Léon Bloy
Léon Bloy var en fransk forfatter med et stærkt polemisk forfatterskab. Han havde i sin ungdom under påvirkning af Barbey d'Aurevilly en nærmest ultrakatolsk livsindstilling og kritiserede kirken for, hvad han betragtede som dens efterladenhed. Hans ofte hadske udfald mod andre intellektuelle kunne være voldsomme, og han mødte kun ringe forståelse i samtiden.
Bloy giver et billede af sig selv i sine to første romaner med de sigende titler Le Désespéré ('Den fortvivlede', 1886) og La femme pauvre ('Den fattige kvinde', 1897), hvor den kvindelige hovedperson bekender sig absolut til Kristus og fattigdommen. Bloy fremstår også i sin samfundskritik som en mand med absolutte holdninger; fx vendte han sig nådesløst mod Émile Zola og naturalismen.
Léon Bloys dagbog (1892-1917) er i sig selv en levnedsskildring. Han giftede sig i 1890 med Johanne (Jeanne) Molbech, født i Kiel 1859 som datter af digteren og kritikeren Chr. K.F. Molbech. Léon Bloy holdt nogle forelæsninger i København under overskriften "Naturalismens begravelse" i 1891.