Для парафіян заснував церковні братства під покровом Непорочної Діви Марії і святого Онуфрія та школу для дітей, для братств та для монастирської церкви вистарався від Апостольської Столиці відпусти. Спеціально для братства святого Онуфрія опрацював книжечку про його покровителя, видану в 1773 році у львівських францисканців накладом 1000 примірників, присвячену синові фундатора Станіславу Щенсному Потоцькому, уклав у ній, окрім служби святому і літанії до святого, його життєпис і кілька пісень власного авторства польською і українською мовами (між іншим нав'язуючи, мабуть, до недавнього поділу Речі Посполитої пісню «O, Ojczyzno niespokojna! Głód, powietrze, ogień, wojna…») У Кристинополі опрацював о. Корнилій Срочинський ще 20 різних книг, що задокументували справи монастиря і церкви (інвентарі, каталоги: бібліотечний і архівний, книги братств, майнові реєстри, фінансові книги, деякі з них тепер у ЦДІАУЛ в 684 фонді, оп. 1, спр. 3067), а щонайважливіше написав «Dziejopis monasteru krystynopolskiego zakonu S. Bazylego Wielkiego, rozpoczęty w r. 1766» (рукопис у ЛНБ ім. Стефаника, фонд 3, спр. 802), Метрику померлих отців і братів наших… з 1767 року, та «Diariusz fabryki murowanej, cerkwi i klasztoru krystynopolskiego…, prowadzony od r. 1771».