Турецьким суднам було надане право заходу в українські чорноморські і азовські порти без спеціальної візи радянських представників в Туреччині, основними портами для проведення українсько-турецьких торгових операцій стали Одеса, Миколаїв та Херсон, і навіть після утворення СРСР значна частина турецького експорту в Радянський Союз йшла саме через українські порти. Українські офіційні кола надали турецьким купцям право без будь-яких перешкод приїжджати в Україну та здійснювати комерційні операції на ярмарках, які влаштовувалися у 20-і роки. Український експорт до Туреччини у 1921—1922 роках оцінювався в 2118,9 тис. рублів, у 1922—1923 роках — в 2118,2 тис. рублів, у період СРСР саме Туреччина займала перше місце у зовнішній торгівлі УСРР — в 1926—1927 роках турецький напрямок зовнішньої торгівлі становив 45 % від обороту всієї зовнішньої торгівлі УСРР і 35 % від всього експорту СРСР до Туреччини.