До них належать Ірен Ах, Абдулазіз Сахедіна, Ріффат Хассан, і Фейсала Кутті. Хассан стверджує: «Що повинен зазначити для тих, хто підтримав загальну декларацію прав людини, щоб стати вищим, або підошвою, моделлю, хартією рівності і свободи для всіх людей, це те, що дало Західне походження і спрямованість цієї декларації, за „універсальність“ припущень, на яких вона базується, — принаймні є проблематично і підлягає сумніву. Крім того, твердження про несумісність концепції прав людини і релігії взагалі або конкретної релігії, такі як Іслам, повинно бути розглянуто об'єктивно.»