За матеріалами, зібраними Адамом Олеарієм, складовою культу Перуна було підтримання вічного вогню, що розпалювався дубовим деревом; допущення згасання цього вогню каралося смертю. Зростання значущості Перуна почалося в VI ст. під час походів слов'ян на Балкани. Імператор Костянтин згадував, що на острові Хортиця ріс священний дуб, біля якого руси, пливучи в Константинополь, приносили в жертву живих півнів, хліб і м'ясо, втикали по колу стріли. Можливо, що саме цей дуб затонув у середині VIII ст. і був знайдений в 1975 році.