«Піссаро був лагідним і велетенським, немовби добрий Бог» — так відгукувався він про свого наставника. Намагання провести паралелі між Едґаром Деґа і Сезанном необґрунтовані, оскільки перший віддавав перевагу сценам міського життя, відтворював сучасні соціальні явища, а другий тяжів до абстрактної тематики; Деґа заперечував необхідність малювання з натури і втілював на полотнах плоди своєї уяви, в той час як Сезанн дотримувався імпресіоністського підходу: він вважав, що треба вчитися у природи, і багато уваги приділяв малюванню з натури (сучасники вважали, що у Сезанна немає уяви). Проте повністю розчинятися у новому русі художник не став. На противагу розпливчатості, нетривкості форм, властивих імпресіонізмові, Поль Сезанн прагнув до відтворення матеріального світу, до вагомості й об'ємності форми.