injektion
Injektion, indsprøjtning, inden for sundhedsvidenskab indgivelse af et lægemiddel ved indstik i eller gennem huden, almindeligvis mhp. fordeling af lægemidlet i hele organismen. Hertil anvendes i almindelighed en injektionssprøjte med en påsat kanyle. Injektionssprøjter fremstilles med rumfang på 1/2, 1, 2, 5, 10, 20 og 50 ml og har som regel inddeling, således at dele af disse rumfang kan doseres; indgivelse af større væskemængder end 50 ml betegnes infusion.
Injektionssprøjter fandtes tidligere kun fremstillet som et glasrør med bund, top og stempel af rustfrit stål, der tåler sterilisering i en autoklave. Siden 1960'erne anvendes næsten udelukkende engangssprøjter fremstillet af polypropylen. Den tilhørende kanyle er et tyndt stålrør, der på skrå er slebet skarpt i spidsen; også kanyler findes næsten udelukkende som engangsudstyr. Både engangssprøjter og engangskanyler er strålesteriliserede.
En injektion kan gives direkte i huden (intrakutant), fx ved allergidiagnostik, under huden (subkutant), hvis den ønskede virkning skal være langstrakt, dvs. indtrædende efter ca. 30 minutter, i muskulaturen (intramuskulært), hvis der ønskes en virkning efter 5-10 minutter, og direkte i en blodåre (intravenøst), hvis der tilstræbes øjeblikkelig virkning. Hvis det injicerede lægemiddel har lokalirriterende virkning, anvendes langsom intravenøs injektion desuden mhp. hurtig fortynding i blodet. Kanyler til brug ved hhv. intrakutan, subkutan, intramuskulær og intravenøs injektion har tykkelser, der stiger fra 0,3 til 2,1 mm, og kan alt efter formålet være ca. 10-100 mm lange. I visse tilfælde anvendes injektion til lokalbehandling, fx som led i lokalbedøvelse, som en injektion i et led (intraartikulært), i lungehulen (intrapleuralt) eller i bughulen (intraperitonealt). En patient, der via et drop modtager en infusion, kan ved behov for injektion modtage denne direkte i droppet.
Den første intravenøse injektion blev givet i Tyskland i 1600-t. i et forsøg på behandling af syfilis med udtræk (Resina scammoniae) af roden af snerlen Convolvulus scammonia. Den første subkutane injektion blev givet i England 1853 med morfin som led i smertebehandling.