Усі пам'ятають святочний в'їзд пораненого полковника Дяченка з трьома одночасно з ним пораненими козаками до Станіслава; все місто милувалося тоді цим почесним походом: гарно виглядали поранені, що з люльками в зубах лежали на ношах, ще гарніш — ескорт козаків у типово національному вбранні з могутніми чубами, із загальним колоритом борців, що тільки покинули бойовище.