Rakkeby Kirke
Rakkeby Kirke er en lille sognekirke beliggende i byens udkant, dog med en del omkringliggende bebyggelse. Kirken har tidligere været annekskirke til både Tæbring Kirke og Karby Kirke.
Kirkegårdens kampestensdiger er mod vest og syd erstattet med en mur af kløvet kamp. I vestmuren er der port og låger mellem murstenspiller med pyramidespir. 
Rakkeby kirke består af kor og skib fra romansk tid samt et nordvendt våbenhus fra 1859. De romanske bygningsdele er opført i granitkvadre, som står blanke med synlige sten på en sokkel med skråkant, men gavlene er hvidkalkede. Våbenhuset er ligeledes hvidkalket.
Korets øst- og nordvindue er oprindeligt, og østvinduet ses indvendigt som niche. Syddøren er tilmuret og kan kun spores ved et brud i soklen. Norddøren er stadig er i brug.
Korbuen er romansk med attisk profilerede kragsten, dvs. sten med en fremspringende profil, men uden synlig sokkel. To lavtsiddende gemmenicher vestligt i korets indvendige langmure er formodentlig indrettet i gotisk tid. Desuden ses øverst i korets østvæg på hver side af altertavlen huller efter to indmurede lydpotter, dvs. lerpotter, der har været anbragt i murfladen af akustiske grunde.
Der er blytag over skibet og koret. Våbenhuset har derimod tegltag. Kirken står indvendigt med hvidkalkede mure samt lysegrønne lofter og stolestader. 
Det romanske alterbord er tildækket af en trækasse og beklædt med et rødt antependium (et alterbordsforhæng) med korsmotiv. Altertavlen er fra renæssancen, omkring 1625. I 1905 blev storfeltets bagbeklædning, der var blåmalet og tjente som baggrund for et forgyldt kors, nedtaget og erstattet af et maleri af Erik Bayer, Jesus i samtale med to mænd og en kvinde. I topfeltet ses et Jesusmonogram, IHS.
Granitdøbefonten er romansk. Prædikestolen er fra 1889, men rummer ældre dele fra omkring 1600. Lydhimlen, dvs. baldakinen over prædikestolen, er fra 1843, også med ældre dele bevaret. Stoleværkets ældste dele er fra 1859, men det blev moderniseret i 1926. En nyere præstestol står placeret i koret.
Klokken, som oprindeligt blev støbt i 1799, blev omstøbt i 1880 og hænger i en rødmalet, tømret stabel ved skibets vestgavl. Her står også en granitsten med et svagt indhugget græsk kors, som kan være fodstykket til et vievandskar.