user
Kirjoita vapaa säkeistöinen runo rakkaudesta joulukuussa
assistant
Joulukuun sylissä rakkaus herää,
Kun talven henkäys huurtuu huurteisille ikkunoille,
Sydämemme lämpö on horjumaton,
Sillä kylmässä rakkauden liekki säilyy.

Lumimyrskyt voivat riehua ja raivota,
Mutta jäisen viitan alla sydämemme kätkee,
talven pimeän lavan hiljaisuuteen,
Rakkauden hiljaiset kuiskaukset, kuin hiillos, hehkuvat.

Kiteisen tähtikaton alla,
Jäätyneellä maalla kaksi sielua kietoutuu yhteen,
Heidän hengityksensä hämärtyy kuin muistelmat,
Todistus rakkaudesta, ikuisesta ja jumalallisesta.

Joulukuun kylmyydestä löydämme syleilymme,
kun maailma ympärillämme horrostaa syvällä,
Hiljaisuudessa rakkautemme on pyhä tila,
Hiljaisuudessa, pyhäkkö, jonka pitää.

Lumen suutelemista oksista soi naurumme,
kun tanssimme kuun kalpean valon alla,
Varjoinen metsä kaikuu ja laulaa,
Rakkauden juhlaa talviyössä.

Ja kun auringonseisausaurinko alkaa nousta,
nousemme vielä kerran, käsi kädessä,
rakkautemme, majakka ajan hiekan läpi,
liekki, joka opastaa meitä jäätyneen maan halki.

Joulukuun sylissä me löydämme rauhan,
Talven sydämessä rakkautemme avautuu,
sillä kylmässä on rakkauden tuli syleilyä,
palaa kirkkaana, majakkana tässä hiljaisessa maailmassa.