Paul Éluard
Paul Éluard var en af de betydeligste lyrikere inden for den franske surrealisme. Han samlede sine første digte i Capitale de la douleur (1926, Smertens hovedstad), som befæstede hans plads i kredsen af surrealister i Paris i 1920'erne og begyndelsen af 1930'erne.
Med digtene i La Vie immédiate (1932, Det umiddelbare liv), Les Yeux fertiles (1936, De frugtbare øjne) samt prosateksterne i Donner à voir (1939, Lade se) forlod Paul Éluard langsomt surrealismens dyrkelse af drøm og hallucination til fordel for en Picasso-inspireret åbning mod den konkrete verden og dens mennesker.
Under 2. Verdenskrig tilsluttede Paul Éluard sig kommunistpartiet og deltog i den franske modstandsbevægelse. Perioden efter krigen indtil hans tidlige død er præget af dette politiske engagement (Poèmes politiques, 1948) samt af alvorlige personlige problemer efter hustruen Nush's død i 1946.
Især gennem Paul la Cours omtale af Éluard og hans oversættelse af bl.a. modstandsdigtet "En eneste tanke" fik han betydning for dansk lyrik. Et større udvalg ved Einar Tassing foreligger i Digte (1978).