Таким чином, на початку 1640-х рр. римські очільники із Конгрегації поширення віри (кардинали Палотто, Шпад і Бранцаті), були поінформовані не лише про визнання Мукачівським і Мараморшським єпископом східного обряду Тарасовичем католицького символу віри, але й про те, що дане єпископство, розміщене 1643 р. в 10-ти комітатах (Березькому, Ужанському, Саболчському, Угочанському, Сатмарському, Мараморошському, Земплинському, Шаришському, Спішському і Абауйварському), знаходилося на канонічній території латинського єпископа з Егеру. Та все ж скидається на те, що уявлення про географічне становище юрисдикції Тарасовича залишалося для Римського престолу досить невизначеним питанням: руський патріарх, що мешкав на території Егерського єпископства з титулом єпископ Мукачівський і Мараморошський на Моравії, або, в іншому місці — на Молдавії.