Основним контингентом для них було селянство; їх не могло дати міське населення, оскільки воно було нечисленним, а більші промислові підприємства постали за межами міських осередків; степ, у якому була зосереджена промисловість України був мало заселений, і саме сільське господарство степу вимагало великої кількості робітників. А селяни з аграрно перенаселеного лісостепу нерадо відривалися від землі, щоб перейти до нової соціальної групи, воліли йти у найми до поміщиків півдня (зарплатня не була нижчою, ніж у промисловості) або до цукроварень в лісостеповій частині, а з кінця XIX століття переселялися масово на вільні землі Сибіру, Далекого Сходу і Туркестану, де не міняли свого традиційного зайняття.