Hovborg Kirke
Hovborg Kirke er en sognekirke som ligger i den østlige udkant af Hovborg, ca. 19 kilometer nordvest for Vejen.
Kirken er omgivet af en kirkegård, som siden indvielsen er blevet udvidet en enkelt gang, i 1951 mod øst. Den er omgivet af bøgehække og taks. Hovedindgangen er en port med et sæt fodgængerlåger i vest, og på kirkegården findes et ligkapel fra omkring 1940 samt en klokkestabel fra 1914 hvor kirkens klokke hænger. 
Hovborg Kirke blev opført i 1895-1896 efter tegning af arkitekten Claudius August Wiinholt (1855-1905). Kirken, som er opført af røde mursten, er udformet som et græsk kors set fra oven, med en apsis i øst og små kvartrunde udbygninger mellem korsarmene. Kirken er præget af romansk inspirerede former, med rundbuede vinduer og på apsissen en dekoration med blændinger, dvs. dekorative murnicher, som øverst afsluttes af en rundbuefrise – et motiv der tydeligt er inspireret af middelalderkirker på egnen. Det samme gør sig gældende for indgangsportalen i vest med et sæt dobbelte søjler. 
I 1964-1965 blev kirken gennemgående istandsat. I den forbindelse blev tårnet over korsskæringen gjort en smule lavere, mens det hidtil ret lave pyramidespir til gengæld blev erstattet med et noget stejlere og højere. 
Indvendigt er kirken præget af sine hvidkalkede vægge og tøndehvælv i korsarmene, som slutter ved korsskæringen, hvor der er åbent op til tårnets vinduer. Dette lyse, luftige indtryk står i kontrast til det overvejende mørke inventar.
Kirkens inventar er en blanding af genstande fra kirkens opførelsestid og fra en restaurering af det indre i 1984.
Altertavlen er en enkel konstruktion fra 1895, som består af en romansk inspireret rundbuet indramning, hvori der er et maleri af bønnen i Gethsemane Have. Den mørkeblå bemaling på rammen stammer fra istandsættelsen i 1984.
Prædikestolen er en enkel, blåmalet talepult fra 1984.
Også den firkantede døbefont i rød granit er fra 1984.
Af historisk interessante gravminder ved kirken kan nævnes to gravsten over danskere som faldt i de allieredes tjeneste i 2. Verdenskrig 1939-1945. 