У його ж вірші «Зустріч Ярила з Перуном» Ярило постає богом життя, весіль і садів, а Перун — богом смерті, битв і черепів. В інших віршах Городецького люди благають в Перуна милості перед початком війни, бог грому перемагає Місяць і пітьму. Російський поет, міфограф, в'язень сталінських таборів Даниїл Андреєв у поемі «Ранкова ораторія» (1951) поряд з деміургами, геніями, богами й ангелами ставить Перуна як могутнього бога — дарувальника молодості й радості, відваги. Велимир Хлєбніков у вірші «Перуну» нагадує цьому богові про те, що його ідола кинули в Дніпро, що бог став безсилий.