З-поміж світських істориків працювали Степан Баран, Василь Ленцик, Богдан Казимира, Петро Ісаїв і Леонід Соневицький. На окрему увагу заслуговує синтетична праця Григорія Лужницького «Українська Церква між Сходом і Заходом» (1954) і збірник за редакцією Володимира Янева «Релігія в житті українського народу» (1966). У 1951—1954 роках появилася також серія історичних студій про теорію т. зв. «Третього Риму» (Олександр Оглоблин, Наталя Полонська-Василенко, Борис Крупницький, Василь Гришко, Іван Мірчук, Ганс Кох). Над проблемами Церкви в Україні після Другої світової війни працювали Інститут для вивчення СССР у Мюнхені (білоруська вчена Н. Теодорович та інші), Леонід Соневицький, Павло Грицак, Іван Коровицький, Аркадій Жуковський, зокрема щодо радянського періоду — Богдан Боцюрків і Василь Маркусь.