Так, у 1933 серед секретарів сільських райпарткомів 58% були робітники; серед голів райвиконкомів — 50%. Поміж випускників ВУЗів у 1933 — 37 44,4% були робітники або їхні діти. Поміж директорів промислових підприємств у 1936 50 — 60% становили колишній пролетаріат. Але керівна роль робітників в радянській державі й партії була і є фікцією, бо вся влада фактично належить партійним апаратчикам різного соціального походження.