Шанобливий лицар посилався для підтвердження свого шляхетного походження на гіллясте генеалогічне дерево, мав родовий герб і родовий девіз. Належність до стану передавалася у спадок, в окремих випадках у лицарі посвячували за виняткові військові звитяги. Суворість правил стала порушуватися в ході розвитку міст — цей привілей стали все частіше купувати.