Кріпацтво, зубожіння простого люду, незбалансована національна політика, ставлення до українців як до людей «другого сорту» породжували повстанські рухи. Опришківські повстання відбувались на Буковині регулярно протягом усього австрійського періоду. В 1843—1844 та 1848—1849 роках Лук'ян Кобилиця (простий селянин із путильщини, який став депутатом парламенту Австрії) очолив виступи селян із двадцяти двох буковинських сіл, які відмовились від повинностей, вигнали чиновників, встановили самоуправління, висунули вимоги щодо відкриття українських шкіл, вільного користування лісами і пасовиськами, зажадали переведення їх на становище державних селян.