В Росії ввіз і продаж львівських книг був заборонений; Петро I дозволив окремою грамотою Львівському Успенському Братству продаж книг, але тільки в Східній Україні. Широку видавничу діяльність продовжувала братська друкарня також і протягом 18 століття, а особливо у 19 і 20 століттях до 1939 року як Друкарня Ставропігійського Інституту.