Ishøj Kirke
Ishøj Kirke er en sognekirke, som ligger i den vestlige udkant af Ishøj Landsby.
Kirkegården, som er udvidet mod vest og i nyere tid kraftigt mod nord, er delvist omgivet af middelalderlige kampestensmure, og ellers nyere teglstensmure. Kirkegårdens hovedindgang er en muret portal i nygotisk stil.
Kirken består af et romansk kor og skib bygget af kridstenskvadre, hvortil der er føjet et senmiddelalderligt tårn i vest og et våbenhus ud for skibets syddør.
Kirkens ældste del, det romanske kor og skib, har i dag meget rene linjer. Dette skyldes, at kirken i anden halvdel af 1800-tallet fik en skalmuring med kridtsten. Det vil sige, at selvom de romanske mure stadig er i behold, er det synlige murværk i dag et resultat af 1800-tallets stilidealer. 
I koret er der kun bevaret et enkelt oprindeligt vindue, som kan ses udvendigt som en tilmuret niche. I skibet er et sæt oprindelige vinduer mod vest bevaret i tilmuret tilstand. Oprindeligt havde kirken som alle andre middelalderkirker to indgangsdøre, nemlig en mod nord og en mod syd i skibets vestende. Af disse to døre kan den nordre stadig ses i murværket udvendigt, mens syddøren stadig er i brug i udvidet form.
Omkring år 1450 blev kirkens tårn opført. Det er bygget i munkesten, dvs. store middelalderlige mursten, men i 1873-1878 blev det skalmuret med nye teglsten i øst, syd og vest. Derfor er tårnets nordside i den mest oprindelige tilstand, hvilket også kan ses ved de otte kridtstensbånd, som oprindeligt sikkert har præget tårnet hele vejen rundt. Øverst har tårnet et saddeltag med gavle, som hver har syv, trappeformede kamtakker og et tilsvarende antal høje blændinger, dvs. dekorative murnicher.
Våbenhuset er bygget i munkesten og stammer fra sengotisk tid. Øst- og sydmuren blev skalmuret i 1800-tallet, og også gavlen med syv kamtakker og tre blændingsdekorationer er fra en ommuring i 1877.
Indvendigt præges kirken i dag af de forholdsvis lave, spidst hvælvede lofter fra cirka 1450-1500 og de hvidkalkede vægge. 
Prædikestolen er fra 1620 og opbygget af fem fag. Den er nært beslægtet med prædikestolen i den nærliggende Torslunde Kirke. På fire af de fem fag er der statuer af evangelisterne, mens der på det femte er et relief af Kristi opstandelse. Felterne opdeles af statuetter af apostlen Peter, Moses, Kristus med verdenskuglen, Johannes Døberen og apostlen Paulus.
Kirkens stoleværk, dvs. kirkebænkene, er fra 1631 og er udsmykket med pilastre, dvs. halve, dekorative søjler, og masker.
Alterbordet er et enkelt fyrretræspanel fra 1846.
Altertavlen er samtidig med alterbordet og består af et maleri af den velsignende Kristus, indsat i en rundbuet portalramme med små spir.
Døbefonten er fra slutningen af 1800-tallet og er fremstillet af granit. Den sekskantede font har på hver side en enkel fyldningsdekoration.
Af gravminder kan nævnes en gravsten i korets gulv, som stammer fra 1634.