Вони зазвичай розуміються як невід'ємні, фундаментальні права, «на які людина має право просто тому, що вона є людиною», і які «притаманні всім людям», незалежно від їхнього віку, етнічного походження, місцезнаходження, мови, релігії, етнічної приналежності чи будь-якого іншого статусу. Вони застосовні скрізь і завжди в тому сенсі, що є універсальними, і вони є егалітарними в тому сенсі, що є однаковими для всіх. Вважається, що вони вимагають емпатії та верховенства права й накладають на людей зобов'язання поважати права людини інших, і, як правило, вважається, що їх не можна відбирати, окрім як в результаті належної правової процедури, що ґрунтується на конкретних обставинах.