Тому Скоропис-Йолтуховський змушений витратити багато часу на ходіння «від Голови Центральної Ради до Голови Кабінету та міністра судівництва, добиваючись слідства про свою діяльність у Німеччині по організації українських полонених… і він хотів, щоб український уряд упевнився в тім, що та його діяльність не тільки не була ганебною, а навпаки, корисною для Української Держави».