Abu Jaʿfar Mohammad b. Jarir Tabari
Tabari var en af de førende religiøse lærde og intellektuelle i Bagdad i Abbaside-kalifatets tid, hvor han bl.a. forfattede en kommentar til Koranen, Tafsir-e Tabari, og et historisk værk, Târikh-e Tabari, der er meget vigtige kilder til forståelsen af periodens historie, historiesyn og udviklingen i islamisk teologi.
Efter endt skolegang i hjembyen Âmol rejste Tabari til Ray i Iran, Bagdad og andre byer i Irak, Ægypten, Palæstina og Syrien, hvor han uddannede sig til at blive en højt kvalificeret muslimsk lærd. Herefter vendte Tabari i en alder af 42 år tilbage til Bagdad, omkring årene 871-72, hvor han slog sig ned og blev tilknyttet ledende kredse i kalifatets administration.
Tabaris to hovedværker er Koran-kommentaren Tafsir-e Tabari og Târikh-e Tabari, eller rettere efter værkets oprindelige titel Târikh al-rosul wa’l-moluk, "Historien om profeterne og kongerne", som blev færdig omkring år 920. I sidstnævnte, der er et mammutværk, gennemgår Tabari historien fra verdens skabelse, over de præislamiske konger og profeter til islams komme, profeten Mohammads liv og gerning, samt historien herefter frem til år 915. Historien indtil islams komme er præget af mytologi og fiktion, om end den seneste præislamiske periode tættest på Tabaris tid har faktuelle historiske oplysninger. Især værkets gennemgang af den islamiske periode er en uvurderlig og vigtig kilde til senere historieskrivning helt frem til i dag.
Tabaris to hovedværker, som er skrevet på arabisk, er oversat til engelsk. Korankommentaren er i uddrag oversat som Tabari – Selections from The Comprehensive Exposition of the Interpretation of the Verses of the Qurʾān, Vol. I-II, oversat af Scott C. Lucas, Cambridge, 2017. Historieværket er oversat som The History of al-Ṭabarī – Taʼrīkh al-rusul waʼl-mulūk, Vol. 1-40, State University of New York Press, 1985-2007.
󰁴


󰁴󰁨󰁥 󰁩󰁳󰁬󰁡󰁭󰁩󰁣 󰁴󰁥󰁸󰁴󰁳 󰁳󰁯󰁣󰁩󰁥󰁴󰁹
󰁶󰁯󰁬󰁵󰁭󰁥 󰁩
