Використовуючи у своїй роботі як руські джерела (у тому числі і Великі Мінеї Четьї), так і латинські, грецькі, польські, автор не просто збирав їх воєдино і займався добором, багато з житій, складених Т. Д., можуть вважатися ориґінальними агіографічними творами. Видання Міней затяглося на багато років: у 1689 році у Києво-Печерській Лаврі надрукована перша частина (вересень-листопад), а робота над четвертою — останньою — частиною тривала до 9 лютого 1705 року.