Лише кількох дореволюційних істориків (О. Лазаревського, Д. Яворницького, С. Подолинського, Олександру Єфименко, М. Драгоманова тощо) частково приєднано до офіційно визнаної історіографії. З середини 1970-х pp. УІЖ перебуває під суворим контролем партії; в його редакції, як і в Інституті Історії АН УРСР, проведено чистку. У зв'язку з цим УІЖ не виявляв тенденції до професійного зростання й тематичного збагачення. Стандартні розділи УІЖ: статті, повідомлення, замітки, методичні питання («на допомогу викладачеві історії»), документи і матеріали, історичні календарі, джерелознавство, рецензії, хроніка тощо.