Володимир Короленко захищав від переслідувань царської влади українську культуру й мову, підтримував деяких українських письменників. Дружба була між ним та Панасом Мирним, П. Грабовським, М. Коцюбинським. Тема України посідає значне місце в оповіданнях «Ліс шумить», «У поганому товаристві», «Без язика», повісті «Сліпий музикант» та ін. Ось як в оповіданні «Без язика» Короленко змальовує постать старого запорожця: