Gabriele Rohde
Gabriele Rohde tilhørte som datter af maleren Johan Rohde et københavnsk miljø af kunstnere og intellektuelle, og hendes yngre brødre Henning Rohde og Hermann Rohde blev henholdsvis chef for Det Kgl. Teater og kunsthistoriker.
Som barn og ganske ung færdedes hun også i andre kredse, fx sømandsfamilier på Fanø, hvor hun tilbragte størstedelen af året og bl.a. var en ivrig medarbejder ved bazarer for sømandsenker. Da hun senere købte sit eget hus på øen, glædede den tidligere ejer, en matros, hende ved at udtrykke sin fornøjelse over at kunne sælge til “en af vore egne”.
Hun blev student fra N. Zahles Skole i 1923, læste sprog og statistik og tog en uddannelse i kunstindustri og modesyning, som hun fortsatte i Paris. Senere ledede hun kurser i sit fag i Danmark og Finland.
Et års tid arbejdede hun med statistiske undersøgelser på Statens Seruminstitut, men fik så i kraft af sin alsidige uddannelse en stilling i Folkeforbundets sekretariat i Genève, først i hygiejnekomitéen, siden i finansafdelingen. Da hun i 1930 fik besøg af en dansk journalist i sin lille lejlighed med faderens billeder af danske strande på væggene, beskrev han hendes hverdag som “et lille Stykke Fædreland midt i den internationale Færden” og den 26-årige karrierekvinde som “den unge, dygtige og saa aparte, smukke, danske Dame med det fine ovale Ansigt, de kloge, brungraa Øjne, rammet af et lokket, blond Haar”.
Arbejdet i den store organisation i Genève blev afbrudt af Anden Verdenskrig. I sommeren 1940 var der fare for, at Tyskland skulle besætte Schweiz, og Gabriele Rohde flygtede over det besatte Frankrig til England. De erfaringer, hun gjorde under flugten, dannede grundlag for den støtte til landflygtige danske søfarende, der blev en af hendes største opgaver i krigens år.
I London søgte hun at fortsætte sit arbejde for Folkeforbundet, og hun kom straks i forbindelse med danske kredse og med de britiske organisationer, som stod for hjælpen til de nødlidende under tyskernes voldsomme luftbombardementer, Blitzen, i efteråret 1940. Her viste hun sin organisationsevne og sit mod.
Det danske Raad blev oprettet i september 1940 til koordinering af den udlandsbaserede modstand mod Besættelsen, og rådets blad Frit Danmark begyndte at udkomme i december.
Gabriele Rohde havde god kontakt med danskere i Storbritannien og påtog sig at rejse rundt i landet og skabe interesse blandt landsmænd for den danske bevægelse. Hun blev medlem af rådets møde- og finanskomité og fik stadig flere forbindelser til ledende danske og britiske embedsmænd. Hun var en skattet rådgiver for bl.a. rådets præsident direktør F.M. Krøyer Kielberg, den øverste embedsmand i Ministry of War Transport for de danske søfarende og Børge Møller, forretningsfører for De Sammensluttede Danske Sømandsorganisationer i Newcastle-on-Tyne.
Omkring 3.000 søfolk af alle grader havde deres “hjemby” i Newcastle. Efterhånden blev der opbygget et dansk center i St. Nicholas Buildings over for domkirken med organisationskontorer, mandskabspulje, klubber med restaurant m.v.
Gabriele Rohde var ofte i Newcastle, som hun i sine breve kaldte “the settlement”, kolonien, og hun bistod søfolkene på mange områder: mødearrangementer, rekonstruktion af de meniges syge- og hjælpekasse samt indretning af klublokaler. I læseværelset dekorerede hun de triste mørklægningsgardiner, og søfolkenes blad Kurer hilste hun velkommen med et ønske om, at det ville bringe meget internationalt stof og dermed bidrage til solidariteten mellem folkene.
Hun var sømændenes ven og fortaler, og de fandt, at hun var en af deres egne. Da bladet holdt nytårsparade i vers og tegninger over alle dem, som søfolkene var i forbindelse med i Newcastle og London, lød det: “Vor gode ROHDE rejser dog helst til Tyne, hun trodser kulde og øsende regn.” Gabriele Rohde havde også mange forbindelser med nordmændene i England, “the family”, som hun kaldte dem.
I 1942 var Gabriele Rohde vært på Det danske Raads vegne ved en middag for den danske gesandt i Washington Henrik Kauffmann. Mødet med ham førte til, at hun året efter rejste på et halvt års ophold til Canada og USA.
Hun havde opgaver for Folkeforbundet, og hun ledsagede som finansiel rådgiver Kauffmann på den konference i Atlantic City, hvor efterkrigstidens hjælpeorganisation United Nations Relief and Rehabilitation Administration (UNRRA) blev oprettet.
I Frit Danmark skrev hun en stor artikel om UNRRA. Lederen af den nye organisation, H.H. Lehman, karakteriserede hun med de egenskaber, som hun selv satte højest og selv var i besiddelse af: “en stor Idealist, en meget klog Mand med Fremsyn og politisk Instinkt.”
Gabriele Rohde fik også et nært samarbejde med danske faldskærmsfolk, som blev uddannet i England, og med faldskærmsorganisationen Special Operations Executive (SOE).
Her mødte hun godsejer Flemming Juncker, der havde været leder af modstandsarbejdet i Jylland, indtil han i 1944 forlod Danmark og blev knyttet til SOEs hovedkvarter i London. Gabriele Rohde blev gift med Flemming Juncker i 1945, men allerede året efter mistede hun livet ved en ulykke på deres gods Overgård ved Mariager. Få måneder tidligere havde hun født en datter.
KVINFO erhvervede de digitale ikke-kommercielle rettigheder til Dansk Kvindebiografisk Leksikon i 2001 og stillede værket til rådighed for offentligheden i en gratis online-udgave, hvor læserne fik mulighed for at søge på kryds og tværs i leksikonet.
Siden oktober 2022 har den digitale udgave været videreført på lex.dk, hvor man ved søgning tillige får resultater fra de øvrige værker på platformen. På lex.dk er mange af biografierne også blevet forsynet med fotos og illustrationer.