humoralpatologi
Humoralpatologi, teori om sygdommes opståelsesmåde, der blev udviklet i antikken (se Grækenland (oldgræsk medicin)). Teorien var inspireret af Empedokles' lære om de fire elementer (luft, ild, jord og vand) og undergik flere ændringer, men blev i sin endelige form knæsat af den græske læge Galenos, der virkede i Rom.
En sygdoms fremkomst blev forklaret ved, at forholdet mellem kardinalvæskerne, de fire legemsvæsker, blod (latin sanguis), slim (græsk flegma), gul galde (græsk xanthe chole) og sort galde (græsk melaina chole), var forrykket, og at de samlede sig forkerte steder. Overvægt af en af væskerne skulle kunne medføre, at den ramte person blev henholdsvis sangvinsk, flegmatisk, kolerisk eller melankolsk.
Humoralpatologien blev doceret ved de vestlige universiteter, indtil den i midten af 1800-tallet afløstes af cellularpatologien.