offset
Offset er en plantrykmetode, der virker ved afsmitning af et motiv fra en trykform til et materiale, normalt papir. En videre udvikling af litografi.
Offsettryk frembringes fra en gummidug spændt omkring en valse i en rotationspresse. De tekst- og farvebærende partier på gummidugen, der skal trykkes (motivet) er forinden blevet fotografisk overført retvendt til en kornet og lysfølsom plade (af zink, aluminium eller i vore dage kunststof). Pladen afgiver sit motiv på den modtrykkende gummivalse, hvorfra så motivet trykkes trykkes retvendt i rotation.
Den kemiske adskillelse af farvebærende og ikke-farvebærende partier på offsetpladen muliggøres af det såkaldt litografiske princip, hvorefter olie og vand gensidigt afstøder hinanden (se litografi).
I 1920'erne havde offsetteknikken allerede længe været under udvikling; ja, den var forudset så tidligt som i 1800-tallets begyndelse af litografiens opfinder, tyskeren Alois Senefelder. Til billedtryk blev offset i 1920'erne almindelig som afløser af litografien. Det var dog først efter 1930'erne, at den blev et brugbart alternativ også til satstryk.
Man satte på den tid normalt tekst op i bly, tog et aftryk af satsen på krideret papir, et barytaftryk, fotograferede aftrykket over på en filmisk præpareret offsetplade, som så kunne monteres på en offsetpresse og trykke i plantryk eller oveføres spejlvendt til en gummidug og trykkes retvendt. Omvejen over blysats og vanskelighederne ved at få den nødvendige, jævne farveføring på det kriderede papir stimulerede udviklingen af fotosatsmetoder.
Først fra 1960'erne blev fotosatssystemerne tilstrækkeligt veludviklede og dermed rentable alternativer til den omstændelige proces fra maskinsats i bly over barytaftryk til offsetpressen. Med hastigheder på op til 65.000 bogstaver i timen på en fotosætter kunne intet blysætteri følge med længere, og i slutningen af 1960'erne begyndte den generelle overgang fra bogtryk til offset af både tekst og billeder.