L'Enginyeria Química és l'enginyeria del canvi químic, de la conversió de les matèries primeres en la gran diversitat de productes que necessita la nostra societat industrialitzada i tecnificada. Per tant, aquests estudis proporcionen uns coneixements versàtils i polivalents que tracten el projecte, execució i operació de les instal·lacions per a fabricar els productes de les indústries. [Llegir més]
L'Enginyeria Química és l'enginyeria del canvi químic, de la conversió de les matèries primeres en la gran diversitat de productes que necessita la nostra societat industrialitzada i tecnificada.
Per tant, aquests estudis proporcionen uns coneixements versàtils i polivalents que tracten el projecte, execució i operació de les instal·lacions per a fabricar els productes de les indústries.
L'enginyera química o enginyer químic és el tecnòleg de la indústria química, la persona responsable que les unitats de fabricació, els serveis de manteniment, el control de la qualitat, el coneixement del producte i d'assistència al client funcionen d'una manera òptima i segura.
Un titulat o titulada en Enginyeria Química és una persona experta en:
el càlcul,
la construcció, i
l'operació d'instal·lacions o equips en els què la matèria experimenta un canvi d'estat, de contingut d'energia i de composició.
Les graduades i graduats en Enginyeria Química per la Universitat Jaume I estaran capacitats per a l’exercici de la professió d’enginyera o enginyer tècnic industrial en l’especialitat de química industrial amb les competències i atribucions professionals reconegudes per llei. També, per la seua formació cientificotècnica, podran desenvolupar la seua activitat professional a l’àmbit de la investigació, la docència, l’administració i els serveis (assegurances, assessoria tècnica i comercial, enginyeria forense…).
L'estructura del grau es basa en l'ordre CIN/351/2009, de 9 de febrer, per la qual s'estableixen els requisits per a la verificació dels títols universitaris oficials que habiliten per a l'exercici de la professió d'Enginyer Tècnic Industrial.
El grau dóna accés, entre altres, als màsters en Enginyeria Industrial i Enginyeria Química, per a aconseguir les competències i atribucions professionals de l’enginyera o enginyer superior.
Vicedirector del grau en Enginyeria Química
La indústria química (sector ceràmic i petroquímic) és la més important en l’entorn geogràfic de la Universitat Jaume I, amb una important demanda de professionals de l’enginyeria química.
El professorat del Departament d’Enginyeria Química té una experiència docent i investigadora acreditada des de la creació de l’UJI l’any 1991.
L’UJI disposa d’un centre d’investigació i tecnològic de prestigi internacional, l’Institut de Tecnologia Ceràmica Agustín Escardino, en el qual es formen i desenvolupen la seua labor professional un gran nombre d’enginyeres i enginyers químics.
Estudis Internacionals d'Enginyeria EURUJI amb l'INSA de Lyon o Toulouse (França)
Possibilitat d'obtenir un doble títol Internacional amb l’École Nationale Supérieure de Céramique Industrielle (ENSCI) o l’Ecole Nationale Supérieure d’Ingénieurs de Limoges (ENSIL) de França.
Els graduats i graduades a l'UJI estaran capacitats per l'exercici de la professió d'enginyer o enginyera tècnic industrial en l'especialitat de química industrial amb les atrinucions professionals reconegudes per llei.
Participació en diferents programes i activitats:
Programa d’acció tutorial universitari (PATU): aquest grau ofereix als estudiants de primer curs un programa específic amb la finalitat d’ajudar-los en l’adaptació a la Universitat Jaume I i d’integrar-los en la vida universitària. .
Estudia i Investiga: programa d'incorporació progresiva d'estudiants en grups d'investigació d'Enginyeria Química.
L’enginyeria química és una de les quatre enginyeries clàssiques. Els seus orígens es remunten al segle XIX. Va sorgir com a resposta a la necessitat de generar professionals capaços de dissenyar processos i productes, així com de calcular, projectar i dirigir la construcció i el funcionament d’instal·lacions industrials en què es porten a terme processos químics i de propiciar el desenvolupament de noves tecnologies per al progrés de la ciència i de la societat, amb el mínim impacte advers sobre el medi natural.
La indústria química és un dels sectors més importants de l'entorn productiu en l’àmbit internacional i per tant és un clar sol·licitant de professionals amb la formació d'Enginyeria Química.
Juntament amb les indústries químiques pròpiament dites hi ha molts altres sectors on es porten a terme transformacions químiques i per tant, també són sol·licitants de professionals amb amplis coneixements en processos químics (ceràmica, tractaments superficials, alimentació, etc.).
A l'entorn de l’UJI el sector químic està representat principalment per empreses químiques relacionades amb la ceràmica, per l'existència d'una refineria i d'indústries amb derivats petrolífers i per la presència d'una gran varietat d'empreses de procés dedicades a fins molts variats: tractament d'aigües, residus sòlids, energia…
En finalitzar els estudis del grau en Enginyeria Química s’assoleixen les atribucions professionals de l'enginyer o enginyera tècnic industrial i es pot exercir la professió d'enginyer o enginyera tècnic amb una formació específica en química industrial.
