Згодом були утворені Казакська і Киргизька АСРР (1936 року отримали статус союзних республік) і сформувався сучасний південний кордон Росії в Азії. Під час численних змін кількості суб'єктів Російської федерації, ієрархії звичайних та національних адміністративних одиниць усталилися: автономні республіки (АСРР) — Кримська, Якутська, Німців Поволжя, Чуваська, Карельська, Татарська, Башкирська, Дагестанська, Калмицька, Бурят-Монгольська, Казакська; краї — Нижньогородський, Середньоволзький, Нижньоволзький, Північнокавказький, Сибірський, Північний, Далекосхідний; 6 звичайних областей; 14 автономних; 3 національні округи. Автономні області та нацокруги входили до складу країв та областей. Упродовж 1930–х років відбулось «розукрупнення» регіонів, чимало країв було перетворено на області, утворено нові АРСР.