Ugerløse Kirke
Ugerløse Kirke er en sognekirke, der ligger på en høj midt i stationsbyen af samme navn.
Kirkegården, som er udvidet mod nord og vest, er omgivet af en mur med synlige, kløvede kampesten fra 1862 og teglsten fra 1923. Hovedindgangen i vest ud for tårnets indgangsportal er en køreport, som er flankeret af fodgængerlåger. I det nordvestlige hjørne af kirkegården ligger et ligkapel fra slutningen af 1800-tallet.
Kirken fra 1876 består af apsis, kor, skib og tårn, som er opført i genanvendte teglsten fra den gamle kirke. Murene står med synlige, røde sten. Tagene er er hængt med skifer, mens spir, pinakler (små, dekorative spir eller tårnlignende spir) og apisis er beklædt med kobber.
Da den gamle kirke var i en dårlig forfatning, og Den Suhrske Stiftelse, der ejede kirken, ønskede at opføre et prestigebyggeri, faldt valget på arkitekten N.P.C. Holsøe. Han tegnede kirken under stærk inspiration af middelalderens norditalienske kirkebyggeri af tegl i såkaldt italiensk-romansk rundbuestil.
Skibets og korets mure smykkes af støttepiller, der viser kirkens fag. Apsissen er dekoreret af pilastre, dvs. halvsøjler. Under taget og på gavlene er der rundbuefriser og vandrette savskifter, dvs. rækker hvor stenene er lagt på skrå, så deres hjørner vender udad. Skibets østlige gavl er prydet af pinakler på samme måde som de små tårne på hver side af det centrale tårn. Også spiret på det store tårn er omgivet af pinakler.
Øverst på alle sider af tårnet er der lydhuller udformet som tre rundbuer med søjler imellem. Herunder sidder centralt mod vest en urskive, og nederst er indgangen. Den er udformet som en italiensk baldakinportal. Over portalen er der medaljoner af støbejern med våbener for grundlæggerne af Den Suhrske Stiftelse.
I det indre står kirken hvidmalet. Rummet bærer præg af det murede, krydshvælvede loft, der hviler på markante søjler og piller. I apsis er hvælvet en halvkuppel.
Indenfor i tårnrummet er der et dåbsværelse mod syd, og i den vestlige ende af skibet er et pulpitur, dvs. et ophøjet galleri, til orglet.
Tidligere var kirkerummet udsmykket som en pastiche over middelalderlig ornamentik. Efter en hovedistandsættelse i 1909-1910 under ledelse af arkitekten Gotfred Tvede fik det indre den prunkløse æstetik, det har i dag.
Kun omkring buen ind til apsis, i vinduesnicherne og som topornament i hvælvene er der kalkmalede dekorationer. De blev udført af dekorationsmaler Jens Møller-Jensen. Han var også udførende kunstner på Københavns Rådhus.
En del af kirkens inventar stammer fra den gamle kirke. Døbefonten af granit er fra middelalderen. Den er i romansk stil og af den såkaldte Roskildetype. Den svarer til blandt andre døbefontene i Kvanløse og Kirke Eskilstrup Kirker.
Korbuekrucifikset er fra 1450-1475 på den nordlige væg i koret. Det fremtræder i dag renset for maling.
Prædikestolen er angiveligt fra år 1600. Den består af fem fag adskilt af hermer, dvs. halvfigurer på halvsøjler. I opbygningen af de store felter har stolen slægtskab med prædikestolen i Stenløse Kirke, der er udført i 1595 og tilskrives Oluf Nielsen Krogs værksted. I felterne sidder silhuetter i krydsfiner af de fire evangelister udført efter Bertel Thorvaldsen.
Altertavlens ramme er fra kirkens opførelse, mens maleriet af Carl Bloch er fra 1881. Tavlen har to korintiske søjler, som står på liggende løver. Søjlerne bærer et bueslag med frontispice, en gavlagtig prydelse. Konstruktionen giver mindelser om kirkens indgang i tårnet. Maleriet forestiller den vantro Thomas.
Kirkens bænke er fra 1876.