1835 року впроваджено в усій підросійській Україні спадкове право «Свода законов Российской Империи». Воно було побудоване на основі черговості спадкування, при чому діти, дружина, батьки були спадкоємцями першої, а за їх відсутності — брати й сестри спадкоємцями другої черги. У Галичині й на Буковині за австрійської і пізніше за польської влади був чинний австрійський цивільний кодекс 1811, за яким, спадкодавець міг призначити одного або більше правоздатних спадкоємців, які входили в цілість його прав (засада універсальності), при збереженні прав родини; визначені законом члени родини мусіли одержати певну частину спадщини, незалежно від волі спадкоємця.