arealfaktor
Arealfaktor er betegnelsen for den måde, man ved placeringen af folketingsmandater på storkredse og landsdele (den stedlige mandatfordeling) imødekommer grundlovens krav om, at der ved denne fordeling skal tages hensyn til befolkningstætheden.
Før afholdelsen af et folketingsvalg skal man vide, hvor mange kredsmandater og tillægsmandater, der skal fordeles i de ti storkredse og tre landsdele, som landet er inddelt i til dette formål. Folketingsvalgloven siger, at der skal være 135 kredsmandater og 40 tillægsmandater, tilsammen de 175 folketingsmandater, som vælges i den sydlige del af riget.
Fordelingen af de 135 kredsmandater på de ti storkredse og de 40 tillægsmandater på de tre landsdele (som ikke er ”landsdele” i ordets normale betydning, men derimod en opdeling af de fem regioner i henholdsvis Hovedstaden, Sjælland-Syddanmark og Midtjylland-Nordjylland) sker ved almindelig forholdstalsregning.
De benyttede forholdstal beregnes for hver enkelt storkreds og hver landsdel som summen af (1) folketal, (2) vælgertal ved det seneste folketingsvalg og (3) storkredsens, henholdsvis landsdelens areal i km2 multipliceret med 20. Det er dette tredje element i forholdstallene, der betegnes arealfaktoren.