markedsfejl
Markedsfejl er forhold, der medfører, at konkurrenceforholdene på et marked ikke er fuldkomne. Der findes en række forskellige typer markedsfejl, der hver især kan bevirke, at et marked ikke fungerer hensigtsmæssigt.
Et marked uden markedsfejl vil være præget af fuldkommen konkurrence. Denne markedstype er et ideal, hvor resurserne bliver allokeret på en måde, der er samfundsøkonomisk effektiv. Man siger, at markedsligevægten under fuldkommen konkurrence er Paretooptimal, dvs. at det er umuligt at ændre forholdene, så nogen stilles bedre, uden at andre bliver stillet dårligere. Adam Smiths berømte metafor om markedets usynlige hånd omhandler markeder med fuldkommen konkurrence.
Forudsætningerne for, at der er fuldkommen konkurrence på et marked, er imidlertid ret restriktive og er ofte ikke opfyldt i virkelighedens markedsøkonomier. I så fald er der tale om, at der er en eller flere markedsfejl på det pågældende marked. Påvisningen af markedsfejl på et marked er et vigtigt led i tilrettelæggelsen af den økonomiske politik. Ved hensigtsmæssig regulering kan man nemlig afhjælpe markedsfejlen og dermed forbedre det pågældende markeds funktionsmåde. Det kan have overordentlig stor samfundsmæssig betydning. Væsentlige samfundsproblemer som eksempelvis global opvarmning, ufrivillig arbejdsløshed og finansielle kriser kan således i sidste ende henføres til forekomsten af markedsfejl.
Blandt de vigtigste markedsfejl er eksternaliteter, asymmetrisk information, markedsmagt, offentlige goder og fælles goder.
Et ureguleret marked med markedsfejl vil i almindelighed ikke fungere samfundsøkonomisk hensigtsmæssigt. Man siger, at markedet i så fald ikke er efficient. I nogle tilfælde vil markedet slet ikke eksistere, fordi der ikke kan skabes en profitabel produktion, selvom der ville være en samfundsmæssig gevinst ved at producere godet, som overstiger de samfundsmæssige omkostninger. Derfor er det et væsentligt element i en hensigtsmæssig økonomisk politik at korrigere for markedsfejlene for at forbedre markedernes funktionsmåde. Det kan eksempelvis ske ved at internalisere eksternaliteter via beskatning af negative eksternaliteter (f.eks. afgifter på udledning af drivhusgasser) og subsidier til positive eksternaliteter (f.eks. offentlige støttemuligheder til private virksomheders forskningsaktiviteter). Konkurrencepolitik, der begrænser, hvor høje priser monopolvirksomheder kan tage for deres varer, er et yderligere eksempel. Ofte siger man, at højere efficiens via udbedring af markedsfejl sammen med fordelingsspørgsmål udgør de to afgørende elementer i økonomisk politik.
marked (økonomisk begreb)