Elise Sørensen
I en alder af 50 år og uden tidligere at have sat sig mange spor i sit virke som sygeplejerske udtænkte Elise Sørensen 1953 en opfindelse, som blev revolutionerende for mennesker med en colostomioperation, dvs. en tarmoperation, der via en kunstig åbning i tarmen fører afføring direkte ud på patientens mave.
Hidtil havde patienterne været henvist til mere eller mindre primitive hjælpemidler, som indebar bælter, spænder, gummibeholdere samt lugte og lyde, der gjorde det næsten umuligt at leve et normalt liv.
Elise Sørensen blev uddannet i Holbæk og i Viborg. I sit arbejde som hjemmesygeplejerske fra 1929, 1935-57 ved Ordrup-Skovshoved sygekasse, havde Elise Sørensen mødt mange colostomiopererede mennesker. Lige siden elevtiden havde hun interesseret sig for patienters psykiske vanskeligheder og især haft medfølelse med dem, der fik foretaget colostomi.
En helt personlig oplevelse satte hende i gang, idet hendes søster Thora S. som 32-årig fik foretaget en tarmoperation. Søsterens vanskeligheder med de forhåndenværende hjælpemidler fik Elise Sørensen til at eksperimentere med fremstillingen af en colostomipose.
Undervejs løb hun ind i mange besværligheder, men med stor stædighed og med hjælp fra bl.a. Teknisk Hjælp for Ubemidlede og Dansk Sygeplejeråds (DSR) advokat kunne hun i 1954 anmelde patent nr. 86860: Colostomipose af væsketæt, tyndt, elastisk plademateriale. Centralt for patentet var, at posen langs alle sine kanter var hermetisk lukket, fx ved svejsning, og klæbelaget så kraftigt, at posen kunne fastholdes til bæreren udelukkende ved hjælp af klæbelaget.
Næste skridt var at få sat colostomiposen i produktion, og Elise Sørensen henvendte sig 1954 til plasticfabrikant Aage Louis-Hansen fra Dansk Plastic Emballage.
I første omgang blev hun afvist, men fabrikantens kone Johanne Louis-Hansen, som i sin tid som sygeplejeelev havde været i kontakt med mange stomiopererede, kunne se perspektiverne og fik overtalt sin mand. Sammen med søsteren mødte Elise Sørensen en silende regnvejrsdag op på fabrikken, hvis værkfører gik i gang med at fremstille de første poser. De var håndlavede og blev bl.a. afprøvet af søsteren.
Kort efter bad Elise Sørensen fabrikken om yderligere forsyning. I denne omgang håndlavede værkføreren 952 poser, som Elise Sørensen sørgede for blev afprøvet af patienter på forskellige institutioner. I forbindelse med et interview i Tidsskrift for Sygeplejersker i 1955 opgav hun sin adresse og lovede at stille et antal colostomiposer gratis til rådighed for andre sygeplejersker, så de kunne afprøve dem på flere patienter.
Udgifterne til fremstillingen afholdt hun selv, og det var håbet om at kunne hjælpe patienterne og ikke fortjenstmuligheden, der var drivkraften i hendes bestræbelser. Herefter gik det stærkt. Colostomiposen fungerede efter hensigten, og efterspørgslen var stor. I 1955 underskrev hun og Aage Louis-Hansen en licensaftale, der lød på, at Elise Sørensen skulle have syv øre for hver stomipose, der blev produceret, og i den årrække licensaftalen løb, blev det til mange penge.
I 1963 blev Elise Sørensen af DSR, efter opfordring fra mange kolleger, valgt til Årets Sygeplejerske for sin opfindelse. På grund af sygdom var hun ikke i stand til at møde op, og prisen blev i stedet overrakt hende på det hospital, hvor hun var indlagt. Hun blev desuden udnævnt til æresmedlem af Foreningen for Colostomiopererede.
Livet igennem kæmpede hun med depressioner, og allerede i 1957 havde hun måttet opgive sit arbejde på grund af svigtende helbred. I 1977 døde hun på det psykiatriske hospital Dianalund, hvor hun havde tilbragt sine sidste år.
Colostomiposen hører til de epokegørende danske opfindelser på verdensplan. For Elise Sørensen betød den, at hun realiserede sit mål i en grad, hun næppe havde kunnet forestille sig.
Samtidig blev opfindelsen den direkte årsag til grundlæggelsen af den verdensomspændende virksomhed Coloplast med ca. 1.200 ansatte og en omsætning på mange mio.
I 1997 fejrede virksomheden 40-års jubilæum og i den anledning udkom jubilæumsskriftet Coloplast 40 år, hvori Elise Sørensen krediteres for sin andel i virksomhedens udvikling.
KVINFO erhvervede de digitale ikke-kommercielle rettigheder til Dansk Kvindebiografisk Leksikon i 2001 og stillede værket til rådighed for offentligheden i en gratis online-udgave, hvor læserne fik mulighed for at søge på kryds og tværs i leksikonet.
Siden oktober 2022 har den digitale udgave været videreført på lex.dk, hvor man ved søgning tillige får resultater fra de øvrige værker på platformen. På lex.dk er mange af biografierne også blevet forsynet med fotos og illustrationer.