Після вечері кутю разом із ложками залишають на столі на всю ніч для померлих предків, «аби рідні повечеряли й на нас не гнівалися», або гадаючи про своє довголіття. На релігійному характері страви наголошує давній звичай, коли голова родини підходив до вікна чи виходив на двір з зачерпнутою ложкою куті та, звертаючись до Мороза, тричі запрошував його взяти участь у вечері з родиною. Коли ж Мороз не з'являється, йому радять і не з'являтися потім, не робити зла посівам тощо: «Морозе, Морозе, ходи до нас куті їсти, а коли не йдеш, то не йди й на жито, пшеницю й усяку пашницю».