Творчість Симеона Полоцького раннього, так званого «білоруського» періоду проявляється в розмаїтості поетичних жанрів, тем і форм і містить у собі віршовані переклади літургічних текстів, декламації, діалоги, епіграми, окказіональну поезію, тобто вірші «на випадок», на честь тієї чи тієї знаменної події, свята, панегіричні вітання, написи до зображень, вірші з розряду штучної, «курйозної» поезії, серед яких загадки, акровірші, «луна» з питаннями, що римуються, і відповідями, макаронічні з використанням декількох мов, фігурні у формі хреста, променів, «раки», що утворять той самий текст при читанні ліворуч праворуч і праворуч ліворуч, «лабіринти» або, інакше, «скрижаль багатоколійна» із сакраментальною фразою, що прочитується багаторазово, та ін. Написані на польській, латинській, старобілоруській та староукраїнській мовах твори раннього періоду свідчать про засвоєння автором норм «шкільної» поетики свого часу, а також про те, що світоглядно-стильові основи його поезії формувалися усередині риторичної традиції під впливом художнього досвіду польської і новолатинської літератури, що, у свою чергу, багато чого успадкувала з середньовічної латинської поезії.