Для збільшення виробництва зерна Микита Хрущов запропонував на вересневому пленумі ЦК КПРС 1953 поширити посівну площу шляхом освоєння цілинних земель, а наступного року ЦК КПРС і Рада Міністрів СРСР ухвалила постанову «Про дальше освоєння цілинних і перелогових земель для збільшення виробництва зерна» (17 серпня 1954), на основі якої у 1954 — 1963 освоєно близько 42 млн га цілинних земель (у тому числі за 1954 — 1956 близько 36 млн га). Освоєння цілинних земель відбувалося у районах Казахської РСР (21,4 млн га, у тому числі у північній частині, так званому Цілинному краю 15,1), у Надволжі (3,4), на Уралі (5,3), у Західному Сибіру (7,4) й у Східному Сибіру та на Далекому Сході (4,5 млн га). В УРСР незначне освоєння земель велося на Поліссі — осушення боліт і заболочених земель.