Kirke Værløse Kirke
Kirke Værløse Kirke er en kirke i Værløse Sogn, som ligger sydvestligt i byen Kirke Værløse.
Den ældste kirkegård, som er udvidet mod sydvest, er omgivet af munkestensmure, hvorimod der mod sydøst ligger en nyere annekskirkegård, som også fungerer som kirkegård for den nye Værløse Kirke. Til den gamle kirkegård er der adgang via en muret portal i østmuren og mod nord.
Kirken består af et romansk kor med en apsis og et skib, som er opført i kløvede kampesten, et sengotisk tårn samt et våbenhus fra 1600-tallet.
I den romanske del af kirken er der kun enkelte bevarede, oprindelige detaljer. Et oprindeligt cirkelvindue i apsissen er bevaret og blev genåbnet i 1973. Af de oprindelige vinduer i skibet og koret er kun et enkelt i skibet ikke lavet helt om i senere tider. Den oprindelige norddør er delvist synlig i det ydre murværk, mens syddøren stadig er i brug og fører ind til våbenhuset.
I første del af 1400-tallet blev kirkens tårn opført. Det er bygget af munkesten, og i tårnrummet, som er forbundet med skibet gennem en spids bue, ses der på hver væg en dyb, spidsbuet blænding, dvs. en dekorativ niche i muren. Til hvert verdenshjørne er der to glamhuller, hvor klokkernes lyd kan undslippe, og øverst har tårnet saddeltag med gavle i øst og vest, som er udsmykket med hver syv trappeformede kamtakker og et tilsvarende antal blændinger.
Våbenhuset syd for skibet blev opført i 1600-tallet. Våbenhuset er er primært bygget i munkesten, men indeholder også rå kampesten i vestmurens ene hjørne.
Indvendigt præges kirken af de hvide vægge og hvælvede lofter, som for tårnet og korets vedkommende er fra første del af 1400-tallet, mens skibets vægge og lofter er fra sidste del af 1400-tallet.
Kirkens eneste kalkmalerier findes i dag over hvælvene, hvilket skyldes, at de blev malet på væggene, da kirken endnu havde sit oprindelige bjælkeloft. De synlige rester, som findes over skibet, er bevaringsværdige og forestiller menneskelige skikkelser og arkitektur. De mere præcise motiver er ikke til at fastslå. Kalkmalerierne dateres til perioden 1150-1275 og er malet af et ukendt værksted samt det såkaldte Jørlundeværksted. Også hvælvene har tidligere været udsmykket.
Kirkens inventar er præget af en blanding af nyt og gammelt. Der er inventar fra både romansk tid, gotikken og moderne tid.
Kirkens ældste inventarstykke er den romanske døbefont af granit, som er udsmykket med tovsnoning langs kummens rand og på foden.
I kirken findes også en bevaret del af en barokaltertavle fra 1625-1650, som i dag er forgyldt og ophængt under den moderne alterdekoration, som beskrives nedenfor.
Altersølvet varierer noget i alder. Kalken er således sammensat af dele fra 1400-tallet og 1500-tallet, mens oblatæsken er fra 1672, og disken er fra 1712.
Kirkens prædikestol er i barokstil og stammer fra omtrent 1630-1650. Den består af fire fag, som er opdelt af hermefigurer, dvs. figurer, hvis underkrop udgøres af en søjle. På selve fagene er der statuetter af de fire evangelister med deres tilhørende evangelisttegn.
Kirkens stolestader, dvs. kirkebænkene, er fra 1916.
På skibets sydvæg hænger maleriet fra den gamle altertavle fra 1916, som forestiller Marias bebudelse.
Koret og den tilhørende dekoration er præget af en istandsættelse i 1973, hvor den nuværende alterprydelse blev indsat. Alterprydelsen er skabt af kunstneren Mogens Jørgensen og kan bedst beskrives som en lysaltertavle. På en let, nærmest spinkel metalkonstruktion og abstrakt i korsform, er indsat hundredvis af elektriske lys, som tilsammen danner et indtryk af en flammende ild, tænkt som et symbol på Helligånden.