xylografi
Xylografi er en grafisk teknik, hvor motivet til trykning af billedet udskæres med kobberstikkerværktøj – som regel en gravstikkel – i endefladen på en plade eller klods af hårdt træ, normalt af træsorten buksbom.
Man bortskærer på træpladen alt, som ikke er motivbærende, så motivet står tilbage i ophøjet relief. Pladen – i fagsprog kaldet en stok - har omtrentlig samme tykkelse som blyskrifter er høje og kan derfor monteres på trykpressen sammen med blysats og efter indfarvning trykke motivet i højtryk.
Teknikken kendes fra 1500-tallet men blev udviklet specielt til illustrationsbrug i slutningen af 1700-tallet af englænderen Thomas Bewick og bredte sig hurtigt til resten af Europa gennem elever af Bewick, som i kriseårene i århundredets begyndelse havde fået arbejde i Tyskland og Frankrig.
Frem til midten af 1800-tallet blev xylografier til danske bøger og tidsskrifter skåret i Tyskland ud fra danske tegninger og andre forlæg. Kendt blev især Eduard Kretschmars (1806-1858) xylografiske Institut i Leipzig, som var med fra 1839 og blandt andet blev kendt i Danmark som træskærer af "stokkene" til Vilhelm Pedersens berømte tegninger til H.C. Andersens Eventyr (1849/50).
Træsorten buksbom er meget hård, men en buksbomstamme kan ikke skæres i større skiver end ca. 14 x 14 cm, hvad der i starten af 1800-tallet begrænsede xylografien til billedtryk i små formater. Større billeder kunne efter ca. 1820 skæres på sammenlimede stokke, hvad der dog ofte kunne ses som uvedkommende streger på det trykte billede. Den metode benyttedes i Danmark fra 1859 og flere år frem af Illustreret Tidende (1859-1924).
I England havde man så i 1840 fundet på at udskære stokke i standardstørrelser og underneden forsyne dem med bolte og møtrikker. Man skruede så et tilpas antal stokke sammen, tegnede motivet på pladen, skilte stokkene fra hinanden og overlod dem til et antal xylografer hver at gravere som del af motivet. Bagefter kunne stokkene igen skrues sammen og pladen gå til trykkeriet. Den hurtige metode gjorde det muligt at være dagsaktuel med de nyeste billeder og meget store formater, hvad der skabte grundlaget for den europæiske billedpresse – startende i 1842 med Illustrated London News .
De største europæiske forlags samarbejde omkring oversat litteratur blev i 1830'erne udvidet med køb og salg af både store og små xylografier i galvanisk afstøbning, så det samme illustrationsværk kunne udkomme i flere lande på hver deres sprog. På den måde fik vi i Danmark en ny adgang til udenlandsk billedstof, både til aviser, tidsskrifter og skønlitteratur. Kendt herhjemme blev fx den franske tegner Gustave Dorés mange billedværker; Münchhausens Eventyr og Perraults Fortællinger, begge med dansk tekst i 1862.
Xylografien var gennem hele 1800-tallet den almindeligste reproduktionsform for billeder til bog- og avisillustration i hele den vestlige verden.
I Danmark fik xylografien efter 1870 en særlig betydning i kraft af den berømteste danske xylograf Frederik Hendriksen, normalt omtalt i fagkredse helt frem til vore dage som Xylografen. 
Først i slutningen af 1800-tallet førte fotografiens gennembrud til, at træskærernes møjsommelige arbejde kunne erstattes af fotografisk overførte billeder til metalplader, der kunne nedætses til klicheer til bogtryk. Det blev xylografiens endeligt.