almene boliger
Almene boliger er en boform, hvor beboerne lejer deres bolig af et boligselskab. Almene boliger afløste begrebet almennyttige boliger ved sammenskrivningen af lovene for støttet boligbyggeri i 1996. Der skelnes mellem almene familieboliger, almene ældreboliger og almene ungdomsboliger.
Boligformen anvendes også til at løse boligsociale problemer, hvilket i nogle bebyggelser præger lejersammensætningen. Nogle almene boligområder står således på ghettolisten. Opnotering af boligsøgende på ventelister og nuværende beboeres fortrinsret til oprykning til bedre boliger bidrager desuden til, at boligformen kun vanskeligt kan løse akutte boligproblemer. Selvom det er stadig vanskeligere at få adgang til private lejeboliger, efterspørges de almene lejeboliger ikke mere i samme grad.
Nybyggeriet af almene boliger begrænses reelt af de kommunale budgetter. Selvom kommunerne har mulighed for at afbalancere beboersammensætningen, kan de frygte, at byggeri af almene boliger vil give en ekstra belastning af de sociale udgifter. Efter 2008 vil der hurtigt dannes en milliardformue i sektorens Landsbyggefond og dispositionsfonde. Offentligt støttet byggeri har siden 1975 kunnet søge Landsbyggefonden om grundkapitallån til medfinansiering af nybyggeri.
Socialt boligbyggeri findes i en række europæiske lande og er dér præget af tilsvarende problemer som i Danmark, hvorfor boligformen mange steder er under reduktion, bl.a. ved salg af boligerne til lejerne. I Danmark gav en lovændring i 2006 mulighed for, at almene boliger kan sælges som andels- eller ejerboliger. Nogle boligselskaber i bl.a. Gellerupplanen har valgt at rive boliger ned og skabe mere blandet by og grønne områder for at skabe attraktive boligområder.