iota
Iota er det niende bogstav i det græske alfabet. Det skrives Ι, ι og er overtaget fra den fønikiske konsonant jod [j].
Iota har lydværdien [i], på oldgræsk både som lang og kort vokal. Romerne gengav diftongerne αι med ae og οι med oe, jf. de græske navneformer Aisopos, Medeia og Oidipous over for latin Aesopus, dansk Æsop, latin og dansk Medea samt latin Oedipus og dansk Ødipus.
I de sidste århundreder f.v.t. blev iota stumt efter lang vokal, men i skrift bevaret som et lille iota under vokalen, iota subscriptum: ᾳ, ῃ, ῳ. Omkring Kristi fødsel blev diftongerne αι og οι monoftongeret og udtalt hhv. [ɛ] og [y], og i de følgende århundreder skete der en dybtgående ændring af vokalsystemet, hvilket i den fuldtudviklede nygræske form betyder, at vokalerne η (eta), ι (iota) og υ (ypsilon) og diftongerne ει og οι alle udtales [i], såkaldt iotacisme.
Bogstavet iota har talværdien 10.