Особливо гострій критиці Лозинський піддав положення концепції Ф. Енгельса про «великі історичні народи» та «народності», де останні повинні вмирати на користь «великих історичних народів». На початку 1907 вперше потрапив до Києва і жив там протягом лютого-березня, працюючи в редакції газети «Рада». З того часу починаються його регулярні відвідини української столиці, а також Одеси, Харкова, Варшави, Вільна, Москви, Санкт-Петербургу.