Aino Aalto
Aino Aalto var en kvindelig finsk arkitekt og designer. Aino Aalto er i dag kendt for sit møbeldesign, men i højere grad kendt for sine glasarbejder, som i dag stadig bliver produceret af firmaet Iittala og solgt i store dele af verden. Aino blev i Finland omtalt som kaino, et finsk ord for genert, beskeden og charmerende.
Under sin studietid på det Tekniske Universitet i Helsinki, mødte hun den ekstroverte arkitekt og designer, Alvar Aalto, som også studerede på det Tekniske Universitet i Helsinki fra 1916-21. Efter Aino dimitterede i 1920, arbejdede hun som tegner på arkitektkontorer for arkitekter som Oiva Kallio og Gunnar A. Wahlroos. I 1924 mødte hun igen Alvar Aalto, som hun her kom til at arbejde for. Efter at have arbejdet som assistent for Alvar i seks måneder blev de gift d. 6. oktober 1924, hvorefter hun skiftede sit efternavn fra Marsio til Aalto. Sammen fik de to børn.
Aino og Alvar arbejdede på individuelle projekter og stillede op i arkitektkonkurrencer hver for sig. Under deres fælles projekter var der lige forhold mellem dem, hvilket betød at disse projekter blev underskrevet af dem begge. I 1935 grundlagde de firmaet, Artek, der designede og solgte tekstiler, møbler og lamper. Arteks produkter blev kendt som entydige, praktiske løsninger, inspireret af moderne kunst og med en international ånd. Aino var gennem en længere periode direktør for firmaet. Dette betød, at hun især havde stor indflydelse på de designede produkter, og her kom hendes interesse for interiør til børn, hun havde med fra sin studietid, i spil. Aino var kendt for at ville skabe et behageligt miljø for alle, store som små.
Aino Aalto studerede arkitektur på det Tekniske Universitet i Helsinki fra 1913-20, hvor hun havde stor interesse for minimalismen og enkle løsninger. Gennem sin studietid havde hun fokus på at designe bygninger og møbler, der relaterede sig til børn. Dette skildrede hun i sit eksamensprojekt, der var et design af en offentlig børnehave. Der er meget få omtaler om hende fra studietiden: hun var en stille person, der ikke gjorde opmærksom på sig selv og sine evner.
Aino Aalto fik tildelt sin første pris, da hun deltog med et spisestuemøbelsæt på den finske kunst- og håndværks-udstilling i 1922. Her blev sættet også valgt til at være hovedprisen i udstillingens lodtrækning. Herfra vandt hun flere priser, både sammen med sin mand, men også alene. I 1932 deltog Aino i en glasdesign-konkurrence, der var arrangeret af Karhula-littala glasværket (senere Iittala). Her modtog hun en andenpræmie for sin “Bölgeblick”-kollektion, der bestod af en kande, et glas, skåle, fade, en sukkerskål og en flødekande, men som senere hen er blevet udvidet med yderligere produkter. I 1936 modtog hun desuden en guldmedalje for “Bölgeblick” på en udstilling i Milano. Sidenhen har hun lavet flere glaskollektioner heriblandt “Blomsten af Riihimäki” (1933), “Maija” (1936) og “Aaltos blomst” (1939).