Але ті землі, в яких населення говорить французькою, повинні належати мені». Практично Генріх прагнув до двох цілей: послабити могутність династії Габсбургів і підтримати рівновагу між європейськими державами, що була вигідна для Франції. Тому він продовжував зберігати дружні стосунки з Англією, яка допомогла йому, як протестанту і ворогу Іспанії, заволодіти французьким престолом. Проте в той же час Генріх таємно протидіяв планам англійських моряків і торговців і підступам англійських дипломатів в Італії і на Сході, де, як відомо, Франція сильно зміцнилася з часу Франциска I. Внаслідок цього посли Генріха IV в Лондоні — Тюмері, Гарле де Бомон і Ла Бордері — завжди стояли перед важким завданням поєднувати дружбу з Англією з протидією прагненням цієї держави зайняти провідну позицію.