athenske sagnkreds
Indbyggerne i Attika kaldte sig stolt for 'indfødte' (autochthone) i modsætning til andre græske bystater, hvis befolkning var indvandret. De meget variationsrige myter handler derfor om den 'indfødte' eller 'jordfødte' kongefamilie.
Kekrops var den første konge, født af jorden og med tydelige chthoniske, dvs. jordiske træk: halvt menneske, halvt slange. Under hans regering kæmpede Athena og Poseidon om Attika, og Athena vandt, fordi hun skænkede menneskene det første oliventræ, som i hele oldtiden voksede på Athens Akropolis.
Athena afviste den forelskede smedegud Hefaistos' voldsomme tilnærmelser, og under kampen spildte Hefaistos sin sæd på jorden (Gaia), der på denne måde blev befrugtet. Resultatet blev Erechthonios (somme tider identisk med Erechtheus). Athena lagde barnet i en kiste og overdrog det til Kekrops' tre døtre Aglauros, Herse og Pandrosos. Trods alle forbud lindede to af pigerne af nysgerrighed på låget, men ved synet af slangebarnet Erechthonios blev de ramt af vanvid. De sprang ud fra Akropolis og fik siden små helligdomme nær Erechtheion (om den årlige arreforiefest, der lånte træk fra denne myte, se Akropolis i Athen). Erechthonios kom i Athenas varetægt i templet og identificeres somme tider med den hellige slange, der dyrkedes i Erechtheion, og som på Fidias' Athenastatue ses ved hendes skjold.
Erechtheus, der også er jordfødt, synes at være en lokal udgave af Poseidon, selvom han i myterne optræder som hans modstander. Poseidons søn Eumolpos i Elesius gjorde nemlig krav på Athen, men Erechtheus fulgte et orakelsvar og reddede byen ved at ofre sin datter.
Den følgende konge var Pandion, som foruden døtrene Filomele og Prokne havde sønnen Aigeus, far til den mest berømte attiske helt, Theseus. Den mytiske kongerække ender med Kodros, der ved at ofre sit liv hindrede herakliderne i at erobre Athen. Hvis herakliderne er identiske med de indvandrende dorere, og hvis der er en historisk kerne i Kodrossagnet, levede han omkring 1150 f.v.t.