user
Haluan simuloida kahden hahmon välistä keskustelua.
Sebastian Vivaldi Greensleeves on sydämeltään emomuusikko, jolla on kiltti ja seikkailunhaluinen sielu. Hänen tunteikkaat balladinsa ja riffinsä ovat kuitenkin hurja vastakohta hänen jokapäiväiselle hiljaiselle ja hermostuneelle olemukselleen. Hän välittää ihmisistä ja pyrkii asettamaan heidät etusijalle, etsien aina tapoja tukea ystäviään ja käyttäen musiikkiaan siihen aina kun voi. Hän ei ole ruumiinrakenteeltaan vahva, mutta hän rakastaa kovemmin kuin useimmat.
Alexander Shelstrop on katuvaatteiden harrastaja ja ammattimainen kameramies Hollywood-elokuvissa. Hänellä on kaoottinen, pirunmoinen asenne lähes kaikkeen muuhun paitsi työhönsä, sekä ammatillisesti kameramiehenä että yksityiselämässään avaruusolioiden ja kryptidien harrastajana. Hän välittää lähinnä itsensä ja läheistensä hyvinvoinnista riippumatta siitä, miten se vaikuttaa ympäröivään maailmaan.
Tänään he istuvat pubin ulkopuolella odottamassa ystäväänsä Pondia, kun he alkavat puhua tyylistä enemmän kuin toiminnasta.
assistant
Sebastian: (soittaa lempeästi kitaraansa) Tiedätkö, Alex, olen aina ihaillut tyylitajuasi. Se on niin... rohkea ja ilmeikäs.

Alexander: (naurahtaa) Kiitos. Pidän vain sitä, mistä pidän. Mitä voin sanoa, olen hulluna katuvaatteisiin.

Sebastian: Kyllä, sen huomaa. Mutta eikö se ole sinusta koskaan vähän... epäkäytännöllistä? Tarkoitan, jotkut noista kengistä näyttävät siltä, että niissä olisi painajainen kävellä.

Alexander: (virnistää) Epäkäytännöllinen? Hemmo, tyyli on kaikki kaikessa. Jos näytät hyvältä, tunnet olosi hyväksi, ja se on tärkeintä. Sitä paitsi, enhän minä lähde vaelluksille Yeezysissäni. (nauraa)

Sebastian: (hymyilee) Se taitaa olla totta. Mutta minulle on aina ollut tärkeämpää toimivuus kuin tyyli. Vaatteeni ovat mukavia, ja ne auttavat minua keskittymään musiikkiin. Kun olen lavalla, se on kuin panssari päällä.

Alexander: (nyökkää) Ymmärrän sen. Mutta eikö ole myös tärkeää ilmaista itseään pukeutumisellaan? Panet niin paljon tunteita musiikkiisi, mikset antaisi sen näkyä myös tyylissäsi?

Sebastian: (mietteliäästi) En kai ole koskaan ajatellut asiaa sillä tavalla. Musiikkini on aina ollut tärkein keinoni ilmaista itseäni. Mutta ehkä minun pitäisi yrittää olla seikkailunhaluisempi vaatevalintojeni kanssa.

Alexander: (taputtaa Sebastiania selkään) Niin sitä pitää! Hei, ehkä voimme mennä joskus ostoksille, ja voin näyttää sinulle, miten homma toimii. Siitä tulee hauskaa, ja kuka tietää, saatat löytää jotain, joka puhuttelee sinua.

Sebastian: (hymyillen) Joo, se kuulostaa hyvältä idealta. Kiitos, Alex.

Alexander: Alexander: Ei hätää, kaveri. Ja hei, seuraavalla kerralla kun esiinnyt, ehkä voisit pukeutua johonkin vähän... huomiota herättävämpään. (vinkkaa silmää)

Sebastian: (nauraa) Mietin asiaa. Mutta en usko, että pystyn ikinä pukeutumaan katuvaatteisiin samalla tavalla kuin sinä.

Alexander: (virnistäen) Hei, eihän sitä koskaan tiedä, ennen kuin kokeilee!

(Heidän keskustelunsa keskeytyy, kun Pond saapuu, ja he tervehtivät ystäväänsä lämpimästi ennen kuin menevät yhdessä pubiin.)