Подальшого розвитку набули тільки два варіанти: східно- та західногрецький. Східний варіант пізніше розвинувся в класичне давньогрецьке та візантійське письмо, яке в свою чергу стало основою коптського, готського, вірменського та грузинського письма, а також слов'янської кирилиці. Західний варіант став основою для етруської, а відтак латинської абетки та рунічного німецького письма.