floatglas
Floatglas, (1. led eng. 'flyde, drive'), planglas fremstillet ved floatglasmetoden, som blev udviklet af det britiske firma Pilkington Brothers i 1959. 
Ved floatglasmetoden løber det smeltede (ca. 1500 °C) glas kontinuert fra en smelteovn ud over et stort bad af smeltet tin (ca. 1100 °C). Glasset flyder på tinnet, spredes og planes ud af tyngdekraften. Tykkelsen (fra 0,3 mm til 25 mm) bestemmes af mængden og af den hastighed, hvormed glasset føres over tinbadet. Derefter passerer glasset en kølekanal (fra 600 til 100 °C), hvorefter det skæres og pakkes. 
Floatglasmetoden er den helt dominerende til fremstilling af planglas; på mere end 150 floatværker verden over produceres mere end 90% af den vestlige verdens planglas (til byggeri og biler). 
Floatglasset kan være såvel klart float, som gennemfarvet (solafskærmende) og jernfattigt (dvs uden glassets naturlige grønne farve). Floatglasset er udgangspunktet for øvrige behandlinger: hærdet, lamineret, belagt, malet, sandblæst mm. Se også vinduesglas.