Був отаманом козацьких військ, канцлером Гельсінгфорського університету (Фінляндія). Брав участь у засіданнях Державної ради Російської імперії і Комітету міністрів Російської імперії та тих комітетів, що їх створював імператор Олександр II для боротьби з радикальними рухами. Під час російсько-турецької війни 1877—1878 років командував Рущуцьким військовим загоном. Тоді під час війни найближчим його наставником і радником був Костянтин Побєдоносцев, який мав на імператора великий вплив.