Щоб мати змогу працювати, фабзавкоми перебирали такі підприємства в свої руки, оголошуючи їх «під робітничий контроль», «соціалізованими» чи «націоналізованими». Більшовики декларативно визнавали робітничий контроль, але розуміли націоналізацію тільки як удержавлення, тобто, що всіма підприємствами мали одноосібно керувати призначені державою управителі та політ. комісари.