Aquests professionals poden desenvolupar la seua tasca en una gran varietat d’àmbits:
Indústries de procés químic, físic, fisicoquímic i bioquímic:
Química per a l'agricultura.
Indústries alimentàries i de begudes.
Catàlisi.
Cautxú i derivats.
Energia i combustibles.
Especialitats químiques i farmacèutiques.
Fibres sintètiques, tèxtils i pel·lícules.
Gasos industrials.
Pintures, vernissos, laques, pigments i tintes.
Plàstics, resines sintètiques i materials compostos.
Polpa i paper.
Sabons, detergents, perfums, greixos, olis i cosmètica.
Instal·lacions i serveis auxiliars de les indústries anteriors.
Instal·lacions de tractament de la contaminació.
Fabricació d'equips i maquinària relacionats amb les indústries i instal·lacions indicades.
Empreses d'enginyeria i consultoria.
Laboratoris i centres de R+D, tant públics com privats.
Administració i ens públics.
Investigació, en el sector privat o en el públic.
Docència, tant en educació secundària com a la universitat.
Exercici lliure de la professió. Treballar com a enginyer o enginyera independent, que fa projectes per encàrrec
De forma general, les tasques principals són:
- Estudiar, projectar, dirigir, construir, instal·lar, inspeccionar, operar i realitzar el manteniment d’indústries o instal·lacions on intervenen processos fisicoquímics i de bioenginyeria i d’instal·lacions destinades a evitar la contaminació ambiental.
- Assessorar en:
Funcionament de les instal·lacions industrials esmentades.
Aprofitament i industrialització dels recursos naturals i les matèries primeres.
Elaboració de nous productes.
Higiene, seguretat i contaminació ambiental.
Control, optimització, organització i planificació dels processos industrials esmentats, etc.
Aplicar diferents procediments, com ara flux de fluids, transvasament de materials sòlids, filtració, destil·lació, extracció, mescla, fluïdització, absorció i rectificació.
Estudiar les reaccions i els processos no catalítics que es desenvolupen a temperatures elevades i en els quals intervenen diverses fases sòlides, o una o diverses fases sòlides juntament amb una fase líquida (normalment de viscositat alta) o una fase gasosa, en les condicions d’operació. Aquest tipus de transformacions són les que més freqüentment es desenvolupen en l’etapa o etapes de tractament tèrmic, a alta temperatura, presents en tots els processos de fabricació de productes ceràmics.
Aplicar les principals operacions bàsiques utilitzades en la indústria ceràmica.
Intervenir en les diferents etapes del procés de fabricació dels materials ceràmics.
Analitzar els diferents combustibles i comburents d’ús industrial, els aspectes químics i físics de la combustió i optimitzar el funcionament dels diferents equips utilitzats en la indústria per a desenvolupar les reaccions de combustió de forma controlada i eficient.
Utilitzar els forns industrials que s’empren per a la fabricació de productes ceràmics, tant per a l’escalfament elèctric com de combustió. Analitzar els fenòmens de transport que tenen lloc en aquests equips, aplicar els balanços de matèria i energia, les mesures d’estalvi energètic, les variables que cal tenir en compte en el seu disseny i operació, els sistemes de control i minimitzar l’impacte mediambiental.
Realitzar projectes d’enginyeria química: procés productiu, planta industrial, etc.
Realitzar anàlisis econòmiques de projectes industrials.
Aplicar mètodes d’evolució i seguiment de projectes industrials.
Aplicar processos per a l’obtenció dels materials ceràmics d’alta tecnologia.
Dissenyar reactors químics (càlcul de dimensions i optimització de funcionament).
Abordar el disseny i el funcionament d’equips per al condicionament d’un aire (humidificació i deshumidificació) i per a l'assecatge de materials sòlids humits.
Reduir l’impacte mediambiental d’instal·lacions industrials actuant sobre el consum energètic, les emissions gasoses, les aigües residuals i els residus industrials mitjançant el tractament i depuració de les emissions i la intervenció sobre el procés.
Aplicar la simulació de processos en ordinador per a l’anàlisi de sistemes i processos sense riscos aparents i amb resultats satisfactoris.
Mesurar i protegir contra contaminants químics, contaminants físics (soroll, vibracions, calor i radiacions) i contaminants biològics.
Introduir aspectes industrials generals de seguretat en el treball, com ara el control, prevenció i responsabilitats en accidentalitat laboral, la senyalització de llocs de treball, de risc químic, de risc d’incendi i explosió, etc.
Planificar i controlar la producció.
Analitzar el comportament mecànic dels materials i les principals causes d’error d’un disseny (corrosió, fractura i desgast).
Aplicar tècniques d’unió de materials per a donar lloc a equips i instal·lacions.
