user
Kirjoita niukkuudesta runo, joka rimmaa.
assistant
Maailmassa, jossa niukkuus vallitsee,
Maa, suruissaan, kantaa sen tuskat.
Halut ja puute, ikuisesti lähellä,
Kuiskaa menetyksestä, niin synkkä, ankara.

Joet itkevät, niiden vedet ohenevat,
Aikoinaan mahtavat virrat, nyt samankaltaiset,
heikoiksi puroiksi, jotka tuskin virtaavat,
Elämänsä menettäneet, heikko hehku.

Puut, niin korkeat, oksat paljaina,
Tässä niukassa maailmassa ei ole hedelmää jaettavaksi.
Niiden lehdet, kerran vihreät, nyt ruskeat,
kuin syksyn kyyneleet, ne putoavat alas.

Pellot, jotka kerran olivat laajoja, kultaisen sävyisiä,
Nyt hauraat varret, ei satoa kasvanut.
Tuulet, jotka tanssivat tyhjällä armolla,
surevat antimista, jotka kerran olivat paikallaan.

Myös ihmiset tuntevat tyhjiön,
Heidän unelmansa, kuin muistot, tuhoutuvat.
Heidän tuntemansa niukkuuden maailma, -
on jättänyt heidät eksyksiin, pelkäämään, yksin.

Mutta tässä maailmassa, joka on niin karu ja synkkä, -
heikko, sinnikäs ääni puhuu.
Kutsu nousta, muuttua ja kasvaa,
löytämään tien, jolla elämä voi virrata.

Sillä sydämessä on voima,
voittaa pelottavat vuorovedet,
ja murtaa niukkuuden kahleet,
rakentaaksemme harmonisen maailman.

Taistelkaamme siis, sydämet liekeissä,
Muodostaaksemme maailman, jossa kaikki voivat laiduntaa,
rakkauden ja huolenpidon hedelmillä,
Maailma on runsas, rikas ja oikeudenmukainen.