Для контролю за роботою урядових інституцій Селянська спілка мала формувати повітові та губернські ради селянських депутатів. Фінансування діяльності Селянської спілки базувалось на обов'язкових членських внесках, спочатку 50 коп. на рік., пізніше — 1 крб. За цільовим використанням коштів слідкувала Ревізійна комісія. Невелика сума внеску відкривала можливість для участі у спілці найширших середньо і малозаможних верств села.