Rødovre Kirke
Rødovre Kirke er en sognekirke, der ligger i den sydlige ende af Rødovres gamle bydel, nu i kommunens østende, ikke langt fra Damhusengen og Damhussøen.
Kirkegården, som er udvidet kraftigt mod syd, er omgivet af mure af kampesten og teglsten. I nord er der to kørelåger og mod vest en tilsvarende.
Kirken er en af ganske få danske landsbykirker med rødder i 1600-tallet. Kirken er bygget på resterne af en middelalderkirke af teglsten, som blev ødelagt under Karl Gustav-krigene. Fund af kridtsten i murværket ved en restaurering i 1958-1959 tyder på, at den middelalderlige kirke kan have haft en kompliceret bygningshistorik.
Kirken består af et langhus fra 1664, et tårn mod vest fra 1837, et våbenhus fra starten af 1800-tallet med tilbygning fra 1958-1959, en forlængelse af langhuset mod øst fra 2000-2001 samt et samtidigt tilbygget sakristi.
Kirkens ældste del, langhusets vestlige del, blev opført som erstatning for middelalderkirken og bærer præg af genbrug fra den nedbrudte kirke, og de nederste to meter af murene er bygget af munkestensbrokker, mens de øvre dele er af gule teglsten. Udvendigt er langmurene udsmykket med savskifter lige under taget, dvs. rækker, hvor stenene er lagt på skrå, så deres hjørner vender udad.
Det slanke tårn fra 1837 afløste et ældre tårn og er opført af små, gule teglsten. Øverst har det saddeltag med gavle i nord og syd.
Våbenhuset mod nord er fra starten af 1800-tallet og opført af små gule teglsten. Ved restaureringen af kirken i 1958-1959 blev våbenhuset udvidet med en identisk bygning mod øst, så det i dag fremstår som en dobbelt bygning med to gavle. Indgangen til kirken er fortsat i det gamle våbenhus, mens tilbygningen fungerer som dåbsværelse.
Ved restaureringen i 1958-1959 blev der tilføjet et sakristi på langhusets daværende østende. Sakristiet er siden nedrevet, da langhuset i 2000-2001 blev forlænget med seks meter. Til erstatning for det gamle sakristi blev der nord for forlængelsen opført en lav sakristibygning, som også indeholder personalerum. Sakristiet er forbundet med dåbsværelset, som dermed sammen med våbenhuset danner en egentlig nordfløj på kirken.
Indvendigt præges kirken af det hvide, fladt tøndehvælvede loft og de enkle, hvidmalede vægge.
Ved kirkens restaurering i 1958-1959 blev størstedelen af kirkens ældre inventar erstattet, med undtagelse af altertavlen og døbefonten.
Kirkens ældste inventarstykke er altertavlen i højrenæssancestil. Den stammer fra 1594 og er centralt udsmykket med tre rundbuede felter. De yderste indeholder indskrifter, mens den midterste indeholder et maleri fra 1886 af Kristus på korset.
Den ottekantede døbefont er fra 1930’erne og fremstillet af faksekalksten. Kirkens øvrige inventar er præget af lyst egetræ og er holdt i enkel stil.