William Henry Beveridge
William Beveridge var britisk nationaløkonom og en fremtrædende social reformator. Han er især kendt som en af hovedarkitekterne bag indførelsen af den britiske velfærdsstat i årene efter afslutningen af 2. Verdenskrig. Han var kortvarigt medlem af House of Commons i Det Britiske Parlament for Liberal Party fra 1944-1945.
Beveridge blev uddannet på kostskolen Charterhouse og senere Balliol College, University of Oxford. Efter endt uddannelse blev han i 1908 ansat i den britiske centraladministration og blev tidligt involveret i De Liberales sociallovgivning og samarbejdede med Sidney og Beatrice Webb om politiske og økonomiske reformer. Fra 1919 til 1937 var han leder af London School of Economics efterfulgt af en stilling som Master of University College London fra 1937-1945.
I 1942 blev han udnævnt til formand for Committee on Social Insurance and Allied Services, som udarbejdede den rapport, som i eftertiden er kendt som Beveridgerapporten. ’Beveridge Now’ var et af Labours valgslogans op til parlamentsvalget i juli 1945, og det gav partiet en jordskredssejr og dermed mandatet til at påbegynde gennemførelsen af ’vugge-til-grav’ velfærdsstaten i de efterfølgende år.
Beveridge er ofte blevet koblet sammen med John Maynard Keynes, fordi omkostningerne forbundet med gennemførelse af det ambitiøse velfærdsprogram forudsatte fuld eller meget høj beskæftigelse (skattegrundlag), som var en central målsætning i den Keynesianske økonomiske politik, som prægede de første årtier efter 2. Verdenskrig i Storbritannien.
I 1946 blev Beveridge udnævnt til livstidsmedlem af House of Lords og arbejdede her i sine senere år som leder af Liberal Party.