Henri Becquerel
Henri Becquerel var en fransk fysiker, som opdagede radioaktiviteten. Becquerel overtog i 1891 efter faderen Edmond Becquerels død dennes to professorater ved hhv. Muséum d'histoire naturelle og Conservatoire des arts et métiers i Paris. Fra 1895 var han tillige professor ved École polytechnique.
Henri Becquerel havde tidligt eksperimenteret med optiske undersøgelser af fosforescerende krystaller, specielt uransalte. I 1896 forsøgte han at sætte denne fosforescens i forbindelse med de nyopdagede røntgenstråler og fandt, at krystaller af et uransalt kunne sværte en fotografisk plade gennem lystæt papir. Nærmere undersøgelser viste, at sværtningen skyldtes en ny type stråling, der udsendtes af grundstoffet uran. Undersøgelser af disse stråler fortsattes i samarbejde med ægteparret Curie, som benævnte fænomenet radioaktivitet. I år 1900 viste han, at strålingen indeholder elektroner.
Nobelprisen for 1903 blev tildelt Becquerel og ægteparret Curie i fællesskab for deres arbejder om radioaktivitet.