1647 р. — Вараш згадується у зв’язку зі скаргами шляхтича Веспасіана Беневського та Андрія Лещинського один на одного. 1651 р. — після смерті Андрія Лещинського Вараш переходить у спадок його сину Самуелю Лещинському. Під час Хмельниччини Вараш і навколишні села сильно занепадають, про що свідчить значне зменшення кількості домогосподарств, з яких збирався податок: у 1649 р. – з 40 димів, (одні піддані повмирали, інші порозходилися, деякі хати спалені), у 1650 р. – з 30 димів (інші спустошено і спалено козаками й татарами),, у 1653 р. – з 11 димів,, у 1654 р. – лише з 4 димів.