Літера г позначає дзвінкий гортанний фрикативний приголосний (голова), а ґ — задньоязиковий проривний приголосний (ґава, ґрунт, ґудзик). Літера щ позначає сполучення звуків (щука). 9 літер позначають голосні звуки, з яких а, е, и, і, о, у передають кожна по одному звуку, а літери є, ю, я позначають по одному звуку лише після м'яких приголосних (синє, люди, ряд), а на початку слова, після голосних і після апострофа — по два (, , — має, юнак, в'янути). Літера ї завжди позначає два звуки ( — їжа, з'їзд).