1576 року, під час других виборів, зі Стефаном Баторієм обговорили низку додаткових статей, що дістали назву pacta conventa, узгоджених пунктів. Протягом подальшої історії Речі Посполитої терміни pacta conventa і Генріхові статті вживали, не розрізняючи. Внаслідок, таких заходів короля Речі Посполитої призначали як довічного управителя, що працював на основі договору відповідно до правил фірми. Від коронації до могили він не міг мати жодних ілюзій, бо був слугою, а шляхта — його господарем.