Louise Colet
Louise Colet debuterede på den franske litteraturscene med digtsamlingen Fleurs du Midi (1836, 'Sydfranske blomster'). Hendes epigonagtige romantiske tone gjorde dog en karriere som lyriker vanskelig på trods af, at hun i 1838 fik Det Franske Akademis pris.
Hun dyrkede adskillige af tidens skønånder og havde fra 1846 til 1854 med afbrydelser et forhold til Gustave Flaubert, hvis breve til hende – han tøvede ikke med at støtte hendes digteriske forsøg – rummer nogle af hans vigtigste æstetiske, teoretiske formuleringer.
Louise Colet måtte tåle en vis hån for sine mange kærlighedsforbindelser og for sin lyrik. Hun var imidlertid en mærkelig selvstændig skikkelse, feminist og forfatter til romaner, der utilsløret var rettet mod hendes elskere. Dertil var hun antiklerikal, beundrer af Victor Hugo og tilhænger af Pariserkommunen.