Viggo Starcke
Viggo Starcke var en dansk læge og politiker, en af de mest fremtrædende skikkelser i Danmarks Retsforbund. Under hans ledelse indgik partiet i H.C. Hansens såkaldte trekantregering 1957-1960 med Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Viggo Starcke blev cand.med. i 1921 og arbejdede til 1946 som læge. Han blev politisk aktiv i Retsforbundet i 1920'erne, var partiets formand 1938-1939, medlem af Folketinget 1945-1960 og 1946-1957 formand for folketingsgruppen, en post, der gav ham mulighed for at bruge sine retoriske evner i radioen.
Som fortaler for frihandel og fuld grundskyld og som modstander af statslig indblanding i økonomien tegnede Viggo Starcke partiets profil; stærkt nationalt sindet gik han dog i modsætning til flere partifæller ind for øgede forsvarsbevillinger og medlemskab af NATO. I trekantregeringen 1957-1960 var han minister uden portefølje.
Viggo Starcke forlod aktiv politik, da Retsforbundet i 1960 gled ud af Folketinget. Hans anden hustru, Lis Starcke (tidl. Lis Kristoffersen, 1909-1998), tilhørte også partiets inderkreds og blev efter hans død selv medlem af Folketinget 1977-1981.
Viggo Starcke var søn af filosoffen C.N. Starcke, en af Retsforbundets stiftere, og bror til billedhuggeren Henrik Starcke.