Lille Løjtofte Kirke
Lille Løjtofte Kirke er en kirke under Utterslev-Herredskirke-Løjtofte Sogn. Den ligger i den vestlige udkant af landsbyen med samme navn.
Kirkegården er i 1932 udvidet mod nord og øst. Den er på alle sider omgivet af mure opført af kløvede kampesten. Hovedindgangen med kørelåge er i det sydøstlige hjørne.
Kirken består af et romansk kor og skib. Hertil er der i den gotiske, sene del af middelalderen, opført et våbenhus syd for skibet. Hele kirken er opført i munkesten.
I dag står kirken hvidkalket med røde tegltage.
Den romanske kirke har oprindeligt haft en dør mod syd og en mod nord i skibet. Af dem er den sydlige stadig i brug. Den nordlige er muret til, men den kan spores i murværket udefra. Skibets og korets sydlige romanske vinduer er angiveligt i første halvdel af 1800-tallet blevet erstattet med de nuværende fra empireperioden. Korets romanske vindue mod nord står i det ydre som en murblænding, dvs. murniche.
Korets nordlige og sydlige mure står glatte. Den østlige gavl er ommuret, så den i dag har svagt fremspringende murpiller, såkaldte lisener, hul til klokken og kamtakker med murdekoration under. Skibets mure har en enkel hovedgesims med frise under. Dets østlige gavl over koret er glat, og dets vestlige gavl har to savskifter, hvor teglstenene har hjørner udad, men er derover nymuret i 1865.
Våbenhuset er opført i sengotisk tid. Dørens hul og vistnok også den glatte gavl er muret om.
I det indre står kirken hvidmalet. Rummet bærer præg af skibets flade, pudsede bræddeloft og den markante triumfvæg ind mod koret. Her skaber den lave, rundbuede korbue adgang til koret med dets seksdelte ribbehvælv fra gotisk tid.
Af middelalderligt inventar er der bevaret en usædvanlig døbefont. Den er et romansk importarbejde af sandsten, som er udført af den gotlandske stenhugger kaldet ”Magister Majestatis”.
Foden har fire fremspringende løvehoveder og elegante palmetter. På kummens underside er der seks rundbuede arkader med seks ens, knælende engle foran bedepulte. Herover er der en tovfletning, som grund for de næsten lodrette siders figurer. Her ses en række slanke figurer i roligt faldende dragter med stilfærdig værdighed. De står omkring en såkaldt majestas domini, som er en fremstilling af Kristus tronende på regnbuen omgivet af mandorla, som er en mandelformet strålekrone rundt om figuren. På kummen er afbildet scener af bebudelsen, Maria og Elisabeths møde, Kristi fødsel med Maria liggende ved siden af krybben, hyrderne på marken under engle samt de hellige tre konger for Herodes.
Prædikestolen er fra den tidlige renæssance i perioden omkring år 1580. Den er et simpelt arbejde fra det samme værksted som den i Aunede. Stolen er udsmykket med to rækker af hver fem rektangulære felter adskilt af pilastre, dvs. halvsøjler. Den er mestendels egetræsmalet med fremhævede elementer i sølv og guld.
Altertavlen er fra renæssancen. Ifølge et nu forsvundet årstal er den fra år 1595. Tavlens arkitektoniske opbygning har et noget tungt udtryk med slanke søjler, som står på svære baser dekoreret med beslagværk, dvs. ornamenter, som efterligner et kunstfærdigt metalbeslag. Bemalingen er med egetræsmaling med enkelte dekorationer fremhævet med guld og sølv. Tavlen er udført i samme værksted som altertavlerne i Horslunde Kirke og Herredskirke Kirke. Den har i det store felt et maleri af Kristus i Emmaus fra 1843.
Kirkens bænke stammer angiveligt fra barokken, men de står i dag meget omdannede med mange senere ændringer. Ryglænene, som er de oprindelige, er senere stillet skråt tilbage, og dørene mangler på nær en i nord, som er ganske enkel.
Desuden har kirken flere inventarstykker fra renæssancen og barokken. 
På våbenhusets vestlige væg hænger en gravsten fra midten af 1600-tallet. Den er over Jeppe Hansen og er af rød kalksten. Øverst har den et relief med gravlæggelsen. Kristus ligger på et lagen holdt af Maria Magdalene og Johannes. I forgrunden ligger nagler, tornekrone og eddikesvamp, og bag Kristus står to sørgende figurer ved siden af korset. I hjørnerne af stenen er runde medaljoner med evangelisterne og deres attributter, dvs. særlige kendetegn.