Одночасно він перетворився на кредитора останньої інстанції для банків, що перебували у скрутному становищі. До часу кризи банку ’’Барінг’’ у 1890 році, коли Банк Англії зміг успішно запобігти загрозі усій британській банківській системі, техніка регулювання досягла високого рівня розвитку і стала прикладом для центральних банків інших країн. Під час Другої світової війни основною функцією Банку було фінансування державного боргу, якій зріс з 1 мільярда фунтів стерлінгів до 7. Одночасно було введено контроль валютообмінних операцій, що зберігався до 1979.