Endymion
Endymion er den græske månegudinde Selenes jordiske elsker. Zeus opfyldte hans ønske om udødelighed i en evig søvn, og Selene besøgte hver nat den evigt unge, sovende jæger Endymion i grotten på bjerget Latmos.
Endymions skæbne er tolket meget forskelligt af digterne: Ovid opfatter myten som et billede på uopnåelig kærlighed mellem det guddommelige og det menneskelige; hos John Keats bliver Endymion derimod symbolet på mennesket, der søger vished i døden.
Jægerkoret i J.L. Heibergs Elverhøi (1828) synger: "Luna sit Sølverbaand/snoer om Endymion" og beskriver dermed måneskin.