До нього громадянин міг звернутися з позовом не лише проти співгромадян, а й проти будь-якого чиновника, що для тодішньої Росії було надзвичайно актуально. 4. М. Драгоманов не уявляв політичної свободи громадян без серйозних і соціальних реформ, до яких входили: — ліквідація такого пережитку кріпосництва, як юридична нерівність; — подолання станового принципу розподілу податків; — здійснення поступової націоналізації головних засобів виробництва з наданням права користуватися ними населенню.