Невдача «Н.» спричинила кризу, і опозицію в УНДО (Д. Левицький, В. Кузьмович, І. Кедрин-Рудницький та інші — так звана група «Діла») та консолідацію на антинормалізаційному ґрунті різних українських політичних угрупувань (див. Контактний Комітет). Зміна внутрішньополітичних умов (зростання протиукраїнських тенденцій в політиці держави) та міжнародної ситуації (т. зв. чехо-словацька криза, справа Карпатської України) прискорили припинення політики «Н.» В грудні 1938 В. Мудрий проголосив «Н.» недійсною.