У своєму виступі на Міжнародному конгресі хіміків у Карлсруе (1860) Канніццаро переконливо довів правильність ідей Авогадро, Жерара та Лорана, необхідність їх прийняття для правильного визначення атомних і молекулярних мас і складу хімічних сполук. Завдяки працям Лорана та Канніццаро хіміки усвідомили відмінність між тією формою, в якій хімічний елемент існує та вступає в реакції (наприклад, для водню це ), й тією формою, в якій він присутній у сполуці (, , тощо). У підсумку конгрес прийняв такі визначення: молекула — «кількість тіла, яка вступає в реакції, визначаючи хімічні властивості»; атом —"найменша кількість елемента, яка входить у частки (молекули) сполук". Також прийнято пропозицію вважати поняття про «еквівалент» емпіричним (таким, що не збігається з поняттями «атом» і «молекула»).