Brontosaurus
Brontosaurus var en sauropod dinosaur. Den var en planteæder med en lang tynd hals, der endte i et lille, spidst hoved. Kroppen var stor og kraftig, og den havde kraftige ben. Dens hale var meget lang og endte i en piskelignede spids. En fuldvoksen Brontosaurus målte typisk 19-22 meter fra hoved til halespids, og det anslås, at vægten har ligget på 14-17 tons. Brontosaurus er fundet i Nordamerika, hvor den levede i slutningen af Juratiden for 156-147 millioner år siden.
Brontosaurus blev beskrevet første gang i 1879 af den amerikanske palæontolog Othniel Marsh (1831-1899) på baggrund af en række ukomplette skeletter. Ud fra undersøgelser af nye og bedre bevarede skeletter vurderede man i 1903, at Brontosaurus var den samme som en anden sauropod dinosaur, Apatosaurus, som tidligere var beskrevet fra samme område. Derfor blev navnet Brontosaurus erstattet med Apatosaurus, da det navn var det ældste.
Navnet Brontosaurus, som betyder 'tordenøgle', levede imidlertid videre i populærkulturen og blev nogle gange endda brugt som et uvidenskabeligt navn for hele gruppen af sauropoder. I 2015 viste et nyt og meget detaljeret studie af Brontosaurus, at den faktisk var tilstrækkelig forskellig fra Apatosaurus til, at der var tale en en selvstændig slægt af dinosaurer. Derved genopstod navnet Brontosaurus også i den videnskabelige verden.
I dag regner man med, at der fandtes tre forskellige arter af Brontosaurus.
Ligesom alle sauropoderne var Brontosaurus udelukkende planteæder. Ved at svinge den lange hals fra side til side kunne den afsøge et næsten 180 graders areal for føde og nå langt op i træerne. Dens tænder kunne udelukkende bruges til at rive bladene af grenene med; den kunne ikke tygge og forarbejde føde med dem.
Man har fundet samlinger af blankpolerede sten i maven på sauropoderne. De viser, at de havde en mavesten, gastrolitter, der blev benyttet til at findele føden, ligesom i kråsen hos nulevende fugle.