У той час в Австро-Угорській імперії політика стосовно релігійних закладів, полягала у тому, що вони повинні були служити не тільки Церкві, а й державі. Через це, монахи мали доступ до великих бібліотек, колекцій гербаріїв, і загалом вели багате інтелектуальне життя.