Орнаменти тут не завжди чітко геометричні, часом вони набувають рослинно-геометричного характеру: «ламане гільце», «деревце», «гарбузове листя». Нитки для вишивки могли фарбувати натуральними барвниками — корою дуба, вільхи — або вишивати невибіленими нитками по білому полотну. Наприкінці 19 століття в моду входить червоно-чорна брокарівська вишивка, що поступово витісняє всі давні орнаменти і техніки.