Методи тлумачення «писаних» законів, запропоновані Савіньї служили орієнтиром для юридичної герменевтики аж до початку XX століття. У роботі «Система сучасного римського права» Савіньї визначає чотири типи юридичного тлумачення: 1) граматичне тлумачення — тлумачення, що розглядає зміст слів і пропозицій; 2) систематичне тлумачення — тлумачення, яке дає розуміння даного закону виходячи зі смислової єдності всіх законів їх «органічної цілісності»; 3) історичне тлумачення — тлумачення, фокусує увагу на те, в якій історичній ситуації приймався і керувався закон; 4) телеологічне тлумачення — тлумачення, спрямоване на виявлення мети закону.