Таким чином Росія автоматично перебрала на себе членство в усіх міжнародних організаціях в яких перебував СРСР на момент його розпаду, у тому числі і місце постійного члена Ради Безпеки ООН. У внутрішній політиці відразу розпочалось узгодження конституційних засад федеративного устрою держави. 31 березня 1992 року всі республіки та інші автономні й адміністративні утворення (надалі суб'єкти федераціі), за винятком Татарстану, Ічкерії (Чечня) та Інгушетії, для врегулювання конфліктів між загальноросійським законодавством і місцевими деклараціями про державний суверенітет, підписали «Федеративний договір», що запровадив основні принципи федералізму в Росії.