С. Тураєв з-поміж атрибутів сентименталістської прози виділяє такі, як здатність емоційно сприймати світ, поєднання культу почуття з комплексом етичних норм («раціональні» почуття), зображення сентиментального героя, максимально наближеного до природи та віддаленого від цивілізації міста, емоційність «інтонаційної сфери» (термін М. Храпченка), увага до людини поза її становою приналежністю, полеміка про невлаштованість сучасного життя. В. Камінський прочитує у творах сентименталістів насамперед естетичні акценти на чуттєвому пізнанні, відтворенні «природної людини», мотиві щастя тощо.