Молюсь и плачу пред тобою, ты утвердил во мне веру в существование святых на земле!». У відомій посвяті до поеми «Тризна», адресованій Варварі Миколаївні, Шевченко щиро зізнався: Ваш добрый ангел осенил Меня бессмертными крылами И тихоструйными речами Мечты о рае пробудил… Але той факт, що вони знаходились на різних суспільних щаблях, переважив, і їхні шляхи розійшлись.