Наприклад, в західній літературі колоратурне сопрано поділяється на лірико-колоратурне і драматико-колоратурне (), при чому цей поділ може не збігатися з вітчизняним поділом на колоратуру та лірико-колоратуру, наприклад, партія Цариці ночі («Чарівна флейта») в радянській музичній енциклопедії віднесена до лірико-колоратурних, тоді як в англомовних — до драматико-колоратурних. Вирізняють в західній літературі також Soubrette, що походить від «субретки» — акторське амплуа, традиційного комедійного персонажу, жвавої, дотепної, спритної служниці, що допомагає панам в їх любовних інтригах. Ролі в операх — Церліна (Дон Жуан), Барбаріна (Весілля Фігаро, обидві — В. А. Моцарт), Серпіна (Служниця-пані, Перголезі). Найвідоміші сопрано Марія Каллас Монсеррат Кабальє