Оповіді, билини і літописи» (1963) містить опис того, як певні билинні сюжети пов'язані з відомими історичними подіями, що відбувалися в середньовічній Русі, а окремих билинних героїв ідентифіковано як реальних постатей. Рибаков довів, що літописання на Русі виникло не в XI ст., як вважалося, а набагато раніше, вказав, що багато записів пізнього Никонівського літопису перевіряються за допомогою інших (зокрема іноземних) джерел і відображають факти руської історії IX—X ст. Дослідник прийшов також до дуже важливого висновку про те, що окремі погодні записи в Київській державі почали робитися не в XI столітті, а вже в другій половині IX—X сторіч.