Щоб заспокоїти Ірландію після сплеску революційного руху феніїв, пік якого прийшовся на 1865—1867 рр., він розпочав з відокремлення англіканської церкви від держави в Ірландії, де 9/10 населення становили католики (Ірландський церковний білль 1869 р.). Англіканська церква позбавлялася в Ірландії значних земельних володінь, власності, пожертвувань і права наслідування за заповітом. Ірландський земельний закон 1870 р. визначав, що лендлорд не міг зігнати з землі фермера на власний розсуд, а лише після сплати йому винагороди і відшкодування витрат на здійснені ним на землі удосконалення (але він не мав обов'язкового характеру і землевласники навчилися обходити його).