Victoria Benedictsson
Victoria Benedictsson var en svensk forfatter og et fremtrædende medlem af 1880'er-gruppen "det unge Sverige". Hun skrev naturalistisk om kvindefrigørelse og ægteskabsproblemer med vægt på virkelighedsiagttagelse og psykologisk analyse. Modsætningen mellem naturalismens kvindesyn og hendes personlige erfaringer skabte en højproduktiv, men også fatal identitetskonflikt.
Victoria Benedictssons far var landmand i Skåne; da han ikke tillod datteren at komme på kunstakademiet, giftede hun sig i 1871 med en 48-årig postmester i Hörby. Tilværelsen som medhjælpende hustru, stedmor for fem og mor til to børn tilfredsstillede hende ikke. Hun udviklede en lammelse i benene og kunne da hellige sig litteraturen. Hendes selvmord i København vakte opsigt.
Victoria Benedictsson debuterede med dagbladsføljetonen Sirenen (1876). Novellesamlingen Från Skåne (1884) behandler almuelivet fra en tilstræbt objektiv synsvinkel med en vis social indignation. Romanen Pengar (1885) er hendes mest oplagte bidrag til gennembrudslitteraturen med ægteskabs- og kønsrollekritik. Mødet med Georg Brandes i 1886 og uligheden i deres forhold, som kun fra hendes side blev en kærlighedspassion, øgede hendes kritik af det moderne kvindesyn.
I Fru Marianne (1887), hvor hun går ind for monogami i ægteskabet, lader hun ægtefællerne supplere hinanden i en traditionel kønsarbejdsdeling. Hun sammenfattede analysen af identitetskonflikten mellem den traditionelle kønsrolle, den uopnåelige menneskelige ligestilling og den tabuerede kvindelige seksualitet i et par sent skrevne, intense noveller, udgivet i samlingen Folkliv och småberättelser (1887) og posthumt.
Victoria Benedictssons dagbog fra 1882-1888, Stora Boken och Dagboken (1978-1985), er periodens betydeligste nordiske dokument over det moderne gennembruds intellektuelle og emotionelle kvindeliv.