Entrevista a Joan Alfons Hernández - Guies i Scouts d'Europa a Catalunya
llibredor · 22-01-2019
Entrevista a Joan Alfons Hernández
"Un dels grans beneficis que ha portat el cor és la unitat entre els caps del nostre moviment"
Joan Alfons Hernández, director del cor de Guies i Scouts d'Europa
Aprofitant l'empenta que està generant dins la nostra associació, ens endinsem per primer cop en el format de les entrevistes per parlar amb lel fundador i director del cor de Guies i Scouts d'Europa, Joan Alfons Hernández, i saber més d'aquesta iniciativa que porta més de tres anys triomfant entre els nostres joves.
“L’scout és amo de sí mateix: somriu i canta davant les dificultats” . Aquesta es potser la llei que més representa als qui formem part de Guies i Scouts d'Europa avui día, però sobretot al Joan Alfons Hernández. Als seus 22 anys, el Joan Alfons té un paper actiu a Guies i Scouts d'Europa, on va ser un dels primers llobatons de l'estol Beat Pere Tarrés de Barcelona, i en poc més de deu anys, ja és assistent de la Comissaria Nacional de Llobatisme. A més, la seva passió per la música des de petit, l'ha portat a fundar l'actual cor de l'associació, que combina paral·lelament amb la direcció de l'Equip Tècnic Nacional de Música i So. És precisament la música el principal motiu de d'aquesta entrevista amb - ja ho podem anunciar- el director del cor internacional a l'Euromoot 2019.
- Com neix la idea d'impulsar el cor scout?
El cor actual neix fa poc més de 3 anys, al novembre del 2015. No és una idea nova, quan era llobató i durant els meus primers anys de scout, recordo que ja hi va haver una primera idea de cor, però que per les circumstàncies que fos, no va acabar de sortir endavant. La idea neix sobretot a partir de veure els nostres germans francesos i d'arreu d'Europa durant activitats de branca vermella. Pensava:“tant de bo algun dia arribem a cantar així”. El cant per l’escoltisme és molt important: dóna solemnitat, embelleix les cerimònies. De fet el vuitè article de la llei scout diu: “l’scout és amo de sí mateix, somriu i canta davant les dificultats” .
- Com van ser els inicis d'aquesta iniciativa?
Jo estava molt il·lusionat amb la idea. Paral·lelament vaig conèixer al cor de la parròquia francesa (un cor molt establert), i a la seva directora, que em va animar molt i em va donar molts bons consells. Un dia, vaig convocar als que pensava que els podría agradar més cantar i vam fer un primer assaig.
“Quan veia als nostres germans francesos, pensava: "Tan de bo algún dia arribem a cantar així”
- Quins objectius us vau fixar quan vau començar?
Me’n recordo molt bé del primer assaig, encara guardo àudios d’aquell dia. Érem 4 i vam fer el que vam poder... però tot i així, vam sortir molt il·lusionats. Llavors no teníem tampoc objectius gaire alts, simplement voliem passar una bona estona cantant. Òbviament sempre va estar l’objectiu d’algun dia poder formar un cor.
- En tres anys, el cor ha crescut molt, heu cantat a bodes, heu gravat un CD, heu fet ja dos concerts... ho esperaves així?
No. El que més em va sorprendre és la resposta tant bona de gent que mai s’havia plantejat cantar seriosament. Estem arribant fins on estem arribant gràcies al compromís i a l’esforç de tots, fem un equip humà molt bo.
- Hi ha algún requisit per formar part del cor? Pot entrar-hi gent de fora de Guies i Scouts Europa?
Tot i que la gran majoria de cantaires són caps del nostre moviment, està obert a tothom, principalment a joves. Els requisits són: tenir ganes de cantar, voler passar una bona estona i voler aprendre cada dia més, el que es demostra amb una alta assistència als assajos.
- En què es diferencia un “cor scout” de qualsevol altre?
En molts aspectes. El primer d’ells és que no deixa de ser una activitat més de Guies i Scouts d’Europa i on s’han de viure els valors del nostre moviment. El segon és la finalitat que té el cor. No és un conservatori ni un cor professional, tot i que hi hagi un esforç constant per buscar la perfecció. Com ja hem dit abans, està format majoritàriament per caps de nois i noies del nostre moviment i la majoria arriba amb formació musical escassa. Això no ha de suposar cap barrera per poder formar-ne part. Tot i així, gràcies a la bona voluntat i la constància, els resultats són molt bons, o això diu la gent que ens escolta...
“La poca formació musical no ha de suposar cap barrera per poder formar part del cor”
- Per als que no us coneixen, quina música feu?
Cantem principalment dos tipus de cançons: scouts i litúrgiques. Dintre d’aquestes dos branques hi ha molta varietat d’estils i d’autors. Principalment cantem en polifonia de veus mixtes peces tradicionals, altres contemporànies i altres composades o arranjades per nosaltres mateixos!
