У 1511 р. віленські священики звернулися до митрополита з новими побажаннями. Вони наполягали на своєму праві розпоряджатися майном собору, заявляли, що вони повинні називатися капітулом і їм повинні належати книги і друк. Пропозиції містили ряд різких випадів проти «отців-законників» (ченців Троїцького монастиря), які повинні віддати майно, що належало собору, храмам. Священики домагалися, щоб монахи «під приводом намісництва» не намагалися підпорядкувати собі соборне духовенство і не втручалися в справи, що знаходилися в його веденні.