Писемні згадки «Повість минулих літ» вказує на вшанування Дажбога за князювання Володимира Великого: в Києві у 980 році у головному святилищі стояв його ідол. Найбільш змістовним, хоча менш достовірним, є фрагмент із хроніки візантійського історика Йоана Малали (VI ст.), поміщений до Іпатіївсього літопису за 1144 р. Там Дажбог описується як обожений цар, син Сварога, що став правити після смерті Гефеста (Феоста) та свого батька.