Споживання в їжу недостатньо термічно обробленого м'яса тварини може призводити до аліментарного зараження людини чумою. У 1867 році О. О. Черкасов у книзі «Записки мисливця Східного Сибіру» написав наступне: «… бувають години, що і тубільці перестають їсти тарбаганів, тому що на останніх з'являється повальна хвороба і вони гинуть як мухи, і багато тубільців, досита поївши зараженого тарбагана, самі платяться життям. Хворі тарбагани стають млявими, насилу пересуваються, а їхнї свідомість настільки потьмарена, що вони, переповзаючи дорогу, потрапляють під колеса воза». У 1906 р. чергова епідемія чуми в Забайкаллі почалася із захворювання козака Перебоєва, що напередодні поїв м'яса тарбагана, якого його собака приніс у двір зі степу.