Разом з кращими інструментами та вдосконалені технологіями, це призвело до появи нових реалізацій високо закодованих та рішень змінної довжини без обмеження процесу зчитування-запису (тобто не-RISC). Це визначає повторні реалізації старих архітектур, таких як повсюдний x86 (див нижче), а також нові конструкції для мікроконтролерів для вбудованих систем та інших аналогічних цілей. Суперскалярна складність в разі сучасних x86 була вирішена шляхом перетворення інструкцій в одну або більше мікрооперацій та їх динамічного видавання, тобто непрямого та динамічного суперскалярного виконання; Pentium Pro та AMD K5 є ранніми прикладами цього. Це дозволяє досить простий суперскалярний дизайн розташувати після (досить складних) декодерів (і буферів), що дає, так би мовити, найкраще з обох світів у багатьох відношеннях.