donkeykedel
En donkeykedel kunne ofte findes på tidligere tiders mindre dampskibe, specielt hvis disse kun havde en enkelt dampkedel til fremdrivningsmaskineriet. Det kunne nemlig være ret uøkonomisk at holde gang i en sådan hovedkedel, hvis skibet lå stille, og der kun skulle bruges damp til en lille lysmaskine, nogle spil og måske lidt opvarmning.
Større dampskibe vil ofte have flere kedler til hovedmaskineriet, og så bruger man kun en enkelt af disse under havneophold.
På skibe med dieselmotor er der naturligvis ingen hovedkedel til fremdrivning. Derimod er der nogle hjælpemotorer, som kan sørge for elektricitet til de forskellige hjælpemaskinerier, som findes ombord.
Der vil dog alligevel oftest findes en kedel ombord til opvarmningsformål, men den bliver som regel kun refereret til som ”kedlen”.
Sådanne kedler vil ofte ikke være dampkedler, men blot vandkedler, svarende til, hvad man bruger til opvarmning af huse på land.
Større kedler, som producerer damp, blev dog påkrævet på det tidspunkt, hvor motorskibe gik over til at sejle på såkaldt tung olie. Det skyldes, at denne olie skal varmes op, ofte til over 100 grader, før den bliver tyndtflydende nok til, at den kan pumpes rundt i skibet og bruges som brændsel i dieselmotorer.
I stedet for vandkedler eller dampkedler kan man bruge kedler beregnet til en olietype, som kaldes hedtolie. Hedtolie kan tåle temperaturer op til 300 grader, uden at der herved opstår forøget tryk i kedlen og rørsystemet, sådan som der gør, når man bruger damp ved tilsvarende temperaturer.
På motorskibe kombineres eller suppleres kedlen ofte med en såkaldt udstødskedel, som opvarmes af udstødsgas fra hoveddieselmaskineriet.