Після прийняття постригу взяв як приставку до власного прізвище прадіда по материнській лінії, який був шляхтичем і реґіментарем. У дев'ятнадцять років Лука Яценко став послушником Полтавського Хресто-Воздвиженського монастиря, через три роки його висвячено на рясофорного, трохи згодом на мантійного ченця (під іменем Леоніда), 1759 і на ієромонаха (в сані священика) під іменем Леонтія.