druide
En druide er en keltisk præst; ordet findes på alle keltiske sprog. 
I Gallerkrigen fortæller Julius Cæsar ca. 50 f.v.t., at druiderne stod for alle ofringer og bestemte, hvem der havde adgang til dem. Udelukkelse var det samme som udstødelse af samfundet.
Druiderne havde stor magt og var organiseret i et "overnationalt" forbund. Senere irske kilder fortæller dog, at druiderne tværtimod var stærkt knyttet til deres eget folk. Druiderne kunne sige, hvad en bestemt dag egnede sig til, og "se ud i fremtiden", og de kunne pålægge folk religiøse forbud. De oplærte elever via mundtligt overleveret viden, men Cæsars bemærkning om, at deres lære drejede sig om reinkarnation kan næppe verificeres.
Beretninger om store menneskeofringer støttes af arkæologiske fund. Ifølge Plinius d.æ. høstede druider mistelten i hvide dragter med guldsegl.
I tegneserien Asterix er denne beskrivelse af druidernes rituelle dragt forlæg for druiden Miraculix' påklædning.
I nyere tid er druidernes lære blevet set som et udtryk for en oprindelig og højere verdensforståelse. I frimurerordenen bruges druide som titel.