Грамат. особливості: Закінчення «у» в дав. в. іменників ч., с. р. одн. (д'а́д'ку, селý); Паралелізм іменних форм в ор. в. (рукóйу — рукóй, шóстойу — шóстой, мнóйу — мнóй); Займенник 3-ї ос. одн. в непрямих відмінках виступає без початкового «н» (до йійі, з йем); Наявність усічених форм прикметників та дієприкметників ч. р. (си́н'і, дóбри, стари́, годóвани) та членних нестягнених форм ж. і с. р. (дóўгайа, жóўтейе, хоч під наголосом на корені — жóўта, бóса); Інфінітивний суфікс -т’ при дієсл. основі на голосний (гаманіет’, бит’); Складена форма майб. ч. (буду робит’, буду слухат’);