hjælpepligt
Hjælpepligt, pligt, som følger af bestemmelser i Straffeloven eller bestemmelser i andre love. Det er således ifølge Straffeloven § 250 strafbart at undlade at hjælpe nogen, som man selv har hensat i hjælpeløs tilstand, eller som er i ens varetægt og hjælpeløs; dog kan en kvinde, der "ved sin barnefødsel" på uforsvarlig måde udsætter barnet for alvorlig fare, få lavere straf, § 251.
Hvis hjælp kan ydes uden særlig fare eller opofrelse, kan man straffes for ikke efter evne at hjælpe nogen, der er i øjensynlig livsfare eller tilsyneladende livløs. Det betyder bl.a., at man har pligt til at skære en hængt person ned, selvom man formoder, at han eller hun allerede er død.
Der findes specielle straffebestemmelser i fx Autorisationsloven, i Færdselsloven, når det gælder pligt til at hjælpe ved færdselsuheld med personskade, samt i visse andre love mht. hjælp til skibbrudne. Det er tvivlsomt, om man i alle tilfælde har pligt til at hindre selvmord.