В епоху вікінгів (бл. 800—1050 рр.) в мові відбулися значні зміни. Вони привели до появи відмінностей між східноскандинавськими, від яких і утворилися данська, шведська, і західноскандинавськими діалектами, з яких утворились норвезька нюноршк, фарерська та ісландська мови. В історії данської мови виділяють три періоди: загальноскандинавська мова-основа (3—9 ст.), давньоданська мова (9-16 ст.) і новоданська мова (з 16 ст.), що включає сучасну данську мову (20 ст.).