Розмірковуючи про свої шкільні дні в листі до матері, Деві написав: «Навчатися природним шляхом — справжнє задоволення; як прикро стає, що в більшості шкіл це стає болем». У 1794 році батько помирає, і Гамфрі переїхав жити до Джона Тонкіна, що став його опікуном.