Rødding Kirke
Rødding Kirke er en sognekirke, som ligger i den vestlige udkant af Rødding.
Kirkegården er siden middelalderen blevet udvidet flere gange, senest med et større, uafhængigt afsnit mod syd. Den gamle del af kirkegården er omgivet af kampestensdiger, og hovedindgangen er en port mod øst.
Kirken består af et romansk kor og et skib, som er bygget af granitkvadre og rå kampesten. Hertil kommer en gotisk forlængelse af skibet mod vest, og en tagrytter, dvs. en lille tårnlignende konstruktion over skibets vestende, er fra 1800-tallet. Kirkens yngste tilbygninger er våbenhuset mod syd fra 1962 og vesttilbygningen fra samme år, som erstattede et våbenhus fra 1800-tallet.
I kirkens ældste dele, dvs. koret og skibet, er der bevaret enkelte oprindelige detaljer. Som alle andre middelalderkirker havde Rødding Kirke oprindelig to indgangsdøre, som fandtes mod nord og syd i skibets vestende. I dag er de begge helt forsvundne, men døren til våbenhuset i syd findes omtrent samme sted som den oprindelige syddør. Korets østvindue er også oprindeligt. På korets østgavl ses en billedsten, hvor der er indhugget et aftryk af en middelaldersko. Sagnet fortæller, at denne form skyldes, at en trold forsøgte at trykke muren ind med sin fod, mens et andet sagn beretter, at billedstenen skyldes kirkens bygmester, som efter sigende skulle have heddet Fod.
Vestenden af skibet er som nævnt en forlængelse fra gotisk tid, altså senere i middelalderen. Denne forlængelse er bygget af granitkvadre, rå kampesten og lidt munkesten.
Våbenhuset mod syd er som nævnt fra 1962 og opført i teglsten uden videre dekoration. Ved dets opførelse blev kirkens indgang igen rykket til skibets sydside; indtil da havde indgangen siden 1890'erne været gennem et våbenhus på vestenden, som samme år blev erstattet af en anneksbygning.
Tagværkerne over koret og skibet er fra middelalderen og af egetræ, mens de øvrige bygningsafsnits tagværker er samtidige med deres opførelse.
Indvendig præges kirkerummet især af de hvidkalkede vægge og de flade trælofter, som er malet i gråligt grønne nuancer.
Kirken har ikke længere kalkmalerier, men på korets østvæg har der tidligere været en stregdekoration fra ca. 1902, som siden er kalket over. Korets østvindue er til gengæld udsmykket med et abstrakt glasmaleri, som forestiller pinsen; maleriet er fra 1999 og udført af kunstneren Sven Havsteen-Mikkelsen.
Inventaret i Rødding Kirke er præget af, at kirken led voldsomt under svenskekrigene i 1700-tallet, hvorfor kirken ikke er rig på historisk inventar. Alligevel er der dog bevaret flere inventardele, både fra tiden efter svenskekrigene, men også fra middelalderen.
Kirkens ældste inventarstykke er den romanske døbefont af granit, som er meget enkelt udformet, nærmest som en alterkalk.
I kirken er også bevaret to figurer fra en for længst forsvundet gotisk altertavle fra mellem ca. år 1500 og 1525. De forestiller hhv. jomfru Maria med Jesusbarnet og en barfodet apostel.
Kirkens prædikestol er fra 1722 og i barokstil. Den minder meget om prædikestolen fra 1691 i Lintrup Kirke og er opbygget af fire fag, der opdeles af snoede søjler. Den tilhørende syvsidede himmel er samtidig med selve prædikestolen.
Det store pulpitur, altså balkonen, i skibets vestende er fra første halvdel af 1700-tallet.
Stolestaderne, dvs. kirkens bænke, er fra 1934, men er udført i renæssancestil.
Det gyldne kors over alteret er som vinduet ovenover skabt af Sven Havsteen-Mikkelsen i 1999.
Af historiske gravminder i kirken kan nævnes to epitafier, dvs. mindetavler, fra hhv. 1702 og 1794 samt i koret to gravsten fra hhv. 1705 og 1789. På kirkegården findes også en række sten fra første halvdel af 1800-tallet samt en mindesten fra 1923 over sognets faldne i 1. Verdenskrig 1914-1918.