William H. Bragg
William H. Bragg var en britisk fysiker og nobelpristager; professor i Adelaide 1886-1909, derefter i Leeds og London; fra 1923 leder af Royal Institution.
I 1904 begyndte Bragg en serie betydningsfulde målinger af alfastrålers rækkevidde. Senere undersøgte han røntgen- og gammastråling og viste eksperimentelt, at strålingen har visse partikelegenskaber. I 1912 blev røntgenstrålingens bølgenatur endegyldigt fastslået af Max von Laue o.a., og Bragg tog nu fat på at udforske røntgendiffraktion i krystaller.
I samarbejde med sønnen, W. Lawrence Bragg, viste han, at dette fænomen kunne udnyttes til bestemmelse af krystallers rumlige struktur; han delte i 1915 nobelprisen med sin søn.