stålstik
Stålstik er en grafisk teknik, der udføres på samme måde som kobberstik, enten som radering (ætsning) eller som gravure – eller som en kombination af begge metoder – men på en plade af stål. Stål er hårdt at arbejde i, til gengæld kan graveringerne holde til et meget stort antal aftryk og kan gengive overordentligt fine detaljer.
Der benyttes plader eller plane klodser af blødt stål, som efter bearbejdning med ætsenål eller gravstikkel hærdes, så de opnår den ønskede hårdhed. Teknikken blev opfundet i Massachusetts, USA, af opfinderen og guldsmeden Jacob Perkins (1766-1849) med henblik på trykning af uforfalskelige pengesedler. I årene omkring 1811 havde USA politiske konflikter med Canada, og forfalskning af fjendens pengesedler foregik på begge sider af grænsen.
Teknikken blev fuldt udviklet i første tredjedel af 1800-tallet, hvor seddelforfalskning også i Storbritannien var blevet et meget stort problem. Ligesom de amerikanske blev britiske pengesedler dengang udstedt af lokale banker rundt om i riget og udført i en ofte primitiv grafisk kvalitet, oprindeligt i bogtryk, men fra omkring 1700 også i kobbertryk – men fra plader, der ikke kunne tåle de store oplag, der med industrialismens begyndelse var brug for på pengemarkedet. Stålstukne trykplader sås derfor som løsningen.
Stålstikkets meget fine detailgengivelse var ikke opnåelig i nogen anden grafisk teknik, og bankernes synspunkt var, at kompliceret gravure og ætsning i stålplader lå udenfor amatørers mulighed at eftergøre. Man udførte gravuren med såkaldte guillochemaskiner, der kan gravere meget komplicerede mønstre. Siden 1820'erne blev pengesedler trykt i stålstikstandard i de fleste europæiske lande.
Jacob Perkins udtog patent på teknikken i London i 1819, hvor han grundlagde trykkeriet Perkins, Fairman & Heath, som påtog sig trykning i stålstik for både banker, bogforlag og postvæsenet. Og fra 1820'erne vandt stålstik også stor udbredelse til bogillustration, specielt i England, Tyskland, Frankrig og USA. Den første bog illustreret med stålstik udkom i 1820 i England med illustrationer graveret af Charles Heath (1785-1848), som havde introduceret teknikken i England på vegne af Jacob Perkins.
Fra 1840'erne fik teknikken konkurrence fra bl.a. en metode til at forståle kobberplader, og efter ca. 1860 sås stålstukne bogillustrationer meget sjældent, idet der nu kunne opnås næsten lige så detailrige illustrationer i litografisk teknik. Parallelt med udbredelsen af stålstik til trykning af pengesedler havde der også i 1820'erne og 1830'erne været andre teknikker på banen, blandt andet farvetryk i relief efter en metode opfundet af militærmanden og opfinderen Sir William Congreve (1772 -1828).
Stålstik er ikke blevet udført kommercielt i Danmark til andet end pengesedler og frimærker, og de mange danske bøger fra 1800-tallet, som er udstyret med stålstukne plancher, har fået udført fremstillingen og trykningen af disse i Tyskland.