pietas
Pietas, (lat.), oversættes traditionelt med 'fromhed', men udtrykker i det førkristne romerske samfund en betingelsesløs hengivenhed og loyalitet mellem mennesker eller i menneskers forhold til guder. Som eksempel på pietas mellem familiemedlemmer fortalte romerne en historie om en ung kvinde, hvis mor uretmæssigt var blevet fængslet og udset til at dø af sult. Efter forgæves at have søgt at smugle mad ind under sine besøg holdt datteren sin mor i live med mælk fra sine bryster, indtil begge blev frigivet pga. datterens pietas.
Den personificerede Pietas fik i 181 f.Kr. et tempel NV for Capitol i Rom. Gudinden afbildes sommetider s.m. en stork, symbolet på forældres og børns indbyrdes hengivenhed.