Хоча зазвичай великими понтифіками обиралися люди, колишні консули (консуляр), в римській історії були відомі і випадки, коли цю почесну посаду займали порівняно молоді люди. Таким чином, Цезаря не могли звинуватити в тому, що великим понтифіком він став тільки через непомірні амбіції. Відразу ж після обрання Цезар скористався правом проживання в державному будинку великого понтифіка і переїхав з Субури в самий центр міста, на Священну дорогу.