Jean-Marie Gustave Le Clézio
Jean-Marie Gustave Le Clézio er en fransk forfatter. Forfatterskabet falder i flere tematiske grupperinger, fra storbyromaner over mexikanske og afrikanske inspirationer med et markant kulturelt engagement til bøger med erindringsstof. Le Clézio, som hele livet har holdt sig ude af rampelyset, modtog i 2008 Nobelprisen i litteratur for sit samlede forfatterskab.
De første romaner, bl.a. Le Procès-verbal (1963, dansk Rapport om Adam, 1965), Déluge (1966) og La Fièvre (1965, dansk Feber, 1968) og La Guerre præges af en fascination af storbyen med dens mængder af genstande og tegn, mere essayistisk formuleret i L'Extase matérelle (1967). Sansninger presser sig på og afløser hinanden i ordenes mylder, eller som det hedder i Voyages de l'autre côté (1975): "Intet andet end tegn, provisoriske, hurtige, og man bevæger sig hurtigere end dem. Man er allerede på den anden side af det, der har sagt, man løber som lyset." I novellesamlingen La Ronde et autres faits divers (1982) sagtnes farten med fokus på modernitetens levende skæbner, således også i Printemps et autres saisons (1989).
I det skelsættende essay L'Inconnu sur la terre (1978) reflekterer Le Clézio over "begæret efter virkelighed" startende med et barns oplevelse af omverdenen. Byen forlades og verden åbner sig, som det ses i forfatterens nye orientering mod andre kulturer og den vestlige civilisations misforhold til dem, ikke mindst den nordafrikanske i gennembrudsromanen Désert (1980, dansk Ørken, 2000), den indianske i Mexico i Haï  (1971) og Le Rêve mexicain (1988, dansk Den mexicanske drøm, 1993). Rejsen og kulturmødet er tema i romanerne La Quarantaine (1995, dansk Karantæneøen, 1997) og Étoile errante (1992, dansk Vandrestjerne, 1995).
De fremmede verdener danner endelig baggrund for Le Clézios biografiske fiktioner Le Chercheur d'or (1985, dansk Guldsøgeren, 1986), inspireret af forfædrenes udvandring til Mauritius, med fortsættelsen Voyage à Rodrigues (1986). Le Clézios nye tema, historien om familien, ligger også bag romanen Onitsha (1991, dansk 1992) med rejsen og drømmen som bærende motiver, og L'Africain (2004), en erindringsbog om forfatterens egne barndomsår i Afrika suppleret med hans fars liv og skæbne som engelsk tropelæge. Hans mors historie under tyskernes invasion og besættelse af Frankrig i 1940 er udgangspunkt for Ritournelle de la faim (2008); dertil kommer personlige erindringer i fortællingerne Chanson bretonne suivi de L'Enfant et la guerre (2020). "Denne erindring er ikke kun min, siger Le Clézio. Det er også erindringen om tiden, før jeg blev født."
Le Clézios forfatterskab spænder altså vidt, fra modernitetens bylandskaber til fortidens "angst og håb". Det er et uhyre personligt verdensbillede med en virkelighed forandret af kunsten til sanseindtryk og følelser, flugt og håb, skabt af det 20. århundrede og rækkende ud over dette.
Kassebeer, Søren (2008). Opbrud og sanselighed, interview med J. M. G. Le Clézio. Berlingske Tidende, 10. oktober, sektion 2, s. 2-3.
Le Clézio, J. M. G. (1989). Den mexikanske drøm eller den afbrudte tankeverden. Fredag, årg. 4, nr. 21, s. 4-17.