Його пісні «Ген, ген, далеко» (на вірші П. Леонтовича), «Руська річка» для чоловічого хору (на слова Я. Головацького) і «Плач вдовиці» (на вірші А. Лажецького) відіграли важливу роль у розвитку світської музики в Галичині (критики вважають Лаврівського одним із співтворців нового композиторського стилю), місцева преса назвала його «достойним заступником Михайла Вербицького».