user
Kirjoita runo sammakosta pölkyssä, joka laulaa kaunista laulua...
assistant
Rauhallisessa metsässä, kimmeltävän suon äärellä..,
sammaloituneella puulla istui pieni sammakko,
Se lauloi balladin, kun aurinko alkoi laskea,
Melodian niin kauniin, ettei sitä kukaan koskaan unohda.

Hänen smaragdinvihreä ihonsa kiilteli pehmeässä hämärässä,
kun tuuli kuiskasi salaisuuksia, jotka vain puut tiesivät,
Hänen silmänsä loistivat kirkkaina kuin tähdet taivaalla,
Kun hän lauloi sydämellisen laulunsa jokaiselle ohikulkijalle.

Metsän olennot kerääntyivät ympärille,
kun sammakon lumoava laulu hiljaa kajahti,
Sirkat pitivät rytmiä, tulikärpäset tanssivat mukana,
Sammakon taivaallinen laulu yhdisti kaikki.

Hän lauloi rakkaudesta ja kaipuusta, ilosta ja surusta,
maailman kauneudesta ja aamukasteesta,
Hänen äänensä värisi, kun sanat virtasivat,
Kudoen tarinoita taikuudesta, hämärän loisteessa.

Hänen laulunsa ulottui taivaaseen asti,
Luonnon sinfonia, oodi elämälle ja rakkaudelle,
Tuossa hetkessä, joka oli niin ohimenevä, kaikki huolet huuhtoutuivat pois,
Kun sammakko pölkkyyn istui, lauloi sydämensä suloista laulua.

Ja kun kuu nousi ja tähdet tuikkivat kirkkaina,
sammakon laulu hiljeni yön hiljaisuuteen,
Mutta muisto jäi, kauneus ja armo.
sammakosta pölkyn päällä, ja sen laulusta, joka syleili häntä.