2012 | Intentant córrer com les cabres
Crònica: Cursa de l’Esquiador
Avui diumenge ja he fet la que per mi ha de ser la darrera cursa de la temporada, la Cursa de l’Esquiador, a la comarca de l’Anoia.
L’inici i arribada ha estat a Pujalt, com ja havia comentat a la prèvia. Tot i que havia de començar a les 8:00, al final s’ha retardat la sortida un quart d’hora. De moment, -4ºC a l’hora d’inici. Jo m’he posat fins i tot 2 guants ja que les mans és de les parts que més fred pateixo.
En donar-se el tret de sortida m’he posat ben posicionat, tot i que degut al fred el terra estava glaçat i jo per precaució he baixat el ritme. No volia acabar la temporada malament.
Quan portava quilometre i mig, parada per motius intestinals. Això ha fet que m’avanci molta gent. De totes formes ja he vist que el ritme és massa ràpid per mi. Sobre el quilòmetre 5, primer avituallament on he pres una mica d’isotònic i al 8, primer control de pas.
A partir d’aquí ja ha aparegut el vent. Sort que portava 2 bufs i m’he pogut tapar la cara. Pel quilòmetre 10, 2n avituallament i llavors la cursa ha transitat per una zona de corriols amb forta pendent cap a l’esquerra. En aquest tros m’he pegat 2 relliscades en que he aterrat amb el cul a terra però que afortunadament no ha tingut conseqüència. Jo m’he ajuntat en un grupet que he anat seguint pràcticament fins al final.
Després del 2n control de pas i el 3r avituallament, ha vingut una petita pujada i després baixada per un altre corriol que tot i no tenir cap dificultat tècnica, relliscava molt degut al glaç. Arribant al final de la baixada, m’he pegat la gran patinada amb la que rascat amb la punta d’una branca al nas. Resultat una mica de sang i dos bon senyals al nas i la galta. Sort que no he impactat amb l’ull perquè llavors, si que hagués pogut prendre mal.
A conseqüència de la caiguda baixo el ritme fins al 3 control. A partir d’aquí ja només queden 2 kms per una llarga pista, els darrers 500 m amb un fort pendent per arribar una altre cop a Pujalt. Al final, 1h45min un pobre registre però per mi era lo de menys.
En finalitzar, abans de l’entrepà de salsitxa, m’han curat les assistències mèdiques. I un cop ja he recollit la bossa amb obsequis i l’entrepà he decidit que, amb el fred feia, marxar ràpid cap a casa que s’està més calentet. Una llàstima que sempre dona gust viure l’ambient post-cursa però la idea de dutxar-me en aigua freda m’ha fet tirar-me enrere.
Com a conclusió, felicitar l’organització per lo ben preparada. En quan a sensacions personals, una cursa massa corredora per les meues característiques però en un recorregut que penso que estaria molt be per entrenar per les continues pujades i baixades.
Prèvia: Cursa de l’Esquiador
Tot i que ja he acabat la temporada després de la Marxassa i la Marxa del Garraf (de les que tinc pendent la crònica) abans d’acabar l’any encara volia fer alguna cursa. En principi vaig pensar en anar a la Cursa de les Roques d’Horta de Sant Joan però malauradament vaig fer tard i em va passar el plaç per apuntar-m’hi.
Així que he buscat una alternativa i no és altra que la Cursa de l’Esquiador que es fa a Pujalt, a la comarca de l’Anoia. Aquesta cursa són 3 proves a la vegada. Una cursa de cros, una marxa i una prova de BTT. Jo faré la cursa de cross de 17.5Km amb D+ 610m.
La cursa es disputa diumenge 2 de desembre i els de la cursa de cros comencem a les 8 del matí. De moment, a aquella hora, s’esperen temperatures per sota els 0ºC. Això vols dir que tocarà abrigar-se i calentar el cos corrent el més ràpid que es pugui.
Crònica: Ruta de les X Ermites
Pràcticament sense descansar després de la Rialp-Matxicots, toca continuar amb el Copa Catalana de Caminades de Resistència. Aquest dissabte he fet la Ruta de les X Ermites amb inici i arribada a Begues. Són 50km amb D+ 2400m que en principi, pel que he llegit, són bastant corredors.
D’inici ja he tingut el problema que no tinc frontal. Buscant-lo el divendres pel pis no l’he trobat així que he hagut de demanar prestat una llinterna que para colmo no fa bon contacte. Per això de sortida m’ha tocat apegar-me a algun corredor poder veure de nit.
