За це й узялося київське Товариство шкільної освіти у згоді з УНТК, що мало матеріали з галицьких підручників, і ще в 1917 р. вийшли брошурки-проекти термінології з географії, граматики, аритметики, геометрії та алгебри, тоді як різні установи та товариства в кількох інших мовах видали не менше 12 словників термінів. Найголовніші з них: І. Л. Жигадло, «Короткий московсько-український словник судівництва та діловодства» (1917 р.; вид. 2 доповнене 1918 р.; вид. З — 1919 р.), Л. Падалка, «Російсько-український діловодний словник» (1917 р.; вид. 2 — 1918 р.), В. Леонтович, О. Єфимов, «Московсько-український правничий словничок» (1917 р., вид. 2 — 1919 р.); інші словнички подавали термінологію з математики, фізики, хімії, медицини, природознавства, зоології, географії, метеорології, але більшість із них були невдалими аматорськими спробами.