Повчання Серапіона не тільки факт літератури, а й живе свідчення трагічних подій, відображення болісних роздумів про причини нечуваних нещасть, що обрушилися на Руську землю, на український народ, що марно волав до Бога про допомогу. Творчість Серапіон знаменувала собою збереження в післямонгольській літературі найкращих традицій урочистого й учительного красномовства Київської Русі ХІІ ст. Література «Слово» Серапіона ХІІІ ст. у списку XIV ст. // Німчук В. Історія української мови. Хрестоматія Х-ХІІІ ст. — Житомир: Полісся, 2015. — С. 326.