Sankt Nicolai Kirke
Sankt Nicolai Kirke er en sognekirke, der ligger højt ved kanten af strandbrinken midt for havnen. I det ældste Rønne, der klyngede sig til havnen, har kirke og kirkeplads utvivlsomt dannet midtpunkt.
Kirkegården, nærmest et lille anlæg med enkelte gamle gravminder og uden videre hegn, er ikke blevet benyttet siden 1828. I dag bruges Søndre Kirkegård i byens sydlige udkant.
Som kirken står nu, er den gennemgribende ombygget i 1915-1918 ved arkitekt H. Chr. M. Steen. Den indeholder dog endnu væsentlige rester af den gamle bygning fra 1200-tallet.
Bygningen består af et tresidet kor, et hovedskib med slanke sideskibe, som er flankeret af store korsarme samt et vesttårn. Fra den gamle kirke har den overtaget dele af korets mure, hele det forlængede skibs nordmur, samt en til skibets nordside i 1797 føjet stor udbygning.
I dag står kirken hvidkalket med røde tegltage, mens spiret er klædt med kobber. Korets tre tagsider er beklædt med bæverhaler, og dets rytter har bæverhaler og kobbertop.
Kirken er opført i rå og kløvet granit. Den bærer præg af de to korsarme af samme højde som skibet og de mange rundbuede vinduer af varierende størrelse og med markante sålbænke. I begge korsarme sidder de under taget i tætte rækker.
Kirkens hovedindgang er gennem en dybtliggende portal i vesttårnet. Der er sekundære indgange gennem mindre pilasterindfattede, dvs. halvsøjler, rundbuede portaler i gavlen på den sydlige korsarm og den østlige langmur på den nordlige korsarm.
Vesttårnet er en forstørret kopi af det gamle, ligesom korets tagrytter efterligner den gamle. Tårnet træder frem fra skibets vestlige gavl, og over skibets tag er tårnets spir opført i sort opstolpet bindingsværk med hvide tavl. Der sidder et stort ur i dets mure mod syd, vest og nord.
Ved kirkens ombygningen i 1915-1918 blev den gamle kirke næsten fuldstændige nedbrudt. Alligevel søgt man at bevare så meget som muligt af den ældre bygnings murværk og ejendommelige præg. Man er gået frem på den måde, at man så at sige har flækket den gamle kirke på langs og udflyttet korets og skibets sydmure, så begge disse afsnit blev 2,7 meter bredere. Dermed er kirken blevet til en slags korskirke, da den på sydsiden af skibet fik tilføjet en pendant til udbygningen på nordsiden.
I det indre står kirken hvidmalet. Rummet bærer præg af det murede, krydshvælvede loft og de slanke, ottekantede, monolitiske granitsøjler, som mellem hoved- og sideskibene. Koret har et grathvælv, som er udformet, så det passer til vinduerne, mens der i korsarmene er horisontale bjælkelofter. 
Kirkens inventar er for størstedelens vedkommende yngre end den store ombygning i starten af 1900-tallet. Undtaget herfor er dog mindre genstande som altersølv og den gotiske døbefont af kalksten. Den er et gotlandsk eksportarbejde af den såkaldte bægerbladstype.
I midtergangen hænger kirkeskibet ”Dannebrog” fra 1893.
Korsarmene har begge indbyggede pulpiturer, dvs. ophøjede gallerier, med stigende bænkerader. På pulpiturernes brystninger er der bemalede fyldingspaneler fra den gamle kirkens pulpitur. De er angiveligt fra begyndelsen af 1700-tallet. Adgangen til pulpiturerne sker gennem de sekundære portaler fra gaden. Over skibets vestlige ende er desuden et orgelpulpitur.
Prædikestolen har en ottekantet karnap med lave relieffer i fagene, som adskilles på hjørnerne rød- og grønmalede, slanke pilastre. Den er angiveligt fra første halvdel af 1900-tallet, ligesom kirkens bænke. De har let kannelerede gavle med rektangulær top, som dog mod midtergangen er segmenteformede med riflede overkanter og cirkulært firpasformede forgyldte relieffer.
I koret er der i vinduerne glasmosaikker fra 1954 af Kræsten Iversen, som kaldet Sædemanden.
På nordvæggen i den nordlige korsarm hænger der et maleri i to dele af Paul Høm fra 1984. Det afbilder bebudelsen.
Altertavlen er af den traditionelle type kaldet en skabsaltertavle, da den har to låger. Den har udskårne detaljer, som efterligner gotiske arbejder, heriblandt toppens spidsbuede udskæringer og forgyldte bladbort. Centralt i tavlen er et maleri fra 1990 af Sven Havsteen-Mikkelsen, som hedder ’Stormen på søen’.
På korets nordlige mur hænger et kors fra 2015 af Tyge Axel Holm.
Opstillet på trappen i den sydlige korsarm er en gravsten fra 1729.