В міжвоєнний період плідно займався науково-педагогічною роботою. У 1921—1924 роках — професор Львівського (таємного) Українського Університету (секретар сенату університету), у 1934—39 роках викладав історію України в Богословській Академії у Львові (нині Український католицький університет (УКУ)), тісно співпрацював з Науковим Товариством імені Тараса Шевченка (від 1920-го був секретарем історичної секції, 1924 редагував «Записки НТШ», від 1934 — голова історичної секції).