immunsystemet
Immunsystemet, de organer, væv og celler, der som hovedopgave varetager immunforsvaret, dvs. kroppens forsvar mod især udefrakommende mikroorganismer. 
I knoglemarven dannes makrofager og forstadier til særlige hvide blodlegemer (lymfocytter), der videreudvikles i brissel (thymus), milt og lymfeknuder. De modne lymfocytter har receptorer på overfladen, som bindes til stoffer (antigener) på overfladen af indtrængende mikroorganismer, hvorved der udløses en betændelsesreaktion og produktion af antistoffer. Desuden produceres særlige signalstoffer (cytokiner), der medvirker ved betændelsesprocessen. 
Under fosterlivet destrueres de lymfocytter, der reagerer mod kroppens egne væv ("selv"), således at der kun resterer lymfocytter, der reagerer mod fremmede antigener ("ikke-selv"). Denne immunologiske tolerans kan brydes ved autoimmune sygdomme (se autoimmunitet, idet der ved disse dannes antistoffer mod "selv". Autoimmunitet m.m. kan undertrykkes med lægemidler ved immunsuppression.
Se også immunologi.