hybris
Hybris er et vigtigt begreb i den oldgræske forestilling om, at mennesket ved at overskride en usynlig grænse ("begå hybris") pådrager sig nemesis, gudernes gengældelse. I dagligsproget blev hybris brugt om lovovertrædelser blandt mennesker, men fra ca. 600 f.v.t. blev begrebet tillige et udtryk for menneskets brud på Dike, den guddommelige retfærdighed.
Tanken om hybris udvikledes hos græske forfattere i 400-tallet f.v.t. (Aischylos, Pindar, Herodot, Sofokles) til at forklare mytiske og historiske personers storhed og fald. Ved denne generalisering fik begrebet hybris fatalistiske træk. Navnlig Herodot bruger hybris-nemesis som en grundlæggende forklaringsmodel i den historiske udvikling. Som historiefilosofi overlevede hybristanken dog ikke den sofistiske bevægelse og værdikrisen i slutningen af 400-tallet f.v.t.