parnassisterne
Parnassisterne var en gruppe franske digtere, der reagerede mod romantikkens jeg-dyrkelse gennem en bevidst formdyrkelse inspireret af Théophile Gautier og navnlig Leconte de Lisle.
Deres digte — af stærkt svingende kvalitet — blev samlet i Le Parnasse contemporain (1866, 1871, 1876, Vor tids parnas), hvor Paul Verlaine og Stephane Mallarmé udkom, men også nu næsten glemte navne som Catulle Mendès (1841-1909), Léon Dierx (1838-1912) og Sully Prudhomme, som fik nobelprisen 1901.