Sánchez es blinda davant la dreta
PP, Vox i Cs desencadenen una crispació insòlita al Congrés per Bildu i el suport a la investidura
Pedro Sánchez (Jesús Hell­ín / EP)
06/01/2020 08:26 | Actualizado a 06/01/2020 08:28
Pedro Sánchez no va aconseguir ser investit president en la primera votació del debat al Congrés, però un tràmit mai no havia estat tan productiu per als seus interessos a curt i mitjà termini. Perquè la segona –demà al migdia– no només serà la bona per ser president, sinó que a més a més el candidat del PSOE va aconseguir blindar la seva majoria més enllà de la investidura gràcies als atacs furibunds dels tres partits de la dreta.
PP, Vox i Ciutadans competeixen en el mateix espai electoral i rebutgen presentar-se junts a les eleccions, però la fórmula d’Espanya Suma que Pablo Casado va intentar posar en marxa sense èxit per a les generals es va activar ahir per generar una crispació inèdita al Congrés a compte de la intervenció de Bildu des de la tribuna i el seu suport a la investidura de Sánchez.
Rebuig A la dreta
Sánchez posa la “coalició de progrés” en contraposició a la “coalició de l’apocalipsi”
Va ser una sessió d’insults, crits i crides a tornar a l’ordre que només va semblar satisfer un Sánchez crescut davant la dreta i a qui serà el seu vicepresident, Pablo Iglesias, que van enarborar la bandera de la “moderació i el progrés” davant el que el candidat va denominar “coalició de l’ Apocalipsi” de Pablo Casado, Santiago Abascal i Inés Arrimadas. “Hi ha esperança. Hi ha esperança”, és la seva nova divisa.
La votació va acabar amb un marge estret de 166 sís, 165 nos i 18 abstencions, atès que la diputada d’ En Comú-Podem per Barcelona, Aina Vidal, absent per malaltia, no va poder registrar a temps el seu vot telemàtic. Tanmateix, demà sí que anirà al ple i, en qualsevol cas, Sánchez tan sols necessita més vots a favor que en contra. Amb tot, van ser les abstencions dels cinc diputats de Bildu i les ­paraules de la seva portaveu les que van desfermar les ires dels partits de la dreta a l’hemicicle.
La presidenta del congrés
Batet s’alinea a favor de la llibertat d’expressió davant les queixes de PP, Vox i Cs
És la primera vegada que Bildu disposa de grup propi al Congrés, de manera que el que fins ara eren intervencions exprés es van estendre durant una mitja hora en què Sánchez va deixar clar la transcendència de les seves abstencions i les d’ERC: “Sense els nostres vots i sense atendre les demandes de les nostres nacions no hi ha govern de progrés”. Com més pausat era el to de Mertxe Aizpurua més irritava els diputats de la dreta, amb un Pablo Casado que va esclatar després de les crítiques de la portaveu de l’esquerra abertzale al discurs del Rei del 3 d’octubre del 2017 després de la consulta de l’1- O.
Els crits d’“Assassins!”, “Terroristes!”, “Vergonya!”, “Infàmia!” o “Fora, fora!” es van succeir, amb visques al Rei, a Espanya i fins i tot a la Guàrdia Civil. Adolfo Suárez Illana, secretari de la Mesa, va girar l’esquena mentre Aizpurua parlava, i Abascal va sortir de l’hemicicle amb Francisco José Alcaraz i Antonio Salvá, víctimes d’ETA. Casado va demanar a la presidència que cridés a l’ordre Bildu per “injuriar les institucions l’ Estat”, però sobretot va voler assenyalar Sánchez per “no defensar ni el Rei ni la Constitució”, com Edmundo Bal, de Cs. I, amb cada exabrupte, els aplaudiments a una dels diputats del PP, Vox i Cs.
El candidat agraeix l’abstenció de Bildu però no atén cap de les seves demandes
La presidenta del Congrés va rebutjar les demandes i es va alinear en defensa de la “democràcia plena” que garanteix la llibertat d’expressió davant “altres èpoques que no es permetia la crítica al govern ni a altres autoritats de l’ Estat”. I Sánchez es va limitar a recollir els fruits. No va respondre a cap de les demandes de Bildu –encara menys a la referida a l’acostament dels presos d’ETA– i va defensar la qualitat de la democràcia espanyola davant l’afirmació de Bildu que “la Constitució és una presó per als pobles”. Tan sols va concedir que l’ Estat autonòmic “s’ha desgastat” i ha de ser actualitzat, per bé que va circumscriure qualsevol reforma al marc constitucional.
La resta del debat va quedar contaminat, amb UPN exercint d’ariet de la dreta contra Bildu i l’acord de Sánchez amb el PNB, que inclou la transferència de competències de trànsit a la policia foral navarresa, mentre Aitor Esteban mostrava el seu tedi. El soroll va ser tan gran que l’estrena de la CUP va passar sense pena ni glòria malgrat reclamar l’autodeterminació, l’amnistia per als presos de l’1- O i llançar les mateixes crítiques que Bildu a la figura del cap de l’ Estat.
El debat augura una legislatura de blocs i unes hores d’infart fins a la nova votació
Sense possibilitat que Casado, Abascal o Arrimadas intervinguessin en el debat, Sánchez i el PSOE van anar a totes. Adriana Lastra va qualificar el PP de “fàbrica d’independentistes” i va alinear Casado amb Abascal: “Proposa el mateix de Vox, es comporta com Vox i fa política com Vox”. Per a la ultradreta va augurar “l’abocador de la història” per ser “l’ anti-Espanya, el partit de l’odi, un partit neofranquista”.
Així doncs, a Sánchez només li quedava rematar: “Hi ha esperança, hi ha esperança”. “Davant la coalició de l’ Apocalipsi, la coalició de progrés”, i va presentar el seu govern com a “antídot” contra l’“ Espanya en blanc i negre” de la dreta. El líder del PSOE es va situar en “una nova etapa” en què vol imposar el “respecte, la lleialtat i la vocació de dialogar” fins i tot –va dir– amb “els que ens insulten”. I la moderació que demanava Sánchez la van exercir Iglesias i Irene Montero cridant a la calma els diputats del PP amb gestos evidents, tot i que sense renunciar a marcar perfil acompanyant amb aplaudiments la portaveu de Bildu després de la picabaralla.
Ara al PSOE no preocupen ni els missatges rebuts per alguns dels seus diputats en què se’ls insta al transfuguisme per evitar la investidura amb les abstencions d’ERC i Bildu, “com si fos una virtut”, va dir Sánchez de broma. Els seus aliats en la investidura es van afanyar a reafirmar el seu suport. Per tant, només una fatalitat pot evitar que demà Pedro Sánchez sigui president i es posi en marxa el primer govern de coalició des de la transició. Unes hores d’infart i una legislatura de blocs irreconciliables.