Чайковський увійшов в історію російського музичного театру як творець лірико-психологічної драми. Шлях до неї був складним і болісним, і лише в «Євгенії Онєгіні» (в п'ятій своїй опері) композитор досягнув найвищої гармонії художніх переконань і їх творчого втілення. Разом з тим Чайковський не обмежував себе тільки цим жанровим різновидом, хоча риси «інтимної», але сильної драми, лірико-психологічне змалювання головних героїв завжди залишались найбільш примітною стороною всіх його оперних творів. Не прагнучи до створення казкових, фантастичних опер, а також до використання сюжетів з віддалених історичних епох, все ж Чайковський звертався в своїй оперноій творчості до широкого кола образів, подій, сюжетів.