Tarquinius Superbus
Tarquinius Superbus var den sidste af Roms syv konger. Ifølge den antikke overlevering regerede han fra 534 til 509 f.v.t. Han er et symbol på Roms overgang fra monarki til republik.
I de skriftlige kilder bliver han beskrevet som en tyran, hvilket også er afspejlet i hans tilnavn Superbus, som fra latin kan oversættes til “den hovmodige”. Han tilranede sig brutalt tronen og regerede herskelystent. Han er kendt for at have ført en aggressiv udenrigspolitik og færdiggøre det store tempel dedikeret til Jupiter på Capitolhøjen.
Hans søns voldtægt af den romerske adelskvinde Lucretia, kone til Lucius Tarquinius Collatinus, var en katalysator for fordrivelsen af kongen og indførelsen af republikken i 509 f.v.t.
Bortset fra Romulus er Tarquinius Superbus nok den mest berømte og berygtede af de syv konger i Rom. Han er blandt andet nævnt i flere af Williams Shakespeares stykker, såsom Julius Caesar, Coriolanus og Macbeth.