Його можна визначити як стандарт раціональності, з якого випливають усі моральні вимоги. Це засадничий принцип етики та керівний принцип для людських вчинків у значенні, чи можуть максими, виведені з них, виступати всезагальним законом, а також набувати значення експертного висновку щодо цінності людини через опозицію: людина — ціль чи людина — засіб для досягнення мети кимось іншим.