До 1947 року працював у Росії (з 1921 викладач, згодом професор у вищих школах Ленінграду й Москви), потім в Україні: в Інститутах АН УССР — електрозварювання й електротехніки; рівночасно працював у Київському політехнічному інституті. Наукова діяльність Основні праці Хрєнова стосуються електрозварювання металів, зокрема метод електрозварювання й різання металів під водою (Сталінська премія 1946 року) та холодного зварювання. Автор близько 200 праць.