Svetlana Aleksijevitj
Svetlana Aleksijevitj er en hviderussisk forfatter og journalist. Hun er født i den ukrainske by Ivano-Frankivsk og opvokset i Hviderusland. Hun er uddannet journalist fra universitetet i Minsk.
Baggrunden som journalist har influeret Aleksijevitjs tilgang til romankunsten. Hendes værker er en slags kollektivromaner baseret på autentiske vidnesbyrd. Debutromanen Krigen har ikke et kvindeligt ansigt (1985) beskriver via en mangfoldighed af forskellige stemmer østfronten i Anden Verdenskrig fra et kvindeligt perspektiv. Den bygger på hundredvis af interview med kvinder, der deltog på sovjetisk side i krigen som alt fra piloter og soldater til sygeplejersker og partisaner.
Romanen er den første i en romancyklus på fem bøger viet til Sovjetunionens historie under betegnelsen 'Det røde menneske. Utopiens stemmer’. I værkerne beskrives voldsomme begivenheder og katastrofer gennem et væld af almindelige sovjetborgeres øjne: Den Store Fædrelandskrig 1941-45, Afghanistankrigen 1979-89, Tjernobyl-ulykken i 1986 og Sovjetunionens sammenbrud i 1991.
Alle fem romaner er udkommet på dansk: Krigen har ikke et kvindeligt ansigt (1985, da. 2015), De sidste vidner (1985, da. 2017), Zinkdrengene (1989, da. 2016), Bøn for Tjernobyl (1997, da. 2018) og Secondhand-tid (2013, da. 2016).
I 2015 modtog Aleksijevitj nobelprisen i litteratur. I motivationen beskrev nobelkomitéen Aleksijevitjs tekster som "polyfone” og hendes forfatterskab som ”et monument over lidelse og mod i vor tid".
I sovjettiden havde Aleksijevitj svært ved at få sine værker godkendt af censuren, men det ændredes under Mikhail Gorbatjovs reformpolitik og glasnost og efter den politiske censurs ophævelse i 1990. Det selvstændige Hviderusland (nu: Belarus) fastholdt imidlertid en stærk statsstyring, og under Lukasjenkos diktatur har Aleksijevitj i en årrække (2000-2011) levet i eksil i Italien, Frankrig, Tyskland og Sverige. Hun vendte tilbage til Minsk i forbindelse med udgivelsen af Secondhand-tid, som udforsker post-sovjetiske reaktioner helt op i samtiden.
Da de fredelige folkelige protester over valgsvindel i august 2020 blev mødt med voldelig undertrykkelse fra de hviderussiske myndigheder, indtrådte Aleksijevitj i det Koordinationsråd, der arbejdede for en fredelig magtoverdragelse. Da alle andre medlemmer af koordinationsrådet ligesom mange andre borgere efterhånden blev fængslet, måtte Aleksijevitj igen forlade landet og opholder sig i 2021 i Tyskland.
Aleksijevitj blev i 2021 tildelt Sonningprisen for sin store betydning for europæisk kultur.