Однак до семи років від огрядності і недолугості не залишилося і сліду, «він став жвавий і пустотливий». Літні місяці 1805—1810 років майбутній поет зазвичай проводив у своєї бабусі по матері Марії Олексіївни Ганнібал (1745—1818, уродженої Пушкіної, з іншої гілки роду), в підмосковному селі Захарові, поблизу Звенигороду. Ранні дитячі враження відбилися в перших дослідах пушкінських поем, написаних трохи пізніше («Чернець», 1813; «Бова», 1814), в ліцейських віршах «Послання до Юдина» (1815), «Сон» (1816). Бабуся писала про своє онука наступне: