skrællinger
Skrælling er en nedsættende og forældet betegnelse, som i dag særligt knyttes til inuit. Skrællinger ses som svagelige eller feje mennesker, og betegnelsen blev i middelalderens Norden brugt i omtalen af de mennesker, som nordboerne mødte på deres rejser nord- og vestpå.
I beskrivelsen af det islandske landnam i Grønland og rejserne videre mod det amerikanske kontinent i slutningen af 900-tallet omtales møder med skrællinger i Vinland. Formentlig er der tale om algonkiner, der levede i Labrador og på Newfoundland ca. år 1000.
I senere kilder omtales mødet med skrællinger i Grønland. Disse kan have været mennesker, der tilhørte den sene Dorset-kultur, eller de kan være Thule inuit. Sidstnævnte indvandrede til Nordgrønland fra Canada ca. 1200.
Mens mødet i Vinland ifølge de islandske sagaer endte i blodig konfrontation, antydes i skriftlige beretninger og af de mange fund af europæisk oprindelse på inuitiske bopladser i både Canada og Grønland, at relationerne mellem inuit og nordboerne til tider var fjendtlige, men også at de i mere fredelige perioder kan have udvekslet handelsvarer.