У міру наближення межі мого земного життя я повертаюся пам'яттю до його початку, до моїх Батьків, Брата і Сестри (котрої я не знав, бо вона померла до мого народження), до вадовицької парафії, де мене охрестили, до цього міста моєї юності, до ровесників, приятельок і приятелів із середньої школи, гімназії, університету, до часів окупації, коли я працював робітником, а потім до парафії в Нєґовіцах, і краківської св. Флоріана, до студентського душпастирства, до середовища… до багатьох середовищ… у Кракові, в Римі… до осіб, яких Господь мені особливо довірив — усім я прагну сказати одне: «Бог Вам віддячить!» «In manus Tuas, Domine, commendo spiritum meum» («У руки Твої Господи, віддаю дух мій»). A.D. (Літа Господнього) 17.III.2000. Іван Павло II