ekskommunikation
Ekskommunikation, katolsk kirkelig disciplinærstraf, der medfører enkeltpersoners udelukkelse fra kirkens synlige fællesskab, dvs. fra gudstjenesten, sakramenterne, kirkelig administration og kirkelige indtægter.
Ekskommunikationen har rødder i jødedommen (jf. fx Joh. 9,22) og har siden oldtiden været genstand for detaljeret kirkeretlig regulering. Straffen ophæves af den instans, der har idømt den, undtagen i særlige tilfælde, der er forbeholdt den øverste kirkelige myndighed. I tilfælde af livsfare kan enhver præst ophæve ekskommunikationen.
Ekskommunikation anvendes stadig i den katolske og i de ortodokse kirker, mens den i den danske lutherske kirke sidste gang omtales i forbindelse med den pietistiske stramning af kirketugten i 1730'erne.