Так само, як і Лермонтов, як Заливчий (після Жовтня)» Володимир Сосюра в поемі «Розстріляне безсмертя» (1960) звертався до Заливчого (якого особисто не знав, бо на момент його загибелі був бійцем армії УНР): …Я вас любить не перестану й тебе, Заливчий, мій герой, що йшов на смерть у дзвоні зброй, на смерть за нас, кривавим ланом, оспіваний навік Елланом…. У топонімах