Herta Müller
Herta Müller er en rumænsk-tysk forfatter, der i 2009 blev tildelt Nobelprisen i litteratur. Tematikkerne i Müllers mangeårige forfatterskab kredser om den undertrykkelse, forfølgelse og frygt individet må tåle, når det lever i et totalitært regime. Müller arbejder i flere forskellige genrer – noveller, kortprosa, essays og romaner – og fælles for dem er, at sproget er komprimeret og billedmættet.
Müllers tekster er oversat til omtrent 50 sprog, og hun har modtaget mange priser, heriblandt Kleist-prisen (1994), EUs litterære pris, Aristeion (1995) og Heinrich-Böll-Preis (2015).
Herta Müller voksede op i en lille landsby i det rumænske Banat som del af det tyske mindretal. Hun nedstammer fra velhavende bønder, der blev eksproprieret fra det rumænske kommunistiske regime. Faren arbejdede som lastbilchauffør og var under 2. Verdenskrig medlem af Waffen-SS i den 10. panserdivision “Frundsberg”. Moren blev efter 2. Verdenskrig deporteret til flerårigt tvangsarbejde i en sovjetisk lejr i Ukraine.
Herta Müller læste Germanistik og Rumænistik. Som ung kvinde blev hun opsøgt af den rumænske sikkerhedstjeneste Securitate, der forsøgte at rekruttere hende, hvilket hun afslog. På grund af dette blev hun efterfølgende forfulgt og forsøgt isoleret. I 1987 lykkedes det hende at forlade det kommunistiske Rumænien til fordel for Forbundsrepublikken Tyskland, hvor hun i begyndelsen stadig blev forfulgt af Securitate. I dag bor hun i Berlin.
I sit forfatterskab bearbejder Herta Müller oplevelserne med diktaturet. Hendes skrivestil er præget af et intensivt arbejde med sproget. Konkret viser dette sig i meget originale sproglige billeder, en særdeles konkret sprogbrug og fortættede betydningsstrukturer. Müllers værker er for det meste prosatekster, men hun har også brugt collagen som en særlig udtryksform – og her arbejder hun med materiale fra aviser og magasiner.
Herta Müllers første bog, Niederungen (da. Lavninger, 1985), et bind med fortællinger, udkom i Rumænien i 1982 i en censureret version og 1984 i Vesttyskland i bearbejdet form. Bogen handler om Müllers hjemstavn og hendes opvækst i en lille rumænsk landsby tilhørende det tysksprogede mindretal. Novellebindet Barfüßiger Februar (1987, da. Barfodet februar, 1989) forholder sig til den tyske arv og kritiserer de forhold, der på daværende tidspunkt var i det tysksprogede Banat.
Romanen Reisende auf einem Bein (1989, da. Rejsende på et ben, 1990) har baggrund i forfatterens flytning til Vesttyskland i 1987. Bogen tager udgangspunkt i storbyromanen: En ung kvinde kommer til en ny by i et fremmed land og forsøger at orientere sig. Vanskelighederne ved at etablere sig det nye sted fører til en grundstemning af forvisning, hjemløshed og fremmedfølelse.
Herztier (1994, da. Dyret i hjertet, 1997) blev belønnet med EU’s litteraturpris Aristeion. Romanen skildrer i Herta Müllers undersøgende og komprimerede sprog den menneskelige ødelæggelse under det totalitære styre. Samme emne udfoldes i essaybogen Der König verneigt sich und tötet (2003, da. Kongen bukker og dræber, 2005).
Romanen Atemschaukel (2009, da. Alt hvad jeg har, bærer jeg hos mig, 2010) kan betragtes som kulminationen af Müllers forfatterskab. Hendes sprogkunst, hvor hun frembringer og dvæler ved særegne sproglige billeder, ses her på sit højeste. Baggrunden for romanen er historien af den mangeårige, nære ven, digteren Oskar Pastior, og som væves sammen med egne ungdomserindringer og tyskernes skæbne i det rumænske Banat efter 2. Verdenskrig.
I de seneste år har Herta Müllers arbejde været fokuseret på genrerne essay og collage. Der er udkommet flere bind med essays, som omhandler tiden under diktaturet i Rumænien og ligeledes reflekterer over nutidige autoritære styreformer og andre trusler mod demokratiet. I 2023 udkom således to bind med essays: Am Rand der Pfütze springt jede Katze anders, et bind med fotografier af Axel Heller og Eine Fliege kommt durch einen halben Wald.
Müllers collager er udkommet i flere bind. De er blevet modtaget med stor anerkendelse og er bl.a. blevet udstillet. I 2021 udkom med Der Beamte sagte en collage-fortælling, hvormed Herta Müller grundlagde en hel ny genre.