Amb vetusta gonella: Giacosa-Illica: Vecchia zimarra
Giacosa-Illica: Vecchia zimarra
il sacro monte or devi:
Mai non curvasti
il logor dorso ai ricchi ed ai potenti:
passar nelle tue tasche,
come in antri tranquilli,
(De La Bohème, acte IV. Música de Giacomo Puccini, 1896)
Vell abric
Vell abric, escolta,
jo em quedo al pla, i tu ara
has de pujar a la muntanya pia.
Mai no has blegat l’esquena gastada
davant dels rics ni els poderosos.
Per les teves butxaques,
com en tranquils refugis,
hi han passat filòsofs i poetes.
Ara que els dies feliços
s’han acabat, et dic adéu,
fidel bon amic meu,
[Colline el filòsof, un dels bohemis que malviuen com poden en una golfa del Barri Llatí de París, empenyora el seu abric per poder comprar medecines per a Mimì, que s’està morint.]
http://www.youtube.com/watch?v=ZkVryb0IC2s Nicolai Ghiaurov. San Francisco Opera, 1990.
Nicolai Ghiaurov. San Francisco Opera, 1990
A La Bohème, Puccini hi llueix el seu geni en plenitud: un llenguatge musical continu, mantenint, tanmateix, algunes àries ben delimitades, però sense interrompre mai del tot la cadència melòdica de les escenes; una barreja sensual, gairebé impressionista, de matisos i detalls sonors, que suggereixen musicalment climes i situacions; un ús discret però profund de la idea del leitmotiv wagnerià sense, però, copiar-ne el procediment; i una increïble capacitat per generar emoció des d’una partitura amb una orquestració sublim. Tota l’obra és un flux constant d’intuïcions musicals, però hom en destacaria les àries Che gelida mannina i Mi chiamano Mimì, i el duet Oh soave fanciulla, al primer acte; tot el bigarrat i espectacular segon acte, amb el vals de Musetta Quando men vo soletta i els cors; l’esplèndid tercer acte, amb l’ària D’onde lieta uscì; i el final, amb aquesta breu però emotiva Vecchia zimarra i el duet Sono andati...
Per si teniu temps i en voleu gaudir, aquí hi ha tres versions diferents de l’òpera completa.
La Bohème sencera:
http://www.youtube.com/watch?v=kHAS7r8Pd0k&feature=related
La Scala de Milà, 30 de març 1979. Ileana Cotruba, Luciano Pavarotti.
Orquestra i cors de La Scala.
Director escènic: Franco Zefirelli. Director musical: Carlos Kleiber.
Opernhaus Zürich, Festpiele 2005. Cristina Gallardo Domas, Marcello Giordani. Director musical: Féliz Breisach. Subtítols en italià.
http://www.youtube.com/watch?v=AB64f1dKcpI&feature=related
Anna Nettrebko, Rolando Villazón, Nicole Cabell. Director musical: Bertrand de Billy. (versió cinematogràfica, 2008. Subtítols en alemany)
‘Mi chiamano Mimì’
http://www.youtube.com/watch?v=9cfh86J-xWU
Gran Teatre del Liceu, Barcelona 2012. Fiorenza Cedolins, Ramón Vargas, Ainoha Arteta. Muntatge del Teatro Real de Madrid. Director escènic: Giancarlo del Monaco. Director musical: Víctor Pablo Pérez.
Entrevista a Fiorenza Cedolins
http://www.youtube.com/watch?v=nTfZVmoHXxQ&feature=related
Liceu, 2012. Fiorenza Cedolins, Ramón Vargas, Ainoha Arteta. Muntatge del Teatro Real de Madrid. Director escènic: Giancarlo del Monaco. Director musical: Víctor Pablo Pérez. Per poder apreciar detalls del muntatge.
Finalment, aquí hi podreu trobar el llibret íntegre, amb la versió en castellà:
http://www.orfeoed.com/opera/libretos/boheme_lib.pdf
Publicat per KRT a 18:56
Etiquetes de comentaris: Òpera, Poesia segle XIX, Puccini