Будучи задокументованим у «Воскресенському лїтописі» згодом, у різні способи, розроблявся в російській історіографії. Найавторитетнішим, з репрезентаторів міфу, був М. Карамзін. За політичним замовленням, опісля знищення Нової Січі, активно розроблявся І. Болтіним. Скептично сприймався зокрема М. Грушевським.