У правописі кінця XIV — початку XVIII ст. з'явилися такі норми написання: після шиплячих та губних приголосних писали як ь (традиційно), так і ъ (пишешь і пишешъ), оскільки звуки [ы] та [i] збіглися в одному звукові [и], в тих самих словах писали обидві літери (другий і другый), у зв'язку з чергуванням [у] та [ў] те саме слово писали і з в, і з у (урядъ, врядъ),