Історія народних говорів тісно пов'язана з історією загальнонародної мови, а також з історією літературної мови; місцеві діалекти підпорядковуються загальнонародній мові, яка завжди виступає як спільна ознака народу; місцеві діалекти — це нижчі форми по відношенню до національної мови, як вищої форми; діалект і мова (загальнонародна, літературна, національна) — поняття не тотожні; наявність діалектів не заперечує, а підтверджує існування загальнонародної мови; місцеві (територіальні) діалекти мають свою граматичну будову і свій основний словниковий фонд, які (як було відзначено) в основному не відрізняються від граматичної будови і основного словникового фонду загальнонародної мови;