Glyngøre Kirke
Glyngøre Kirke er en sognekirke, der ligger midt i Glyngøre, ikke langt fra havnen, i den nordvestlige del af Salling.
Kirken er Sallings yngste kirke og står som et symbol på en tid med demografiske ændringer i området. Glyngøre by, som ligger ved Sallingsund, neden for stejle stenalderklinter og over for Nykøbing Mors, oplevede fra slutningen af 1800-tallet og op i 1900-tallet således vækst i befolkning og aktivitet, i takt med udviklingen som stationsby og overfartsby ved Skive-Glyngøre-banen. Før denne tid fandtes der ikke en kirke i byen, som henhørte til henholdsvis Nautrup og Sæby sogne. Ved færdiggørelsen af Sallingsundbroen i 1978 ophørte færgedriften, og byens hastige udvikling bremsede herefter.
Kirken er omgivet af en stor kirkegård med en nyere, større udvidelse mod nordøst. På kirkegården ved tårnets nordvestlige hjørne står en mindesten for lokale søfolk.
Kirken er tegnet af arkitekt Charles Jensen (1882-1939) og opført i perioden 1918-1919. Den udgøres af et kor med en tresidet afslutning, et skib og et tårn i vest, som også fungerer som våbenhus. Desuden er der en lille tilbygning ved skibets nordside, som i dag anvendes til personale- og toiletfaciliteter.
Kirken er opført i røde mursten, men fremstår i dag helt hvidkalket og med tegltag. Tårnet har nord-syd-vendt saddeltag og på gavlene ses spidsbueblændinger, dvs. murnicher.
Indvendigt er væggene hvidkalkede med kalkmalede detaljer, og bjælkelofterne er mørkebrune. Korbuen er bred med profilerede kragbånd, dvs. de nederste sten, som buen hviler på. I vestenden er der en åbning til orgelpulpituret, dvs. balkonen til orglet, over tårnrummet. Det nagelfaste inventar er malet i blå nuancer med forgyldte detaljer.
Kirken er i form og opbygning inspireret af middelalderkirkens former med kor, skib og tårn. Det tresidede kor adskiller sig dog fra de mere traditionelle former. Tillige inspireret af historiske former har man anvendt sten i munkestensformat.
På apsisbuen i korets vinduesfalser (kanter), på korbuen og i tympanonfeltet over døren ind til sakristiet i skibet findes historicistiske, malede dekorationer. Malerierne er dateret til årene umiddelbart efter kirkens opførelsestid 1920-1930.
Kalkmalerierne er vurderet som bevaringsværdige. De er med sikker hånd udført som fire kopier af romanske palmetteborter. Motiver og detaljer er geometriske borter, planteornamentikborter, palmette, cirkel, firkant, rombe, trekant, ranke og blad.
Kirkens inventar stammer fra kirkens opførelsestid, og kirkerummet fremstår med et helstøbt og bevaringsværdigt interiør fra 1900-tallet.
Altertavlen er en ornamenteret ramme med forgyldninger og topkrucifiks. Forneden er der en indskrift, placeret på predellaen, dvs. på fodstykket. Indsat i rammen er der et maleri, med titlen Den gode Hyrde, udført af Peter Skovgaard (1887-1972) som en kopi efter Joakim Skovgaards værk.
Granitdøbefonten, som er placeret midt under korbuen, efterligner romanske former og har en indskrift øverst på kummen.
Prædikestolen er opsat på en muret, profileret fod med tilhørende trappeopgang. Kurven har blanke storfelter, indrammet af søjler.