Marie Gamél Holten
Marie Gamél Holten var en dansk italiensrejsende. Hun var en alsidig skribent, oversætter, forfatter, journalist og filantrop. Hun var én af de centrale tværkulturelle figurer i de kulturelle relationer mellem Danmark og Italien i begyndelsen af 1900-tallet.
Familien Holten tilhørte det højere borgerskab i København, og da Marie var 10 år gammel, flyttede familien Holten fra Knuthenborg til Mårum i Gribskov, hvor Maries far, Nicolai Holten, var blevet ansat som kgl. skovrider. Allerede i sin første litterære (især journalistiske) produktion, beskriver Marie Gamél folkeminder fra livet i Gribskov.
Hun hører til de danske kvinder, som i begyndelsen af 1900-tallet begyndte at rejse alene til Italien og at skrive journalistisk om italiensk kunst, litteratur og kultur med stadige referencer til den tyske og danske tradition for rejser til Italien, jøvnfør Johann Wolfgang von Goethe og Johannes Jørgensen.
Marie Gamél hører til de første moderne danske turister i Italien, men hun er kulturelt forbundet med 1800-tallet, især med den danske litterære tradition for poetisk realisme, samtidig med at hun skriver om italienske emner, som ingen af de danske forfattere, der ellers beskrev Italien, beskæftiger sig med.
I 1877 blev Marie gift med bankbestyrer og direktør i Landmandsbanken på Frederiksberg, Victor Cyrille Gamél (1839-1904), en fætter til den Victor Gamél, som havde finansieret Fridtjof Nansens ekspedition til Grønland i 1888. Parret boede på Ceresvej 17 på Frederiksberg, men opholdt sig ofte i Sverige, Norge, Tyrol og Italien.
I Sverige knyttede parret forbindelse til den svenske bibliofil og industrialist Carl Martin Collin (1857-1926) og til den danske konsul i Lund (fra 1895), Vilhelm Westrup (1862-1939). Begge er repræsentanter for skandinavismen i den første del af 1900-tallet.
I 1905, efter sin mands død, begynder Marie Gamél at rejse til Italien: i 1911-1912, mens hun er ved at oversætte Grazia Deleddas roman Dopo il Divorzio, (1902, dansk Efter Skilsmissen 1912), rejser hun til Sardinien, og i 1913 offentliggør Marie Gamél i København sin rejsebog, Den ukendte Ø. Samtidig begynder hun i 1910 som medarbejder ved danske aviser og ugeblade, hvortil hun skriver rejsebreve og kronikker om italiensk aktualitet og historie. Hun arbejder desuden som oversætter af italiensk litteratur, især Giuseppe Cesare Abba (Under Vaaben. Dagbogsoptegnelser af en af Garibaldis Tusind, 1913), Giovanni Verga (Guldnøglen) samt digte af Giovanni Pascoli (1912).
I begyndelsen af 1900-tallet tilhører Marie Gamél Den Danske Komité i Società Dante Alighieri, som stiftet i 1907 af Valdemar Glückstadt (1862-1948) forener danske personligheder, der er stærkt interesseret i italiensk kultur og venner af Italien, såsom arkitekt Carl Brummer, Viggo Brøndal og Knud Ferlov (1881-1977). Hun arbejder som bibliotekar i Komitéens bibliotek, der har til huse i Det Italienske Konsulat i København. Under første verdenskrig opholdt Marie Gamél sig i Italien, først og fremmest som journalist og dansk korrespondent (især for Nationaltidende og Berlingske Politiske og Avertissements-Tidende (nu Berlingske Tidende), Illustreret Tidende og det pannordiske Nordisk Tidskrift för Vetenskap, Konst og Industri), hvor hun også engagerede sig i den humanitære hjælp til krigsfanger og krigsinvalider.
I januar 1919 stod Marie Gamél som medlem af Den Danske Kvindelige Komité for modtagelsen af de italienske krigsfanger, der rejser igennem København. Den italienskfødte Matilde Calvi di Bergolo, gift med Prins Aage af Danmark, var præsident for Komitéen.
I begyndelsen af 1900-tallet opholdt Marie Gamél sig i Rom og Firenze, hvor hun besøgte Gabinetto Scientifico e Letterario G. V. Vieusseux. I Rom figurerer hun i 1913 blandt medlemmerne af den Skandinaviske Forening sammen med Lorentz Dietrichson og den danske rejserende, journalist og forfatter Marie Helms, som havde introduceret Montessoris metode i Danmark. Hun træffer i Rom forfatteren Johannes Jørgensen, som hun sender et manuskript med erindringer fra Rom med illustrationer af den danske maler og dekoratør Anna Smidth (1861-1953); bogen forbliver utrykt, og manuskriptet er nu tabt. I 1920 oversatte hun til dansk moderne forfattere som Dario Niccodemi (1874-1934) (Stump, première på Det Ny Teater 1919), Clarice Tartufari (1868-1934) (Anna Marias Principper) og Luciano Zuccoli (1868-1929) (Tringas Profession; Som du vil, fra Kif Tebbi); samtidig populariserede hun i essays krøniker fra Italiens middelalder (Saltkrigen i Perugia). Hun skrev desuden om arkæologi (Area Sacra) og det moderne Italien, samt om eventyret om Gabriele D’Annunzio i Fiume og livet i Firenze efter Første Verdenskrig (Nye Indtryk fra en gammel By).
Fra 1936 figurerer Marie Gamél mellem medlemmerne af Slægtsamfundet Holten.