Після цього вчинку його стосунки з князем Костянтином Василем Острозьким остаточно було зіпсовано. Невдовзі останній «замовив» братів Терлецьких, родичів єпископа, своїм довіреним особам — Дем'яну та Северину Наливайкам, котрі разом з повстанцями пограбували скарбниці братів-греко-католиків — Яроша в Отовчичах, та Кирила в Пінську. Брав участь у Берестейському соборі 9 жовтня 1596 року, де було урочисто проголошено укладення церковної унії Київської православної митрополії з католицькою церквою. На соборі частина православних єпископів, що не прийняли унії, позбавила К. Терлецького сану, але той отримав від короля Сигізмунда ІІІ Вази особливу охоронну грамоту, а 1598 року одержав від короля Жидичинську архимандрію (лютий 1597 р.) (так і не зміг ним заволодіти) та Кобринський Спаський монастир з усіма належними тому маєтками (30.05.1596 р.).