Michel Houellebecq
Michel Houellebecq er en fransk forfatter, oprindelig uddannet ingeniør. Han er kendt for sine samfundskritiske romaner, hvor han med sin karakteristiske tørre stil slår ned på den moderne civilisations illusioner og hykleri. Forfatterskabet er båret af en kritisk dimension, som stiller skarpt på skiftende emner fra roman til roman.
Houellebecq var allerede i 1995 opmærksom på "den fremadskridende opløsning gennem århundrederne af de sociale og familiemæssige strukturer" (tidsskriftet Art Press), og individets voksende isolation er tilsvarende et hovedtema i hans bøger.
Romanen Extension du domaine de la lutte (1994, på dansk Udvidelse af kampzonen, 2002, bearbejdet til film og drama, opført på Det Kongelige Teater i 2002) slår ned på samtidens opfattelse af sex som vare og kritiserer neoliberalismen. Den fulgtes af Les Particules élémentaires (1998, på dansk Elementarpartikler, 2016) om en familiemæssig og social opløsning i den moderne storby, mens romanen Plateforme (2001, på dansk Platform, 2002) vakte opsigt og forargelse som en forfaldshistorie med seksualiteten som en del af nutidens "charmeturisme".
Forfatterskabet tog en ny drejning med La Possibilité d'une île (2005, på dansk Muligheden af en ø, 2006), som overbeviste kritikerne af Michel Houellebecq om, at hans i følge ham selv "kyniske og bitre" kritik også rummer humor og kan fange læseren ved koldblodigt at tage fat om aktuelle, nagende problemer. Romanen er en fremtidsfantasi om overlevelse ved hjælp af arkiveret DNA og udtrykker en frygt for et sammenbrud af civilisationen.
La Carte et le territoire (2010, Goncourt-prisen samme år, på dansk Kortet og landskabet, 2012) perfektionerer desillusionens temaer og det moralske forfald i et kunstmiljø, hvor forfatteren Michel Houellebecq optræder direkte som offer for ambitioner og glamour. Sérotonine (2019, på dansk Serotonin, samme år) om det antidepressive middel udvikler billedet af forfald og mislykket liv, nu også med et filosofisk, hvor man ser Schopenhauers betydning for forfatterskabet.
Men Houellebecq søger også at give sit forfatterskab og sin rolle som intellektuel et politisk indhold ud over det moralske – som tidligere forfatteren Louis-Ferdinand Céline, der et erklæret forbillede. Med den politisk orienterede Soumission (2015, på dansk Underkastelse, samme år) retter han ligesom visse politikere i Frankrig blikket mod en mulig islamisk magtovertagelse af samfundet. Et aktuelt perspektiv findes også i den politiske thriller Anéantir (2022, på dansk Tilintetgøre, samme år). Houellebecq berører disse udfordringer i interviews og små essays, fx Interventions (2020, på dansk Interventioner, 2021).
Houellebecq bruger et nøgternt, nærmest stilløst sprog. Hovedpersonerne fungerer som "skarpe iagttagere af samfundsmæssige forhold" (La Possibilité d'une île) og beskriver deres livsbetingelser uden at dømme. "Det er indholdet i tiden, der prøver at drage mig med ud i det polemiske", siger han i Plateforme, en polemik med lige dele sarkasme og iskold kritik.
Den nye form har forvirret kritikere og læsere og delt vandene mellem dem, der har taget positivt imod civilisationskritikken, og dem, der har stillet sig skeptisk over for et indhold, der i politisk og moralsk henseende hælder til højre og kan frastøde ved sine pornografiske passager.