Pakkerejseloven
Pakkerejseloven er en forbrugerbeskyttende lov, der regulerer pakkerejser, der udbydes eller sælges til rejsende af erhvervsdrivende, og for sammensatte rejsearrangementer, der formidles til rejsende af erhvervsdrivende.
Pakkerejser var oprindeligt reguleret af et EF-direktiv fra 1990, og senest 2015 med pakkerejsedirektivet, der i Danmark er gennemført ved Lov om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer i 2017.
Hovedpunkterne i loven i forhold til den tidligere gældende pakkerejselov er en udvidelse af pakkerejsebegrebet, således at flere rejser er blevet omfattet af pakkerejseloven. Endvidere introduceres en ny type rejser – sammensatte rejsearrangementer – der som udgangspunkt ikke er omfattet af de generelle regler om pakkerejser, men hvor sælgeren af et sådant sammensat rejsearrangement bliver pålagt bl.a. en oplysningsforpligtelse og skal sikre den rejsende en vis form for beskyttelse mod konkurs eller insolvens.
Pakkerejseloven indeholder en række grundlæggende lovbestemmelser til beskyttelse af rejsekunden, herunder regler om afbestilling, beskyttelse mod prisændringer og sikring af kundens retsstilling i tilfælde af arrangørens eller formidlerens misligholdelse af aftalen. Se også charterferie og tjenesteydelser.
Pakkerejseloven gælder ikke for pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer,
1. der er af en varighed på under 24 timer, medmindre de omfatter overnatning,
2. udbydes eller formidles lejlighedsvis og på nonprofitbasis til en begrænset gruppe rejsende eller
3. købes på grundlag af en generel aftale mellem erhvervsdrivende om køb af forretningsrejser.