oratoriekongregationer
Oratoriekongregationer, katolsk sammenslutning af præster uden ordensløfte, men med fælles bønsliv og pastoralt arbejde. Der findes to typer. Den ene, der består af autonome huse, stiftedes i 1552 af Filippo Neri i Italien og fik pavelig godkendelse i 1575. Den anden, fransk og langt mere centralistisk organiseret, stiftedes i 1611 af Pierre de Bérulle (1575-1629) og godkendtes af paven i 1613.
Begge kongregationer blev ophævet i forbindelse med Den Franske Revolution og Napoleonskrigene, men genoprettet i 1800-t.