Yamnaya-kulturen
Yamnaya-kulturen betegner et seminomadisk kulturkompleks dateret til cirka 3300-2600 f.v.t. Den strækker sig over et stort område, hovedsageligt i de pontisk-kaspiske stepper fra de sydlige Uralbjerge i øst til omkring Donau deltaget i vest, men via migration spredte den sig også op ad Donaufloden ind i Ungarn op til den nordvestlige del af Karpaterne omkring 3000-2600 f.v.t.


Der er ikke tale om en arkæologisk kultur i den snævre forstand, men nærmere et "kulturhistorisk område" med regionale variationer i den materielle kultur, eller et "fænomen". I denne artikel omtales den derfor uden disse eftertegn alene som "Yamnaya".



Yamnaya kendes næsten udelukkende fra deres tusindvis af gravhøje, som strækker sig over hele området. Der kendes dog også nogle få bopladser i den vestlige del af udbredelsesområdet, fx i Mikhailovka ved den nedre Dneprflod i det sydlige Ukraine.



På de pontisk-kaspiske stepper (Ukraine og Sydlige Rusland ned mod Kaukasusbjergene) findes Yamnaya allerede fra omkring 3300 f.v.t. På dette tidspunkt har nye analyser af belægninger på tænderne af skeletterne i gravene vist, at indtagelse af mælkeprodukter fra køer, får og geder var udbredt, i nogle tilfælde også mælk fra heste. Dette er en kraftig stigning fra den foregående periode, hvor plak fra tænderne kun meget sjældent viste spor af mælkeprodukter.
Det tyder således på, at spredningen af Yamnaya delvis kan forklares ved, at man pludselig havde fået adgang til en ny stabil, og ikke mindst mobil, fødekilde. På dette tidspunkt er den europæiske genetiske mutation for fordøje laktose (mælkesukker) stadig ikke udbredt, så vi må antage at man på det tidspunkt har forarbejdet mælken gennem fermentering eller opvarmning til diverse mælkeprodukter som yoghurt og frisk ost for at nedsætte laktosenivauet i mælken og derved undgå diarré. Man kan dog ikke udelukke at man på det tidspunkt kunne have udviklet særlige mavebakterier til at fordøje den rå mælk, som man kender det i Mongoliet hvor man heller ikke har et udbredt gen til at fordøje mælk, men stadig drikker masser af rå mælk.

Yamnayakultur spredte sig, muligvis fra Dnepr-Don-området, over de ukrainske og russiske stepper i løbet af 3300-3000 f.v.t., også med begravelser under høje, men typisk med udstrakt kropsstilling i gravene.
Hjulet får også sit indtog på stepperne i denne periode og Yamnaya-grave findes dybere i stepperne, længere væk fra floderne, end hidtil. Det ser dermed ud til, at man også udvider sine græsgange.
DNA-studier har nu vist at forfaderen til den tamhest, vi kender fra hele verden i dag, også kommer herfra på dette tidspunkt, og studier af Yamnaya skeletter mod vest viser tegn på "ryttersyndrom". En stor mængde DNA-studier har vist, at Yamnaya-kulturen spreder sig omkring 3000 f.v.t. både mod vest langs Donau-floden, og flere tusinde kilometer mod øst gennem Kasakhstan til Altajbjergene. I Altaj kendes den som Afanasievo-kulturen, der genetisk er næsten identisk med folk fra Yamnayakulturen, især i det østlige stepper omkring Volgafloden og Donfloden. Folk fra Yamnayakulturen spreder sig også sydpå ind i Kaukasus, og kan også have været involveret i dannelsen af snorekeramisk kultur i Centraleuropa.


Nye metoder baseret på længden af identiske gensekvenser mellem oldtidsindivider kan identificere direkte slægtskab mellem individer indenfor omkring 6 generationer, som efterhånden vil give et mere præcist billede af mobilitet, migration og familiestrukturer på lille, og med tiden også på større skala.
Således har man fx påvist direkte slægtskab mellem et individ fra Yamnaya og Afanasievokulturen inden for få generationer. Man har desuden med denne metode vist at de Yamnayagenomer man kender nu var enormt tæt beslægtet, og kan have været en del af en mindre elite, snarere end en generel befolkning. De fleste af dem bærer også den specifikke Y-kromosom haplogruppe som kaldes R1b-Z2103, nedarvet fra fader til søn. Det tyder altså på stærk forankring, sandsynligvis af arvegods og social status, gennem faderens linje.
Lignende analyser vil kunne hjælpe til at løfte sløret yderligere for spørgsmålet om den genetiske relation mellem snorekeramisk kultur og Yamnaya i nær fremtid.
Yamnayas eget genetiske ophav er også stadig debatteret, ud over at de fleste er enige om at de kommer fra stepperne i en eller anden grad. Forskellige genetiske studier har givet lidt forskellige fortolkninger, da man ofte kun har haft genomer fra nogle få regioner i Yamnaya området at sammenligne både fra Yamnaya og tidligere på stepperne.
