Багатьом білоруським музикантам було неофіційно заборонено з'являтися на радіо та телебаченні, анульовано ліцензії на концерти, а їхні інтерв'ю засобам масової інформації піддалися цензурі (: «Ляпис Трубецкой» та пісня «Belarus Freedom», Зьміцер Вайцюшкевіч, Лявон Вольський, «Крамбамбуля», «N.R.M.», «Neuro Dubel», «Палац» тощо). Білоруська урядова політика, як правило, поділяє білоруських музикантів на провладних «офіційних» та продемократичні «неофіційних». Для «неофіційних» музикантів були встановлені перешкоди, що примушує їх до самоцензури.