... Les teories anteriors eren fonamentalment objectivistes, és a dir, partien de la base que el c…
...Les teories anteriors eren fonamentalment objectivistes, és a dir, partien de la base que el coneixement es generava des de l'exterior de la persona. El constructivisme postula que és el propi subjecte qui construeix els seus propis models del món, és a dir qui construeix el món.
... en l'aprenentatge proveeproveeix a les
...objectius
Crear una ambientació creativa i innovadora del procés d’ ensenyament – aprenentatge. ... que els estu diantsestudiants confrontin les
Obtenir els aprenentatges com a resultat de l’experiència directa amb l’objecte del coneixement. Establir relacions entre els conceptes involucrats.
... {titulo2.jpg} Les teories d'aprenentatge descriuen la manera per la qual, segons els teòrics…
...{titulo2.jpg} Les teories d'aprenentatge descriuen la manera per la qual, segons els teòrics, les persones aprenen noves idees i conceptes. Aquestes conformen un variat conjunt de marcs teòrics que en alguns casos compareixen característiques, però en d'altres no. Per tal d'organitzar les diferents teories analitzades al nostre treball (Cognitivisme, Conductisme, Connectivisme i Constructivisme), disposem a continuació una taula. ... Ertmer i Newby1,Newby (1), estableix un
... En referència a altres teories... Pel que fa al conductisme, anterior paradigma, contempla un…
...En referència a altres teories...
... (Skinner i Ausubel):
* El cognitivisme és l'antesala principal del que serà després el constructivisme i l'aprenentatge significatiu. {cog.jpg} autors
iniciConstructivisme iniciCO﻿NSTRUCTIVISME﻿ Característiques diferencials de la teoria Objec…
...Treballar per que l’ aprenentatge dels estudiants sigui actiu, mitjançant la seva participació en les activitats.
Crear una ambientació creativa i innovadora del procés d’ ensenyament – aprenentatge. ... els estu
... 5. TIC i Conductisme 6. Vídeos = = caracteristiques 1. Característiques i objectius edu…
...5. TIC i Conductisme
...2. Paper de l'estudiant i del docent
==== interaccio
3. Interacció entre docents i estudiants La recompensa i el "càstig" dins de la teoria del conductisme són mètodes bàsics per a reforçar les conductes i aconseguir l'aprenentatge, per tant la interacció del professor amb els estudiants es produeix amb aquesta finalitat. El professor reforça, premia les conductes desitjades i debilita, "castiga" les no desitjades. El professor ofereix retroalimentació als estudiants sobre els resultats de les seves activitats. Es tracta d'una comunicació essencialment unidireccional, del professor cap a l'estudiant. Entre els estudiants amb prou feines hi ha interacció, ja que aquesta es considera irrellevant per a l'aprenentatge. L'estudiant es "relaciona" bàsicament amb els estímuls que són els que, segons el conductisme, porten a l'aprenentatge. ====
==== avaluacio
4. Avaluació Una visió conductista de l'aprenentatge comporta una concepció d'avaluació per objectius, les característiques bàsiques són les següents: Els objectius són definits a partir de conductes observables que es poden mesurar quantitativament. Els instruments més habituals per a dur-la a terme són test i exàmens. L'avaluació es centra en els resultats finals. No interessa el procés seguit pels estudiants per a l'adquisició de les conductes avaluades, sinó la seva consecució. Quan els professors consideren que les notes i els incentius són els estímuls més adequats per a aprendre, ignoren els processos d'aprenentatge i busquen aconseguir complir resultats o metes que realment no són aprenentatges significatius per als estudiants. L'estudiant pot memoritzar tot el necessari per treure una bona nota i alguns dies després de l'examen simplement oblidar els continguts o no aplicar-los en l'enteniment d'altres contextos. L'avaluació ha de tenir compte dels canvis observables en la conducta però també ha d'indicar si els estudiants han assolit els estàndards preestablerts i si la seqüència o jerarquia d'aprenentatges és l'adequada. En aquest moment, és important puntualitzar que quan es considera que els estudiants aprenen a fi de rebre una nota o un premi, realment no es valora l'aprenentatge en si i tampoc s'està orientant cap a l'adquisició del coneixement.
==== tic
Conductisme 1.Característiques CONDUCTISME 1. Característiques i objectius 2.Paper 2. P…
2. Paper de l'estudiant... del docent
3. Interacció entre docents i estudiants 4.Avaluació 5.TIC
4. Avaluació 5. TIC i Conductisme
• DeterminacióDeterminació inicial d'objectius... de continguts.
Segmentació estructurada i... de dificultat.
Creació i establiment... i mesurable.
Els aprenentatges poden... bàsiques elementals.
Lleis d'aprenentatge comuns... els individus.
{coductivisme.jpg} paper
La recompensa i el "càstig" dins de la teoria del conductisme són mètodes bàsics per a reforçar les conductes i aconseguir l'aprenentatge, per tant la interacció del professor amb els estudiants es produeix amb aquesta finalitat. El professor reforça, premia les conductes desitjades i debilita, "castiga" les no desitjades. El professor ofereix retroalimentació als estudiants sobre els resultats de les seves activitats. Es tracta d'una comunicació essencialment unidireccional, del professor cap a l'estudiant. Entre els estudiants amb prou feines hi ha interacció, ja que aquesta es considera irrellevant per a l'aprenentatge. L'estudiant es "relaciona" bàsicament amb els estímuls que són els que, segons el conductisme, porten a l'aprenentatge. ====
Avaluació4. Avaluació Una visió conductista de l'aprenentatge comporta una concepció d'avaluació per objectius, les característiques bàsiques són les següents: Els objectius són definits a partir de conductes observables que es poden mesurar quantitativament. Els instruments més habituals per a dur-la a terme són test i exàmens. L'avaluació es centra en els resultats finals. No interessa el procés seguit pels estudiants per a l'adquisició de les conductes avaluades, sinó la seva consecució. Quan els professors consideren que les notes i els incentius són els estímuls més adequats per a aprendre, ignoren els processos d'aprenentatge i busquen aconseguir complir resultats o metes que realment no són aprenentatges significatius per als estudiants. L'estudiant pot memoritzar tot el necessari per treure una bona nota i alguns dies després de l'examen simplement oblidar els continguts o no aplicar-los en l'enteniment d'altres contextos. L'avaluació ha de tenir compte dels canvis observables en la conducta però també ha d'indicar si els estudiants han assolit els estàndards preestablerts i si la seqüència o jerarquia d'aprenentatges és l'adequada. En aquest moment, és important puntualitzar que quan es considera que els estudiants aprenen a fi de rebre una nota o un premi, realment no es valora l'aprenentatge en si i tampoc s'està orientant cap a l'adquisició del coneixement.