В 1975 році американські астрономи К. Саган та П. Фокс порівняли канали Ловелла з реальними структурами рельєфу і межами материків і морів. Тільки менша частка класичних каналів пов'язана з розломами, гірськими хребтами, ланцюжками кратерів і іншими утвореннями. Більшість класичних каналів виявилися оптичною ілюзією.