Muromachi-perioden
Muromachi-perioden var en periode i Japans historie (1392-1568) med Ashikaga-familien som shoguner. Ashikagaerne havde deres bakufu 'regeringssæde' i Muromachi, en forstad til Kyoto.
Med bakufuen som centrum blomstrede buddhismen, især Rinzai-zen, som gav anledning til nye elementer i kulturen, eksempelvis No-teatret, teceremoni og havekunst. Fra 1467 mistede Ashikagaerne gradvis grebet om magten, og tiden derefter var præget af krige mellem daimyoer samt af stigende handel mellem daimyoer og udlandet.