З книги «Шафарик у Словаччині»: «.. до Добшиної приїздили сини землевласників, сільської інтелігенції, ремісників та купців з віддалених міст, для того, щоб, крім відомостей з граматики та синтаксису, засвоїти ще й німецьку мову. Також хлопці зі словацьких родин їздили вчитися до латинських шкіл Гемера, Ождіан та Рожняви, щоб там вивчити угорську мову. Бо коли учні з Угорщини хотіли досягти успіху, мусили опанувати всі чотири мови країни — латинську, німецьку, угорську та словацьку.» З цього погляду для Шафарика було вдалим збігом обставин те, що він учився спершу в Рожняві, а потім у Добшиній.