Розглядав апеляції на ухвали від земських, ґродських і підкоморських судів на підставі Литовського Статуту 1566. Судочинство велося староукраїнською мовою, але проти цього виступила польська шляхта і католицьке духовенство, внаслідок чого Луцький трибунал приєднано до Коронного трибуналу 1589, який розглядав апеляційні справи також українських воєводств на сесіях у Любліні. Ліквідація Луцького трибуналу була чималим обмеженням автономного ладу українських земель під Польщею.