Трагедії Корнеля були дивно нетрагічними (його першу версію Ле Сіда навіть зарахували як трагікомедію), оскільки вони мали щасливі закінчення. У своїх теоретичних працях про театр Корнель переосмислив і комедію, і трагедію навколо таких припущень: На сцені - і в комедії, і в трагедії - повинні бути представлені благородні персонажі (це виключить персонажів багатьох комедій, характерних для фарсу, з комедій Корнеля). Шляхетних персонажів не слід зображувати як мерзенних (грізні дії, як правило, пов’язані з не шляхетними персонажами в п’єсах Корнеля).