Гескет Пірсон у вступі до збірки есе Вайлда в 1950 році зауважив як «Душа людини за соціалізмус тала тим текстом, який надихнув революціонерів у царській Росії, але нарікає, що в Росії за часів сталінізму «навряд чи є якісь необстежені місця, куди б це тепер можна було сховати».