Під гаслом «театрального жовтня» театр Михайличенка прагнув стати «театром колективної Дії», тобто універсального «мистецького дійства», в якому актор повинен виконувати одночасно авторські, режисерські й акторські функції. У театрі Михайличенка поставлено кілька символічно-абстрактних композицій: «Перший будинок нового світу» (1921), «Поема відваги», «Небо горить» та ін.