L’opció ha funcionat però el problema l’he trobat quan he hagut de fer la primera baixada tècnica quan encara era fosc. Amb alguna dificultat he pogut superar el contratemps encara que seguint un grupet de corredors, ens hem extraviat i hem fet 1.5km més.
Al primer avituallament, sobre el km6, el sol ja ha sortit i ara puc anar al meu ritme. Aprofito que el recorregut molt agraït ja que combina tant pista com sendera, amb pujades i baixades continues, per córrer una estona.
Tot i no fer molta calor, si que es nota és la xafogor. Porto els panatalons com si hagués sortit de l’aigua. Això serà un contínuo al llarg de de la cursa.
De moment vaig be però només tinc ganes d’arribar a l’avituallament de Torrelles per menjar algo consistent. És més o menys la meitat de la ruta.
A Torrelles menjo de valent per afrontar la segona part de la prova. La meua idea era fer una bon descans però com veig que la gent no s’entreté massa decideixo continuar.
Les cames comencen a notar-se i sobretot l’isquiotibial. Per sort el recorregut és tan variat en quan al perfil que en els forts pendents sembla em recupero i no se’m carrega tant. Això em permet recuperar-me de l’isquio.
Finalment faig els darrers quilòmetres a un ritme prou bo tot i la portar uns quants quilòmetres al darrera. A més em diuen que en lloc dels 52kms que tenia jo calculat són 49.5km.
Ja a l’arribada, un cerveseta fresquíssima que ha entrat de maravilla. Després dutxa, sessió de massatge de recuperació i dos plats de pasta abans de tornar cap a casa content i satisfet.
A banda del recorregut que m’ha semblat molt ben triat i ideal per les meues característiques, en aquesta carrera he tingut dos bones sensacions. Una és com he millorat en les baixades tècniques veient com baixaven altres corredors i una altra lo be que pujo en fortes pendents on aconseguia també adelantar gent.
Crec que és de les curses que repetiré el proper any. Molt recomanable.
Prèvia: Rialp-Matxicots Extrem
Aquesta serà de moment la cursa més dura que hauré fet mai, tot i que no les tinc totes per acabar. Són 82Km amb un desnivell positiu de fins a 7000m. Una animalada. El recorregut és com un 8 on es puja a 3 pics. D’una banda, Montsent de Pallars de 2883m i Montorroio de 2863m, que es coronen en la primera part del recorregut, i el Pic de l’Orri de 2439m, en la segona part.
Jo ja vaig aprofitar l’estiu per fer un entrenament de reconeixement on vaig fer la primera part i la sensació és que la pujada del Montsent és molt dura, principalment perquè es puja pel dret, superant un desnivell de 2000m. I no menys dura vaig trobar la baixada ja que també es fa directa, sense cap sendera a seguir i es converteix en un trencacames. A més en aquell entrenament vaig acabar mig lesionat del turmell esquerre, lesió que espero que no es reprodueixi.
Per l’ocasió estrenaré les Puma Complete Nightfox TR model que ja he tingut i que tants bons resultats m’han donat. Sobretot valoro la seva comoditat i tinc l’esperança que no torni a patir del turmell. No obstant, per si les mosques, aprofitant que l’organització permet deixar una bossa a meitat del recorregut, també tinc preparades les Salomon XT Wings 2.
Espero que a la crònica pugui dir que sóc finisher. L’entreno està fet, tot i que hi ha alguns detalls que m’ha faltat treballar. També em preocupa que no pugue acabar tocat quan ja estic inscrit a 3 curses mes de la Copa Catalana de Caminades de Resistència.
La Plaça Borges
0 km (SORTIDA)
4 km (AIGUA)
Font Inclèria
9 km (AIGUA I FRUITS SECS, FRUITA)
14,5 km CP1 (ESMOZAR, CROISSANTETS I ALTRES)
19,5 km (AIGUA, FRUITS SECS I FRUITA)
23,5 km CP2 (AIGUA, PASTES, FRUITS SECS, FRUITA, ISOTONIC)
29,5 km (IGUAL QUE VILOSELL)
Vimbodí-Ermita Mare de Déu dels Torrents
35 km CP3 (ENTREPANS FREDS, REFRESCS I ALTRES)
36,5 km (AIGUA, FRUITS SECS)
39 km (IGUAL QUE VILOSELL)
43 km CP4 (IGUAL QUE VILOSELL)
Emita de Sant Joan
46 km CP5 (IGUAL QUE VILOSELL)
51,4 km CP6 ARRIBADA (IGUAL QUE VILOSELL)