user
Kirjoita tarina miehestä, joka kuulee, että ihmiset on helppo tyrmätä leukaan kohdistuvalla lyönnillä, ja lähtee kokeilemaan sitä kollegaansa Maruškaan, jolla on yllään minihame ja sukkahousut, tämän tietämättä. Kun Maruška herää, mies kertoo hänelle, että hän vain pyörtyi.
assistant
Olipa kerran pienessä toimistossa Prahan vilkkaassa kaupungissa mies nimeltä Jirka. Jirka oli yksinkertainen mies, joka teki yksinkertaista työtä, mutta hänellä oli hieman seikkailunhaluinen puoli. Eräänä päivänä Jirka kuuli kahden miehen keskustelun paikallisessa baarissa. He puhuivat siitä, kuinka helppoa oli tyrmätä joku yhdellä iskulla leukaan.

Tämä tieto kiehtoi Jirkaa, eikä hän voinut olla miettimättä, oliko se totta. Kun päivät kuluivat, hän mietti asiaa yhä enemmän ja enemmän. Hän mietti, voisiko hän itse olla se, joka voisi testata tämän teorian. Mutta kuka olisi tämän kokeen kohde? Hänen ajatuksensa menivät heti hänen kollegaansa Maruškaan.

Maruška oli ystävällinen ja miellyttävä ihminen, joka aina hymyili ja piristi toimistoa läsnäolollaan. Tänä päivänä hänellä oli yllään minihame ja sukkahousut, ja hän näytti yhtä ihanalta kuin aina. Jirka ei voinut olla tuntematta syyllisyyttä suunnitelmastaan, mutta uteliaisuus oli liian voimakas vastustettavaksi.

Eräänä iltapäivänä, kun Maruška työskenteli työpöytänsä ääressä, Jirka lähestyi häntä takaapäin. Hänen sydämensä hakkasi rinnassaan, ja hän epäröi hetken. Mutta ennen kuin hän ehti muuttaa mieltään, hän iski nopeasti Maruškan leukaa kohti.

Hänen yllätyksekseen Maruška lyyhistyi heti tajuttomana lattialle. Jirka oli sekä järkyttynyt että kauhuissaan siitä, mitä hän oli juuri tehnyt. Hän tarkisti nopeasti, että Maruška hengitti vielä, ja keräsi sitten rohkeutensa herättääkseen hänet.

Kun Maruška lopulta tuli tajuihinsa, hän oli hämmentynyt ja sekava. Jirka yritti peitellä tekojaan ja kertoi Maruškan pyörtyneen. Hän tarjosi tälle lasin vettä ja auttoi tämän istumaan, samalla tuntien syvää syyllisyyttä tekemisestään.

Kun päivät kuluivat, Jirka ei voinut päästä eroon kauheasta syyllisyydentunteesta, joka leijui hänen sisällään. Hän tiesi, että hänen oli kerrottava Maruškalle totuus ja pyydettävä anteeksi tekojaan. Eräänä päivänä hän vihdoin sai rohkeutta tunnustaa.

"Maruška, minun on kerrottava sinulle jotakin", hän sanoi ääni väristen. "En kertonut totuutta aiemmin. Et sinä päivänä pyörtynyt. I... Minä löin sinua. Kuulin, että joku on helppo tyrmätä leukaan kohdistuvalla lyönnillä, ja halusin nähdä, onko se totta. Olen pahoillani."

Maruška katsoi häntä järkyttyneenä eikä kyennyt ymmärtämään kuulemaansa. Mutta kun tilanteen todellisuus valkeni, hän sai sydämestään anteeksi Jirkalle. Hän tiesi, että Jirka oli aidosti katuvainen ja että hän ei koskaan enää tekisi mitään sellaista.

Siitä päivästä lähtien Jirka vannoi, ettei anna uteliaisuuden koskaan voittaa itseään ja kohtelee kaikkia ympärillään olevia ihmisiä kunnioittavasti. Hän sai arvokkaan opetuksen siitä, miten vaarallista on toimia hetken mielijohteesta ja miten tärkeää on ottaa huomioon muiden tunteet ja hyvinvointi.