Цю роль взяв на себе королівський канцлер, який вирішував шляхом певної процедури справи, в яких їх учасники зверталися до короля. Так, поряд із загальним правом склалося «право справедливості». До 1873 року в Англії на цьому ґрунтувався дуалізм судочинства: крім судів, що застосовували норми загального права, існував суд лорда-канцлера (потім ці системи поєдналися). Подальший розвиток системи «загального права», набуття нею сучасних рис (середина XIX ст. — початок ХХІ ст.) можна характеризувати процесами: