Eino Jutikkala
Eino Jutikkala, 1907-2006, finsk historiker. Jutikkala blev doktor i 1932 og året efter ansat ved universitetet i Helsinki, 1947-74 som professor i Finlands historie, dog afbrudt af en tid som professor i økonomisk historie (1950-54). 
I såvel undervisning som forskning koncentrerede Jutikkala sig om Finlands og Nordens økonomiske og sociale historie i nyere tid. Hans tidlige lokalhistoriske værker løftede genren til et højt videnskabeligt niveau, længe før begrebet mikrohistorie blev opfundet. Med de oversatte værker Bonden i Finland genom tiderna (1942) og Bonden-adelsmannen-kronan - godspolitik och jordegendomsförhållanden i Norden 1550-1750 (1979) fik han også stor indflydelse på nordisk forskning. I 1962 udgav Jutikkala sammen med K. Pirinen en almen Finlandshistorie, der siden er kommet i mange udgaver og oversat til flere sprog bl.a. A History of Finland (1962). Han var 1969-81 Finlands repræsentant i Det Nordiske Ødegårdsprojekt, som udforskede det senmiddelalderlige og tidlige moderne ødegårdsfænomen i Norden. 
Jutikkala forblev fagligt aktiv højt oppe i årene og udgav sin sidste store monografi i 1997. Blandt senere værker bør fremhæves det demografiske studie Døden har altid sin årsag (fi. 1987). Kvaliteten af hans store produktion gjorde ham til sin tids absolut førende historiker i Finland, men i en tid, der var præget af finsk selvhævdelse, fremhævede Jutikkala i sin produktion konsekvent Finlands nordiske tilhørsforhold. Dette var nok årsagen til, at han i 1959, skønt indstillet til et af de 12 sæder i Finlands Akademi, blev vraget af præsident Kekkonen til fordel for en af præsidentens venner. 