Гравцеві, якому вдавалося це зробити, надавалося право забрати ковдри у публіки, тому перемога супроводжувалася біганиною, криками й сміхом. Люди робили ставки на результати гри. Жебраки могли ставити свою їжу, піллеї могли ставити свої багатства, «текутлі» () могли поставити на кон своїх наложниць або навіть цілі міста, а ті, у кого нічого не було, ставили свою свободу і ризикували стати рабами. Ритуальна гра в м'яч закінчувалася жертвопринесенням найкращого гравця або капітана команди переможців (проте за іншими джерелами — капітана і гравців команди, що програла).