Давноминулий (передминулий) час в українській мові Давноминулий час вживається для позначення дії в минулому, що передувала іншій дії, яка також відбулася у минулому: я читав був цю книжку, та забув її зміст; дознався був владика, що сліпий старець чинить у божому домі одправу, i заборонив (Марко Вовчок). Також цією формою користуються тоді, коли треба показати минулу перервану дію: Лукаш… знаходить вербову сопілку, що був кинув, бере її до рук і йде по білій галяві до берези (Леся Українка). У правописі 2012 р. давноминулий час визначається таким чином :