kustode
En kustode er et ord (eller den første stavelse i et ord), som er anbragt under sidste linje på en bogside, og som gentages i skriftet eller satsen først på den umiddelbart efterfølgende side.
Det var praksis i både håndskrevne bøger efter ca. 1500 og i trykte bøger helt frem til ca. 1800, formentlig for at lette læsningen under bladring i bogen. Bøger blev helt frem til 1800-tallet ofte højtlæst, selv uden tilhørere.
Men kustoder skulle også lette bogtrykkerens udskydning (layout) af satsblokkene (siderne), så de kunne monteres korrekt på trykpressens fundament. Modsat inkunabeltidens bogtrykkere, der oftest oprindeligt var lærde mænd, der kunne latin og græsk, var sættere og trykkere efter ca. 1500 oftest mesteruddannede svende uden klassiske sprogkundskaber. Kustoder kunne af enhver læses som rene grafisk tegn, der forbinder teksten på bogsiderne side for side.
Da de fleste bøger henimod år 1800 blev udgivet på modersmålene, bortfaldt behovet for kustoder efterhånden.