Рафес вів пропагандистську і організаційну роботу серед єврейських робочих Гомеля, а потім Вільно, активно співробітничав у бундівському друці (псевдоніми М. Р-с, М. Борісов, М. Вільнер і інші). В 1907 р. був делегатом 5-го (Лондонського) з'їзду РСДРП, в 1910 р. — 8-ї конференції Бунда (Львів), а на 9-й конференції (1912, Відень) був обраний членом ЦК Бунду. В квітні 1911 р. був делегатом від Вільно на Петербурзькому з'їзді представників відділень Товариства для поширення просвіти між євреями в Російській Імперії, на якому боровся за навчання на мові ідиш в єврейських народних школах. В 1913 р. був засланий владою на північ, згодом втік у Петербург, де під псевдонімом Л. Вайсенберг продовжував вести партійну роботу.