Феофіл Яновський прийняв пропозицію, повернувся до Києва й очолював кафедру в Київському медичному інституті до кінця життя. На той час клініка перебувала в поганому стані: без електрики, водопровід не працював, вода взимку замерзала в палатах; голодний персонал, голодні пацієнти. Студентів була майже тисяча на IV курсі, а клініку розраховано на 100—150 осіб. Поступово за активної участі Яновського клініка відновлювалася, причому він сам робив обходи хворих.