Наприклад, у кінці кожного тому «Атласу української мови» вміщуються ізоглосні мапи, на яких лініями окреслюються території поширення явищ, зображених на попередніх знакових картах. Ізоглоси цих явищ, як правило, не збігаються, але в ряді діалектичних зон вони проходять близько одна від одної, загущуються або перетинають одна одну, утворюючи пасма ізоглос, які визначають діалектичне членування мови та дають можливість простежити райони найінтенсивніших міжмовних і міждіалектичних контактів.