Після ув'язнення, патріарх Тихон 1923 року склав заяву лояльності до радянської влади, що спричинило зменшення утисків його церкви, а тим самим послаблення протегованих владою нових церковних течій. Поступово термін «Тихонівці» перестав вживатися, а церква Тихонівців, ціною цілковитого підпорядкування світській владі, стала головною церквою в СРСР. В Україні Тихонівці були прихильниками зверхности московського патріарха над українською церквою. До Тихонівців належало не тільки російське чи зросійщене духовенство, але й консервативне українське, яке не погоджувалося з далекосяжними реформами УАПЦ 1921 року.