Антиосманську спрямованість мала підтримка першого (1805—1813) і другого (1815) сербських повстань, національно-визвольної боротьби грецького народу. На півдні Російська імперія набула максимального розширення в Причорномор'ї із набуттям 1812 року Бессарабії за результатами Бухарестського мирного договору, а Молдова і Валахія отримали певну автономію у складі Османської імперії. Надалі західні кордони держави суттєво не змінювалися до Першої світової війни.