Розміщення українців (див. карта на 1220 стор.) було нерівномірне. Найменший відсоток (5 — 10%) вони становили у півд.-зах. частині С., здовж кол. оборонної лінії Моздок — Ставрополь — Азов, де оселювано у 18 ст. коз. і рос. поселенців; найбільший — у півн.-сх., заселеній переважно у другій пол. 19 ст., коли серед іммігрантів переважали українці. Основою зростання населення у 20 ст. був природний приріст, бо імміграція малощо перевищувала еміграцію; серед іммігрантів (за переписом 1926) переважали вихідні з укр. земель.