kollationere
At kollationere en bog er at undersøge om eksemplaret er komplet. Det foretages i alle store biblioteker og af alle seriøse bogsamlere. For industrielt producerede bøger siden begyndelsen af 1800 tallet er det en enkel opgave, der løses ved en gennembladring af bogen og opmærksomhed på om alle bogens blade er tilstede og om alle sidetal også følger hinanden korrekt.
For præ-industrielt fremstilede bøger kræver det sagkundskab. Helt frem til 1800-tallet blev bøger undertiden sammenstykket at af trykark, der ikke havde samhørende sidetal, eller var sammensat af restoplag af trykark stammende fra en usolgt, tidligere udgave, eller var sammensat af ark, der hos bogbinderen blev falset forkert, så sidetallene ikke blev fortløbende. Kollationeringen må derfor støtte sig blandt andet til kustoden, som er det sidste ord eller del af ordet på hver side, som gentages først i teksten på den følgende side. Kollationeringen afslører også om en bog evt. skulle være et eftertryk eller en piratudgave trykt af en konkurrerende bogtrykker, idet der i så fald ikke vil være nøjagtig sammenhæng i typografien mellem trykarkene.
Bøger trykt før ca. 1500 – såkaldte inkunabler – blev dog meget sjældent pagineret og havde også meget sjældent kustoder. I stedet må kollationen støtte sig til bøgernes arksignatur, der forekommer som et bogstav under teksten nederst til højre på hver første side i et læg og som identificerer det bestemte trykark. På de følgende højresider i læget er så normalt bogstavet gentaget med et efterstillet tal. Antallet af efterfølgende tal på lægget viser hvormange blade vi skal forvente af finde i lægget, hvis det skal være komplet, og er tillige nøglen til at fastslå værkets oprindelige bogformat – uanset hvormange gange bogblokken gennem tiderne kan have været beskåret ved ombinding.
Både af hensyn til forskningen i den ældre litteratur – for at nationale biblioteker kan beskrive deres beholdning af gamle og sjældne bøger korrekt – og for at auktionshandlen med sjældne og kostbare bøger kan foregå betryggende er det nødvendigt med så grundige beskrivelser af meget gamle bøger.