Характерно, що «отрок» і «дітський» в давньоруській державі означало невільного челядина в княжому дворі і мало водночас якийсь стосунок до власної дитини. Статус людини, яка позбавлена власної волі, — це і статус молодшого члена сім'ї, і статус раба.