У кожному з шістнадцяти рядів фаланги відтепер мало бути лише чотири сарисофори (воїнів, озброєних довгим списом), а іншу частину фаланги мали складати стрільці та метальники дротиків, озброєні також коротким мечем. Битву мали починати стрільці й метальники дротиків, якщо після цього необхідно було перейти в атаку, мали висуватись сарисофори, пройшовши крізь стрій і залишивши лучників позаду. Такий стрій, що нагадує пізніший римський легіон періоду середньої Республіки, мав виправити основні недоліки фаланги — її неповороткість та тенденцію до утворення розривів при пересуванні перетнутою місцевістю, що виявилось у битвах при Іссі та Гавгамелах.