Однак, братам Маркс це прекрасно вдавалося — тоді як Чаплін придумав свій незабутній образ «маленького, смішного чоловічка», Маркс створили на екрані абсолютно сюрреалістичну атмосферу «безбашеності». Вони були виняткові, створюючи абсурдні ситуації, а після викручуючись з них, в той же самий час створюючи ще більш ідіотські ситуації. Комедія абсурду, яку демонстрували брати, перевершувала всі мислимі межі — жодних жанрових або стандартних жартів у коміків не було і бути не могло — вони забиралися все далі в нетрі безглуздостей, тим самим доводячи публіку до істеричного реготу.