Того ж дня «конституанта», ініційована правлячими колами королівської Румунії, під головуванням Янку Флондора прийняла резолюцію про створення (на противагу «національній раді» у Відні) «Румунської національної ради» в Чернівцях і «об'єднання всієї Буковини з рештою румунських країв у національну державу». Поспішність у проведенні «конституанти» були викликані терміновою потребою у рішенні фіктивних «представницьких зборів» як формального приводу для інтервенції королівської Румунії. Безпосередньо на Буковині флондорівцям протидіяла група поміркованої румунської інтелігенції на чолі з доктором права Аурелом Ончулом, який продовжував наполягати на необхідності поділу Буковини на дві частини за етнічним принципом. Зі свого боку Ґеорґе Ґрігоровіч направив заяву про відмову від членства в «Румунській національній раді Флондора», оскільки вона не визнавала прав решти національних меншин, зокрема права української нації на чисто українську частину краю.