polpar
Et polpar er et sæt af magnetiske poler, der består af en nordpol og en sydpol. Et polpar skabes enten ved en magnet, der danner syd- og nordpol, eller i en elektrisk spole.
I en asynkronmotor danner elektriske viklinger i statoren eksempelvis et roterende polpar og inducerer strømme i rotoren. Momentet i rotoren skabes ved, at de inducerede strømme i rotoren påvirkes af det roterende magnetfelt. Dette giver rotoren et moment i polparrenes rotationsretning med en hastighed svarende til 95-98 % af polparrets rotorhastighed.
Kraften bestemmes ved følgende udtryk:
F = B ∙ I ∙ L, hvor B er den magnetiske feltstyrke, I er strømmen i rotoren, og L er længden af den leder, der er påvirket af magnetfeltet.
Vekselspændingens frekvens og antallet af polpar bestemmer omdrejningshastigheden. Denne angives i omdrejninger pr. minut (o/min.). Ved 50 Hz og 1 polpar er magnetfeltets omdrejninger 3.000 o/min. Er der flere polpar fx 2 polpar, vil omdrejningerne være 50 Hz ∙ 60 sekunder/polpar og rotorens og aksels omdrejninger bliver derved 95 til 98 % af 1.500 o/min.
Ved synkrongeneratorer i fx vindmøller indsættes et større antal polpar, fordi vindmøller har en lav omdrejningshastighed, fx 10 o/min. Da generatorens hastighed varierer efter vindstyrken, vil en frekvensomformer sikre, at spændingen fra vindmøllen er 400 V og 50 Hz.
Jævnstrømsmotorer har flere polpar bygget på samme statordel. Et polpar fra en elektrisk spole, som er koblet i serie med ankerstrømmen, og et polpar fra en elektrisk spole, som er koblet i parallel med ankerstrømmen. Hvis disse polpar har samme feltretning, benævnes motoren som medkompenseret. Har de modsatrettet feltretning, benævnes motoren som modkompenseret.
Hvor jævnstrømsmotorer benyttes, er det som regel en type med modkompenseret polpar, der giver en stabil omdrejningshastighed ved forskellige belastninger. Jævnstrømsmotorer benyttes i dag på specielle steder fx til drift af valsen på et stålvalseværk.
Jorden er magnetisk, idet jorden har en delvis fast jernkerne, der er magnetisk. Magnetfeltet er altid opdelt i et polpar, som giver jorden dets poler.
Skibsfarten benytter magnetfeltet mellem polerne, fordi en magnet vil stille sig i retning at de magnetiske felter. Fysikken er, at feltlinjer træder ind i magnetens nordpol og ud af magnetens sydpol. Derved vil en magnets nordpol pege på jordens sydpol og magnets sydpol vil pege på jorden nordpol.
På alle globusser er jordens sydpol benævnt ”nordpol”, fordi H.C. Ørsteds magnet gav jordens poler deres navne, og her pegede magnetens nordpol mod jordens sydpol.