Synålejomfruen
Synålejomfruen var en københavnsk kvinde, der vakte international opmærksomhed ved kirurgen Johan Daniel Herholdts beskrivelse i 1822 af de hundredvis af synåle, han fjernede fra hævelser, bl.a. på hendes mavehud. Herholdt antog, at hun havde slugt dem. Desuden havde hun siden 1808 frembudt flere andre uforklarlige symptomer, bl.a. krampe, lammelse, periodevis bevidstløshed og stumhed samt gennem halvandet år behov for daglig tømning af urinblæren med kateter, hvorfor Herholdt så sig nødsaget til at overflytte hende til Det Kongelige Frederiks Hospital i perioden 1822-25.
Herholdt udskar gennem årene i alt 389 synåle. Ved udspejdning gennem et hul i døren til hendes værelse blev det til sidst klart, at hun førte Herholdt bag lyset og selv havde anbragt nålene. Herefter svandt alle symptomer.
Herholdt udgav i 1826 en redegørelse for sagens rette sammenhæng med uddrag af sin dagbog om forløbet. Sygdomsbilledet blev opfattet som simpelt bedrageri og forekom uforståeligt med datidens psykiatriske viden, men ville med nutidig terminologi blive betegnet Münchhausen-syndrom eller patomimi. Symptomerne var i begyndelsen formentlig af ubevidst neurotisk karakter pga. ulykkelige familieforhold, men fik siden præg af simulation, sandsynligvis stimuleret af den interesse, de vakte hos den godtroende Herholdt.