Núria - Queralt - Berga, la més dura! - Camí de l'UTMB '09
Al final, la Marxa que uneix els santuaris de Núria i Queralt s'ha quedat en "només" 96Km, llàstima hauria sigut la primera que faig de més de 100Km.
Esta vegada, tenia un equip de suport (Jorja, Marta i Arcadi) i això s'agraeix molt, quina alegria veure'ls en dos punts del recorregut (el primer just abans de la nit i el segon abans de l'arribada a Berga).
Vam arribar justets a Ribes per agafar el cremallera on vaig poder saludar a Jaume Tolosa (l'ultrafondiste dels deserts!). Una vegada a Núria, ràpid a buscar el dorsal, trobem a Martí (de la Traca) i comencem a fer cua per la sortida ?!?! D'un en un, els corredors passem lo dorsal pel lector de codi de barres i comencem la marxa per una breu pujada. M'acompanya Arcadi uns metres fins que comencen a caure 4 gotes, ai ai ai. Dit i fet, al cap de 10 min mos comença a ploure i a caure pedra cada vegada més fort. A vegades para però tornar a començar. Després del 1r avituallament, comencem la dura pujada al Pas dels Lladres entre pluja, pedra, trons, llamps i fred. Quan arribo dalt tinc les mans gelades, sort de la xaqueta impermeable que m'ha aguantat molt la calor corporal (molts dels altres corredors no hauran tingut esta sort i abandonaran a La Molina). Anem planejant i poc a poc la tormenta se'n va i comença a sortir el solet, per fí, encara patirem calor i tot!
Fem una baixada llarga fins l'estació de la Molina on hi ha el 2n avituallament, faig l'error de menjar-me els primentons de l'amanida (me retornaran tota la nit!). M'espero un ratet l'equip de suport que em porten una samarreta de màniga llarga perquè la nit s'anuncia fresca i vinga cap amunt al coll de Pal, primer per sendera i després per una pista d'esquí (blava per sort).
Arribant a dalt al Coll, m'haig de posar el frontal, són les 22h30 i ja es de nit. M'ajunto amb un grup i baixem tranquil·lament fins al Rebost, a partir d'allí mos toca la Canal Mala, i tan mala, una sendera inacabable per un bosc tupit amb fang, pedres, arrels i fulles seques. El meu company fa unes quantes culades, jo a l'anar darrera, menys. Passem per Paller de Dalt, Rigorèixer i finalment arribem baix de tot a Can Cerdanyola m'avituallo i arranco per enfrontar-me a la 3a pujada dura de la marxa fins el Coll de la Bauma.
Me trobo bé, una mica de son però molt sencer. Vaig pujant xino xano, saludo a Quico Soler dalt al Coll i començo la baixada fins Saldes (això creia...). Al cap d'un parell de Km, la sendera comença a fer uns puja-baixa tremendos, a més, coincideix amb les últimes hores de nit i passo una petita "crisis". Però quan el dia s'aixeca i comença a il·luminar el Pedraforca, se'm passem los mals i continuo tirant. La pujada a la Gallina Pelada, la última forta de la marxa, la faig bé amb bones sensacions i baixo a Peguera. Sortint de l'avituallament me perdo per una pista que no tocava, m'emprenyo una mica però bueno, havia d'estar més atent.
Passo un repetxonet i baixo fins l'últim avituallament a Espinalbet on me trobo amb la Jorja, la Marta i Arcadi que m'han vingut a animar. Que bé! Quina sorpresa! No m'ho esperava i em fa molta il·lusió, me canvio la samarreta i torno a arrancar ràpid ja que tinc moltes ganes d'acabar.
Pujo l'últim repetxo cap a Queralt com una bala i baixo les escales de dos en dos cap a Berga... Quina baixada més vertiginosa, una passada.
Total: 20h35m de no rés i un bon entrenament de cara l'UTMB.
Proxima parada: este cap de setmana, alguna cosa per decidir encara.
Posted by Kaiko at 13:25 3 comentaris:
Labels: Marxa de resistència, Núria-Queralt, Ultra-trail, UTMB
Pujada a Caro (Cursa del Llop) + Tornada a Xerta pel GR7 - Camí de l'UTMB '09
Lo cap de setmana passat va tindre lloc la Cursa del Llop. Victor va disputar les 2 proves de córrer, la Cursa de Muntanya i la Mitja d'asfalt (Pujada a Caro), i va obtindre uns molt bons resultats, cada dia esta més fort!
Jo enguany, no podia participar a la Cursa de Muntanya de dissabte (estava recuperant de la nit anterior), llavors me vaig organitzar un petit extra a la Pujada a Caro del diumenge: tornar a casa a peu.
La pujada a Caro me va anar molt bé, vaig controlar-me durant la pujada per no cansar-me gaire (total: 2h21m, quasi un quart menys que l'any passat!) i bastant fresc a l'arribada. A Caro me vaig avituallar, canviar i després de quasi 1 hora vaig tornar a emprendre la marxa pel GR7 direcció Paüls. Arribat al Coll de l'Enrajolada vaig baixar pel PR (com a la Nocturna) fins la pista de les Ombries i vaig agafar la variant del GR7 que puja al Coll d'Alfara, d'allí cap al Pou Sec, el Montaspre, la Coscollosa, la Moleta, la Font Nova, els Fornets, les Moreres i a Casa.
Total: 30Km. - 1000m. D+ i 2100m. D- i 6h30 de caminata.
Ara toca descans per afrontar el cap de setmana - divendres nit: Casament de Dani i dissabte-diumenge: Núria-Queralt-Berga (100Km i 8600m de desnivell acumulat)
I es que només queden: 57 dies per l'UTMB
Posted by Kaiko at 10:40 Cap comentari:
Labels: Caro, Cursa del Llop, Pujada a Caro, UTMB, Xerta
Núria - Queralt - Berga, la més dura! - Camí de l'...
Pujada a Caro (Cursa del Llop) + Tornada a Xerta p...