user
Kerro minulle Warhammer 40,000 -tarina.
assistant
Kaukaisen tulevaisuuden synkässä pimeydessä on vain sota. Imperium of Man, valtava imperiumi, joka kattaa miljoonia planeettoja eri puolilla galaksia, on romahduksen partaalla. Imperiumin joukot ovat jatkuvasti uhkaavien uhkien kourissa, ja ne pystyvät hädin tuskin pidättelemään pimeyden vyöryä.

Syrjäisellä Exillus-planeetalla on pieni joukko Astra Militarumia, keisarillista kaartia, joka on sijoitettu suojelemaan maailman luonnonvaroja. Karhean veteraanin, kapteeni Marcus Galluksen johtamat 88. Cadianin rykmentin sotilaat ovat nähneet oman osuutensa sodasta, mutta mikään ei valmistanut heitä kauhuun, joka oli tulossa heidän päälleen.

Kun aurinko laski horisontissa ja heitti kuolevan valonsa karun maiseman ylle, poimussa, psyykkisen energian kaoottisessa valtakunnassa, ilmeni häiriö, joka ilmoitti uuden vihollisen saapumisesta. Valtava joukko verenhimoisia kaaoksen avaruusmariinimiehiä, joita johti häikäilemätön ja ovela kaaoslordi Kranon, nousi esiin varjoista aikomuksenaan levittää pimeiden jumalien palvontaa ja tuhota Imperium.

Kapteeni Gallus ja hänen miehensä olivat alakynnessä ja alivoimaisia, ja he valmistautuivat puolustautumaan. He uskoivat keisariin ja velvollisuuteensa suojella Imperiumia, vahvistivat asemiaan ja odottivat tulevaa myrskyä. Ilma oli täynnä jännitystä, ja hiljaisuuden rikkoi vain autioilla tasangoilla vaanivien loimun saastuttamien petojen kaukainen ulvonta.

Kun kaaosjoukot aloittivat hyökkäyksensä, taivas paloi sairaan vihreänä, ja maa tärisi niiden etenemisen painosta. Keisarillinen kaarti taisteli urheasti, mutta oli selvää, etteivät he pystyisi pitämään puoliaan pitkään. Kapteeni Gallus päätti johtaa epätoivoista operaatiota vihollislinjojen taakse, jossa hän pyrki katkaisemaan käärmeen pään ja salamurhaamaan lordi Kranonin.

Pieni iskuryhmä kohtasi kieroutuneessa ja kaoottisessa maisemassa suunnistaessaan sanoinkuvaamattomia kauhuja ja hirvittäviä kammotuksia. Huolimatta raskaista tappioista ja sotilastovereidensa turmeltuneisuudesta selviytyjät jatkoivat eteenpäin horjumattoman lojaalisuutensa ajamina keisarille.

Viimein iskuryhmä kohtasi lordi Kranonin rienaavassa temppelissään, joka oli pimeiden jumalien muistomerkki. Kapteeni Gallus ja hänen jäljelle jääneet sotilaansa taistelivat kiivaassa taistelussa mahdottomia mahdollisuuksia vastaan, mutta heidän päättäväisyytensä ja uskonsa keisariin osoittautuivat kaaoksen voimia vahvemmiksi.

Viimeisenä sankaritekona kapteeni Gallus uhrasi itsensä saadakseen tappavan iskun lordi Kranonia vastaan. Kaaoslordin kuolema aiheutti shokkiaaltoja kaaosjoukkojen keskuudessa, mikä sai niiden rivit murenemaan ja hajoamaan. Jäljelle jäänyt keisarillinen kaarti oli voittanut päivän, vaikka se olikin kolhiintunut ja murtunut.

Exilluksen voitto oli vain pieni lykkäys pimeyden voimia vastaan käytävässä hellittämättömässä taistelussa. Silti kapteeni Galluksen ja hänen urheiden sotilaidensa tarina muistettaisiin kaikkialla Imperiumissa, todisteena ihmiskunnan lannistumattomasta hengestä ja keisarin ikuisesta suojeluksesta. Kaukaisen tulevaisuuden synkässä pimeydessä on vain sota ja sankarit, jotka vastustavat yötä.