До таких творів можна віднести вже перше писемне джерело з російської історії, «Повість временних літ» київського ченця Нестора, який склав цей твір для своїх покровителей з роду Рюриковичів, а отже намагався у той, чи інший спосіб легітимізувати їхню владу.