Архелай I Македонський згадується як можливий приклад цього, тоді як Терсіт, як кажуть, виправдовуваний через відсутність сили. За «Федоном» Платона, невиправдовувані складалися з грабіжників храмів і вбивць, а синів, які вбили одного зі своїх батьків у стані гніву, але шкодували про це все життя, і мимовільних вбивць, вивозили з Тартару через рік, щоб вони могли просити свою жертву про прощення. Якщо їм пробачали, вони були звільнені, але якщо ні, то мали повернутися і залишитися там, доки їх остаточно не помилують. У «Республіці» Платон згадує міф про Ер, який, як кажуть, був загиблим солдатом, який воскрес із мертвих і побачив їхнє царство.