Уже в 30-х роках значно активізувалась полеміка навколо літератури для дітей та юнацтва, зразками для якої стали твори Максима Горького, Володимира Маяковського, Дем'яна Бєдного, Олександра Серафимовича. В рамках соцреалістичного виховання на початку активно відбувалася критика казки, замість якої пропонувалася «реалістична» література. Пізніше казку було почасти реабілітовано, але усунено з неї релігійні елементи. Провідниками дитячого соцреалізму стали Агнія Барто, Самуїл Маршак, Микола Носов, Корній Чуковський.