Після повернення з евакуації до Харкова у 1944—1945 рр. створив перший в Радянському Союзі прилад радіолокаційного принципу дії для дистанційного визначення пошкоджень високовольтних ліній електропередач на великих відстанях, а у 1946 р. — і на підземних силових кабелях. Прилади широко використовувались при відновленні повітряних і підземних електричних мереж, зруйнованих під час війни у Харкові та інших містах країни. Був завідувачем лабораторії, а з 1950 р. — завідувачем відділу, з 1953 р. — заступником директора з наукової роботи УФТІ.