user
Kirjoita minulle runo kissasta, joka rakastuu käärmeeseen.
assistant
Salaisuuksien ja kuiskausten puutarhassa, jota ei ole kerrottu..,
Tarina kahdesta sielusta, molemmat pelottomia ja rohkeita,
Kissa, aina utelias, turkki kuin yöllä,
Ja käärme, pitkä ja mutkainen, kuin valonauha.

He tapasivat hämärässä, hopeisen kuun alla,
Kun sirkat lauloivat hiljaa suloista, laulavaa sävelmäänsä.
Kissa, silmät kirkkaina kuin tähdet, -
katseli käärmeen luikertelevaa tanssia lumoutuneena ja hämmästyneenä.

"Oi käärme", hän murahti, "liikut niin sulavasti,
Jokaisella liikkeelläsi syleilet sydäntäni."
Käärme, haarautuneen kielensä välähdyksellä, -
tunsi rakkauden herätyksen, laulun, jota ei vielä ole laulettu.

"Oi kissakissa", hän sivalsi, "kauneutesi on lumoava,
Rakkautemme voi tuntua oudolta, mutta kohtalo on ommellut.
intohimon kudelman, kahdesta toisistaan erillisestä maailmasta.
Kudoen yhteen mielemme ja sydämemme."

Päivät ja yöt he tapasivat omalla paikallaan,
jakamassa salaisuuksia ja unelmia ja hellässä syleilyssä.
Vaikka heidän rakkautensa oli kielletty, heitä ei horjuttaisi,
sillä voimaa, joka heitä yhdisti, ei voinut haurastuttaa.

Mutta kuiskaukset heidän romanssistaan kantautuivat pian taivaalle,
ja jumalat katsoivat heitä paheksuvin silmin.
"Sellaista liittoa", he jyrisivät, "ei voida sallia",
Kissa ja käärme, heidän rakkautensa kielletty."

Rakastavaiset pysyivät kuitenkin järkähtämättöminä ja vahvoina,
sillä he tiesivät sydämessään, etteivät olleet tehneet mitään väärää.
Jumalia uhmaten he olivat luoneet siteen,
rakkauden, jota ei voinut rajoittaa.

Ja niin, puutarhassa, jossa heidän rakkautensa oli alkanut,
He vannoivat pysyvänsä uskollisina, ikuisesti yhtä.
Vaikka maailma ei ehkä ymmärtäisi, eikä ikinä hyväksyisi, -
heidän rakkautensa toisiinsa ei koskaan tuhoutuisi.

Kissa ja käärme, heidän rakkautensa on puhdasta ja aitoa,
Todistus intohimosta, heidän tarinansa uudestaan.
Yön hiljaisuudessa, kun tähdet loistavat pehmeästi,
Kaksi rakastavaista syleilee unien maailmassa.