Як для фага P22, так і для фага P1, було показано, що трансдукція є результатом фізичного перенесення ДНК від донора до реципієнта: донорний штам вирощували у середовищі, яке містило важкі ізотопи Нітрогену та Гідрогену (2H та 15N), які включались у ДНК під час реплікації, тобто нові покоління бактерій містили «важку» ДНК. Через деякий час культуру переносили на звичайне середовище (із 1H та 14N) та інфікували бактеріофагами. В таких умовах синтезувалась «легка» вірусна ДНК. Було з'ясовано, що деякі вірусні частинки включають у свою структуру важку, тобто бактерійну, ДНК, коли такі бактеріофаги заражали реципієнтний штам, то у багатьох клітинах важка ДНК вбудовувалась у хромосому.