Ubjerg Kirke
Ubjerg Kirke er en sognekirke beliggende på en lille banke ved Vidåen i Ubjerg, kun en kilometer fra grænsen til Tyskland.
Kirkegården er omgivet af jorddækkede diger af kløvet kampesten mod nord, nordøst og vest, mens kirkegårdens skråning mod syd og sydøst er beplantet. Ved kirkegårdens sydøstlige hjørne stod der indtil 1857 et klokketårn i træ.
Kirken består af kor med apsis fra romansk tid, et unggotisk skib, et vindfang mod syd fra år 1700 og en tagrytter fra 1857. Tidligere havde kirken også et våbenhus mod nord. Hele kirken er bygget af munkesten, men apsis og kor er cementpudset og skibet skalmuret, så det oprindelige murværk er ikke synligt noget sted.
Den romanske kirke var oprindelig planlagt med et smallere skib, hvilket kan ses i det nuværende skibs østhjørner, men først omkring år 1300 lykkedes det at bygge skibet, som derfor er i gotisk stil.
Både i kor, apsis og skib er der bevarede oprindelige nordvinduer.
I 1595-1597 blev kirken omfattende istandsat, hvilket måske forklarer skalmuringen på skibet. I 1690 blev apsissens oprindelige hvælv og bue fjernet og erstattet af et bjælkeloft.
Foran kirkens syddør står et lille portalagtigt vindfang fra år 1700, og over skibets vestende blev der i 1857 opsat en tagrytter, en slags lille tårn, som erstatning for det nedrevne klokketårn på kirkegården.
Kirken står i dag hvidkalket med undtagelse af skibets syd- og vestside, som er i blank mur med synlige sten. I kirken findes ingen kalkmalerier, men de flade bræddelofter, som findes i hele kirken, er flere steder udsmykket med loftsmalerier fra 1747. Østligst ses syndefaldet og Evas skabelse. I midten ses en Golgatascene, og mod vest dommedag.
Kirkens inventar er præget af farveglade malerier fra 1747 af samme maler på både loft, altertavle og vestpulpitur.
Kirkens ældste inventar er utvivlsomt døbefonten, som er romansk og af granit. Kummen er i sort-hvid granit, mens foden er af rødlig granit. At disse farver ikke passer så godt sammen tyder på, at den oprindeligt har været bemalet. Fonten er udsmykket med 11 arkader og forskellige plantedekorationer, samt en løve med halen hævet over ryggen.
Alterbordet er nok også fra romansk tid, og er muret og pudset. Fra en forsvunden katolsk altertavle stammer to helgenindefigurer fra begyndelsen af 1500-tallet. De står på murede konsoller (fremspring) i skibets vestende, hvor de tidligere flankerede krucifikset.
Korbuekrucifikset er fra slutningen af 1500-tallet. Kristusfiguren er meget velproportioneret, og krucifikset står i dag med fremdraget ikke-middelalderlig bemaling.
På kirkens nordvæg hænger et langt panel fra 1694 med syv malerier, som stammer fra et pulpitur der senere blev revet ned. På disse malerier ses repræsentationer af dyderne: "Troen", "Håbet", "Kærligheden", "Klogskaben", "Retfærdigheden", "Mådehold" og "Styrken".
Altertavlen er senbarok og opsat i 1743. Dens malerier fra 1747 forestiller nadveren og bønnen i Gethsemane, og udenom er den smykket med udskårne akantusblade, blomsterklaser og figurer af Kristus og Moses.
Fra samme år som malerierne stammer kirkens nuværende pulpitur, som står vestligt i skibet, og er udsmykket med malerier af helgener.
Prædikestolen er i rokokostil og stammer fra 1783. Den svarer til prædikestolen i Aventoft Kirke i Tyskland, og har tre fag som er udsmykket med kartoucher (ornamentale billedrammer) af en lygtebærende mand, der viser vej for en vandrer, en sædemand og en mand, der slår på en klippe med en hammer.
I kirken hænger et enkelt epitafium, dvs. et mindesmærke, over Michael Wulff, som var søn af sognepræsten i Ubjerg kirke, død på skolen i Flensborg i 1623.
Der hænger også to enkle marmortavler over de faldne i den Fransk-Preussiske Krig i 1870, og en trætavle over sognets faldne i 1. Verdenskrig 1914-1918.
Desuden findes der ved kirken fire historiske gravsten: På skibets nordmur således en fra 1659 over Iacob Federsen, død 1650 og hans hustru Tette, død 1659, og en fra 1851 over Anna Maria Muller, død 1851. På skibets vestgavl hænger også to over Mary Andersen, død 1833 og opsat samme år og over Peter Christian Holt, død 1845 og opsat samme år.