Відомий тим що 1920-их роках разом із Георгієм Вернадським та Петром Савицьким був одним із трьох головних авторів російської націоналістичної ідеології Євразійства. Творча спадщина («Основи фонології», 1939, перекладалася українською); (1925 — 28), де староукраїнське письменство змішане з російським); (, 1925 — обстоює непереконливі датування розпаду східно-слов'янської «мовної єдності»); (збірник , 1927); (, 1927 — обстоюється згода на українську культуру лише як «індивідуацію спільноруської для нижчих потреб»);