user
Kirjoita runo tunteesta, joka syntyy, kun tekee jotakin, jolla on lopulta päinvastainen vaikutus kuin oli tarkoitus.
assistant
Valtakunnassa, jossa aikomukset asuvat,
Missä innokkaat sydämet tosissaan paisuvat,
uskaltauduin tekemään hyvää,
Helpottaakseni taakkaa, niin kuin kuuluukin.

Kädet ojennettuina tartuin ilmaan,
Parantaakseni kuilua, osoittaakseni, että välitän.
Kuiskaamillani sanoilla ja hellästi koskettamalla,
Yritin antaa, mutta otin liikaa.

Sillä pyrkiessäni parantamaan repeämän, -
kompastuin, haparoin, en saavuttanut,
juuri sitä sydäntä, jonka halusin pelastaa,
ja upotin sen syvemmälle hautaan.

Kieroutunut kohtalo, julma pila,
Valo, jota yritin sytyttää, särkyi.
Ja tuon tyhjyyden pimeydessä -
totuus paljastui, luottamus tuhoutui.

Sillä siinä hetkessä, jyrkästi ja selvästi,
Näin hulluuteni, tunsin pelkoni,
että kaikki ponnistukseni, puhtaat ja oikeat,
olivat johtaneet tuskaan, menetykseen, uudestaan.

Itkin unelmia, jotka ovat nyt repeytyneet hajalle,
Hiljaisen ukkoseni kaikuja,
ja ihmettelin, miten suunnitelmissani -
miten saatoin vapauttaa niin surullisen rappion.

Silti sydämessäni säilyi kipinä,
toivon pilkahdus, joka oli kahlitsematon.
Sillä tappion varjoissa
piilee katkeransuloisesta syntynyt viisaus.

Ja vaikka se tekee kipeää kohdata kustannukset,
ja menetettyjen taistelujen,
nousen jälleen ylös, oppineena,
Parantaakseni sydämet, jotka olen jättänyt niin palaneiksi.

Sillä elämä on tanssia, kieroutunutta näytelmää,
valon ja pimeyden, yön ja päivän,
ja lopulta löydämme tiemme,
läpi jokaisen koettelemuksen, kävi miten kävi.