Mount Cook
Mount Cook (Aoraki) er det højeste bjerg i New Zealand, 3.754 meter højt. Et jordskælv i 1991 reducerede højden af toppen med omkring ti meter. Mount Cook er omgivet af 22 andre sneklædte bjergtoppe, der alle er over 3.000 meter høje.
Bjerget blev set i 1642 af den hollandske navigatør Abel Tasman og blev omdøbt til Mount Cook i 1852 af den britiske opdagelsesrejsende kaptajn James Cook. 
Det oprindelige navn, Aoraki, stammer fra en gammel maori-legende om Aoraki og hans tre brødre, som var sønner af Rakinui (kendt som 'himmelfaderen'). Oprindeligt blev navnet Aoraki også udtalt som Aorangi, hvilket betyder 'den, der bryder skyerne'.
Bjerget er en del af de sydlige alper (der af Māori kaldes Kā Tiritiri o te Moana), som ligger i den midtvestlige del af Sydøen. På vestsiden af bjerget ligger Hooker-gletsjeren, og på østsiden ligger Tasman-gletsjeren. For foden af bjerget ligger Aoraki Mount Cook National Park og byen Mount Cook, som især er besøgt i ski- og vandresæsonen.
Bjerget blev første gang besteget i 1894 af Tom Fyfe, John Michael (Jack) Clarke og George Graham, der sammen nåede toppen via Hooker Valley og den nordlige højderyg. Den første kvinde, der besteg bjerget var den australske Freda Du Faur i 1910. Sir Edmund Hillary besteg første gang bjerget i januar 1948, og som en hyldest til Hillary blev den sydlige bjergryg i 2011 omdøbt til Hillary Ridge i 2011.
Mount Cook er et teknisk udfordrende bjerg at bestige, især på grund af de omkringliggende gletsjere. Bestigningen krydser store sprækker og indebærer risiko for is og stenfald, laviner og hurtigt skiftende vejrforhold