Якщо це так, то якого покращення можна очікувати від цих людей, або як можна рекомендувати їм ефективно займатися обробітком землі, що було частиною моїх рекомендацій, які я їм давав?" Ю.Лисянський став свідком голодування та вимирання корінних мешканців тихоокеанського узбережжя Аляски, що перебували під володінням РАК, і намагався полегшити їх становище, розвозячи на байдарках та роздаючи голодуючим сушену рибу із запасів "Неви". На думку Ю.Лисянського, причиною цього була політика російських колоністів, котрі на весь короткий літній період залучали працездатних чоловіків з підкорених племен до полювання на пушних звірів, беручи в якості примусу заручниками членів їх родин (переважно дітей). У селищах залишалися тільки жінки, діти та старі, котрі не мали можливості зробити достатніх запасів на довгу приполярну зиму. На переконання Ю.Лисянського, якщо подібна практика не буде змінена на більш гуманну, корінні мешканці Аляски будуть приреченими на неминуче вимирання.