Це викликало невдоволення німецької влади, оскільки значна частина добровольців самовільно залишала місця роботи або табори військовополонених, у яких вони перебували під наглядом, що у другій половині травня 1941 року привернуло до вербувальної акції увагу органів німецької служби безпеки, які провели кілька допитів та створили спеціальну картотеку на підозрілих осіб, передусім, організаторів батальйону.