У 1895–1905 роках він купив у них 961 500 десятин землі (пересічно по 71 карбованцю за 1 десятину, одночасно ціна на десятину підскочила з 49 до 111 карбованців). За законами від 3 листопада 1905 року та від 15 листопада 1906 року амортизацію позик на купівлю землі розстрочено на 55 літ, а відсоток за позику знижено до 4,5%. Тоді Селянський поземельний банк був допоміжний у реалізації столипінської аграрної реформи й у творенні хутірського та відрубного землеволодіння. Разом з тим збільшувалася кількість землі, що була у власності Селянського поземельного банку, і землі, яку він продав селянам (майже винятково індивідуальним власникам) — у 1906–1916 роках 4,6 млн десятин.