- El tractar-se de cants litúrgics i scouts, pot semblar poc atractiu per als joves, pero la majoria dels integrants del cor són universitaris... Com animaries a la gent jove que no coneix el moviment a formar-ne part?
Malauradament, molta gent i especialment on vivim, no ha tingut mai la oportunitat de descobrir la música ni el cant. Si més no, tenen una imatge no gaire positiva: males experiències en l’escola, avorriment, vergonya de cantar, etc. Crec que a la vida s’ha de tenir una mentalitat oberta i sempre estar obert a conèixer altres realitats, perquè a molts, el cor ens està canviant la vida: descobrir la bellesa del cant, fer noves amistats i reforçar altres, una bona forma de desconnectar, etc. Ara mateix, no m’imagino la meva vida sense el cor! Com dic a vegades a gent que em pregunta: “Vine un dia i si no t’agrada, no tornis mai més”.
“Ara mateix, no m'imagino la meva vida sense el cor”
- Quin es el procés de preparació per a un assaig normal? Com funcionen els assajos?
Les cançons que treballem van en funció dels actes que tinguem en un futur proper. Mirant el calendari trimestral, distribueixo la feina entre els assajos. Normalment assagem els divendres de 18.30 a 20.00 als locals de la Parròquia del Remei i aprofitem per cantar a missa de 20.00. D’aquesta forma reforcem el sentit de Déu ,un dels 5 fins del escoltisme que ha d’estar en tota activitat scout. També és una forma de fer servei a la comunitat a la que pertanyem. Per molts feligresos hem passat a ser “el coro de los viernes”.
“Per a molts feligresos hem passat a ser "el coro de los viernes"”
- "L'scout canta i somriu enfront de les dificultats". Des que veu començar el cor, creus que aquest principi els caps el viuen més que mai?
Doncs la veritat és que puc assegurar que es canta molt més ara que abans. No només als moments de cantar si no també quan fem les nostres activitats: mentre caminem, mentre cuinem, mentre rentem... Un dels grans beneficis que ha portat el cor és la unitat entre els caps del nostre moviment, que som els principals components del cor. El fet de cantar, i a més fent-ho a diverses veus ja és un acte d’unió. No és només passar una bona estona junts, és sumar la veu de cadascú per fer quelcom bell en conjunt. La veu de cadascú és única i diferent de la resta, i en unió amb la de tota la resta, es transforma en un producte final.
- Quina recepció ha tingut el cor tant als concerts com per part de la gent de la parròquia? Quins comentaris us han fet arribar?
La veritat és que els comentaris sempre han estat molt positius. Això motiva molt a la gent. Pots tenir bones intencions però i si no sonés bé? No m’ho vull imaginar... Tot i que portem ja dos o tres anys cantant a les misses dels divendres, cada divendres al acabar la missa algú ens felicita. També recordo la cara d’alegria dels cantaires durant l’aplaudiment final a l’últim concert que vam fer al passat desembre, això va ser un sobredosi de reforç positiu!
- Com ha de ser un director de cor? Com ets a l'hora de dirigir?
Caram, no és fàcil de contestar... Crec que ha de ser pacient, constant i entusiasta. Deixant de banda l’aspecte tècnic (imprescindible) és igual o més important ser conscient que s’està tractant amb persones. Per tant, crec que és molt important que hi hagi un clima de confiança entre tots i abans que res, fer equip. També s’ha de saber exigir sense cremar a ningú, saber el que pots demanar a cadascú. Hi ha gent a la que pots demanar 100 i altres 10; i tots dos estan donant el seu millor.; però tots dos estan donant el seu millor. És així com de manera progressiva es va exigint més i va pujant el nivell. Intento que la gent gaudeixi del que està fent. A mi m’encanta dirigir i aquest entusiasme l’intento transmetre mentre dirigeixo. També m’agrada tornar un bon feed-back al acabar les cançons amb un gest de “ben fet” i un somriure.
“Intento que la gent gaudeixi del que està fent”
- Quin recorregut pot tenir encara el cor?
El cor encara té molt camí per endavant tant en quantitat com en qualitat. Al primer assaig vam ser 4 i ara som uns 20. Jo somio amb un cor de 100!
- Teniu previst organitzar algún concert o acte més a part dels que ja heu realitzat?
El proper 16 de Març farem un concert a Molins de Rei en benefici d’una associació local que ajuda als malalts crònics. Serà d'entrada gratuïta i hi esteu tots convidats! D’altra banda, dos membres del cor anirem a Polònia en les properes setmanes on participarem en el projecte europeu Ad Mariam Europa, en que els diversos països d’Europa fem en conjunt un CD per ajudar a finançar la trobada d’aquest estiu, l'Euromoot a Roma. Quan tinguem el CD disponible, també ho farem saber.
tagPlaceholderEtiquetas: brancavermella, llibredor