Суспільне піднесення українців Галичини після «Весни Народів» 1848 надихнуло Лаврівського на такі твори, як «Гей, браття, щиро та сміло» (на вірш М. Шашкевича), «Козак до Торбана» (на слова І. Гушалевича) та ін. Помер у м. Холм. Джерела та література Лисько З. Іван Лаврівський // Укр. музика. — 1938. — № 1. Стемпєнь С. Лаврівський Іван (Іоанн) Андрійович // Посилання Українські композитори Персоналії:Руська бесіда Уродженці Підкарпатського воєводства