vrddhi
Vrddhi er dels et orddannelsesprincip i det oldindiske sprog sanskrit, dels en type af orddannelser i indoeuropæiske sprog.
Vrddhi-begrebet indgik i den indiske grammatiker Paninis aflydsteori, som omfatter tre trin: et grundtrin, en guna-form, hvor et ords rod forlænges ved indføjelse af a, og en vrddhi-form, som dannes ved tilføjelse af endnu et a:
Afledt heraf bruges vrddhi i udvidet betydning også om en orddannelsestype i indoeuropæisk, hvor ordets rod udvides med et e, samtidig med at en temavokal indsættes og en endelse hæftes på. Den betydning, der opstår ved en sådan afledning, er 'som har med x (dvs. det uafledte ord) at gøre'. Det er således vrddhi, der fx ligger bag forholdet mellem de danske ord nu og ny, idet de kommer af henholdsvis de ur-indoeuropæiske ord *nu og *néuos, hvor det sidste dermed egentlig betød 'som har med nuet eller nutiden at gøre'.