rør
Rør, emne udformet som en cylinder og udført af fx metal, plast, beton, tegl eller glas. Rør anvendes til transport af væsker, gasser eller faste stoffer. Forsyningsledninger med vand, naturgas og fjernvarme og afløbs-, kloak- og drænledninger er eksempler på rørsystemer i det moderne samfund. Til vandforsyning har rør været anvendt i årtusinder, oprindelig bygget af træ, men senere også som støbte rør af fx bly.
er de mest anvendte rør af metal. De fremstilles som svejste eller sømløse rør. Svejste rør kan enten være stuk- eller lapsvejste (se svejsning). De fremstilles af plader, som har samme bredde som omkredsen på det ønskede rør. Ved stuksvejsning styres pladerne gennem valser, som bøjer kanterne, så der dannes et rør, hvorefter kanterne sammensvejses i en længdesøm. Ved lapsvejsning er kanterne skråtskårne, så de presses ind over hinanden og sammensvejses.
Sømløse rør fremstilles for størstedelens vedkommende ved Mannesmann-metoden med navn efter de tyske brødre Reinhard Mannesmann og Max Mannesmann (1857-1915). En glødende, massiv stålblok valses i et rørvalseværk mellem konisk udformede valser med en styredorn anbragt imellem skråvalserne. Herved dannes et rør med en vægtykkelse, som normalt er større end den ønskede godstykkelse. Røret kan derefter videreforarbejdes ved presning, trækning eller yderligere valsning til den ønskede slutdimension. Den største rørdiameter, der kan fremstilles ved denne metode, er ca. 200 mm.
Rør af støbejern anvendtes tidligere i stor udstrækning som afløbsrør, men er i dag erstattet af plastrør. Støbejernsrør fremstilles hovedsagelig ved centrifugalstøbning eller for unormale rørdimensioner i forme.
Kobber-, aluminium- og blyrør anvendes til særlige formål. Fx benyttes kobberrør i udstrakt grad ved husinstallationer til vandbårne opvarmningssystemer, bl.a. på grund af lav friktion. Rør af disse metaller fremstilles normalt ved valsning, strengpresning, trækning eller ekstrudering.
blev fremstillet første gang i USA ca. 1935, og siden er produktion af plastrør vokset til en betydelig industri. De mest almindelige plasttyper til rør er PVC og polyethylen. De har ringe vægt og kan fremstilles ved ekstrudering i meget lange længder, for polyethylenrør op til flere hundrede meter med diametre op til 1,6 m til fx transport af naturgas. Som drænrør har PVC næsten helt afløst beton- og teglrør. Plastrør kan fremstilles profilerede eller påsat bæringer for at gøre dem stærkere. Tilbehør til rør, fx bøjninger, grenrør og koblinger, fremstilles ligeledes af PVC og polyethylen. Andre plastmaterialer, som også anvendes til rør, er fx polypropylen og glasfiberforstærket, umættet polyester.