Щодо роботи «До вчення про вазомоторні нерви», то вона була піонерською у галузі, оскільки у той час було проведено фактично єдине дослідження проблеми у статті Карла Трітшеля «Про нерви слизової оболонки шлунка». Досліджуючи язик, брижу і плавальну перетинку жаби, Хржонщевський виділяє три системи нервової регуляції тонусу судин, а саме симпатичні, спинномозкові, які пов'язані з центральними нервовими структурами, а також «власні периферичні вазомоторні центри, що містяться, імовірно, в гангліозних клітинах, що закладені в стінці судини».