Nezâmi 'Aruzi Samarqandi
Nezâmi 'Aruzi Samarqandi, der levede i slutningen af 1000-tallet og i første halvdel af 1100-tallet, er kendt for sit værk Chahâr Maqâle ("Fire skrifter") fra ca. 1156.
Chahâr Maqâle er en slags persisk kongespejl, der omhandler de ifølge Nezâmi fire vigtigste personer eller funktioner ved et hof, sekretæren, poeten, astrologen og lægen. Sekretæren stod for ordentlig kommunikation og administration; poeten udødeliggjorde fyrsten/mæcenen gennem sit digterværk, men var samtidig også en nær ven (nadim) samt rådgiver og "opdrager" for sidstnævnte; astrologen spåede om fremtiden og gunstige lejligheder for fx krig; og lægen skulle naturligvis sørge for fyrstens helbred.
Nezâmis værk er en meget vigtig primærkilde til, både hvorledes et iransk hof fungerede i middelalderen, og hvilken funktion, form og indhold den persiske hofdigtning havde på samme tid. Traditionen for denne hofdigtning strækker sig fra år 900 og helt frem til vor tid, hvor mæcenen kan være en hersker, lokal fyrste eller, i nyere tid, en person af lokal betydning. Det skal bemærkes, at digtere i moderne tid har skrevet hyldestdigte og digte med gode råd og vejledning til Den Islamiske Republiks to ledere, Ruhollah Khomeini og Ali Khâmenei.