Les eixides professionals de les enginyeres i enginyers químics són molt variades, atès el caràcter multidisciplinari dels coneixements adquirits. Pot servir d’exemple la llista elaborada per l’Institut Nord-americà d’Enginyeria Química sobre els camps en què desenvolupen la seua activitat: indústries de procés químic (IPQ), biotecnologia, disseny i construcció, electrònica, seguretat i salut laboral, medi ambient industrial, alimentació i begudes, energia i combustibles, nous materials...
En l’àmbit de la indústria, les eixides professionals poden ser:
Enginyeria de procés en indústries químiques, responsables que les operacions es desenvolupen sense incidents i del desplegament de millores en l’eficiència productiva i energètica.
Tècnics comercials, amb la funció de subministrar i recollir informació dels clients per a ajustar els productes a les necessitats canviants del mercat.
Direcció d’empreses químiques, en nivells tècnics o gerencials.
Desenvolupament de nous productes químics, innovació en el processament, així com l’assaig de materials i components.
Recerca o docència en el camp del procés químic, després de completar els estudis amb un màster i possible doctorat.
Els estudis del Grau en Enginyeria Química demandaran de l’alumnat que ingresse, un alt nivell d’esforç i dedicació a l’estudi. Per això, és important que l’alumnat tinga vocació, habilitat per al raonament abstracte, creativitat i enginy, mentalitat analítica i crítica, capacitat d’observació, instint de superació i constància, tant en l’estudi com en el treball.
També és desitjable que els i les alumnes de nou ingrés tinguen amplis coneixements de Química, Matemàtiques i Física, que constitueixen els fonaments de gran part dels coneixements a impartir. També seran convenients nocions de dibuix tècnic i tecnologia industrial. Tot això facilitarà, sens dubte, el seu adequat progrés en els estudis que es proposen.
La fase específicaconsta de dos exercicis que s’han d’elegir segons la branca de coneixement a la qual pertany cada títol de grau. Atès que el grau en Enginyeria Química pertany a la branca d’enginyeria i arquitectura, els exercicis són:
Obligatori: Matemàtiqiues
En el Grau en Enginyeria Química, es garantirà el desenvolupament per part dels estudiants de les competències bàsiques recollides en el RD1393/2007:
CG08 - Raonament crític.
CG09 - Aprenentatge autònom.
CE01 - Coneixements sobre balanços de matèria i energia, biotecnologia, transferència de matèria, operacions de separació, enginyeria de la reacció química, disseny de reactors, i valorització i transformació de matèries primeres i recursos energètics.
CE02 - Capacitat per a l'anàlisi, disseny, simulació i optimització de processos i productes.
CE03 - Capacitat per al disseny i gestió de procediments d'experimentació aplicada, especialment per a la determinació de propietats termodinàmiques i de transport, i modelatge de fenòmens i sistemes en l'àmbit de l'enginyeria química, sistemes amb flux de fluids, transmissió de calor, operacions de transferència de matèria, cinètica de les reaccions química i reactors.
CE04 - Capacitat per a dissenyar, gestionar i operar procediments de simulació, control i instrumentació de processos químics.
CE05 - Capacitat per a realitzar individualment i presentar i defensar davant un tribunal universitari un projecte en l'àmbit de la química industrial en el qual se sintetitzen i integren les competències adquirides en els ensenyaments.
CU01 - Capacitat per a produir textos en anglès relacionats amb la ciència i la tecnologia.
CU02 - Capacitat per a comprendre el funcionament del desenvolupament científic i tecnològic i la seua necessària vinculació amb contextos històrics, socials, culturals, polítics i econòmics.
Ampliació de Química (FBB)
Termodinàmica Aplicada (OB)
Fonaments d’Enginyeria i Tecnologia de Materials (OB)
Fonaments d’Enginyeria Química (OB)
Química de Materials (OB)
Electrotècnia i Electrònica (OB)
Operacions Bàsiques de Transmissió de Calor (OB)
Enginyeria de la Reacció Química (OB)**
Transferència de Matèria i Operacions de Separació I (OB)
Experimentació en Enginyeria Química I (OB)
Fonaments de Màquines i Estructures (OB)
Tecnologia del Medi Ambient (OB)
Operacions de Separació II (OB)
Reactors Químics i Bioquímics (OB)
Processos Químics Industrials (OB)**
Experimentació en Enginyeria Química II (OB)**
Operacions Bàsiques de Tractament de Sòlids (OB)
Simulació i Optimització de Processos (OB)**
Matèries Primeres per a la Indústria Ceràmica (OP)
Gestió i Control de la Qualitat de Processos Industrials (OP)
Seguretat i Higiene Industrial (OP)
Operacions de Separació Especials (OP)
Tecnologia Hídrica i Energètica en la Indústria Química (OP)
Processos Biotecnològics (OP)
Processament dels Materials Ceràmics (OP)
Tecnologia del Petroli i la Petroquímica (OP)
Consulteu l'oferta d'assignatures de cada curs acadèmic en http://sia.uji.es.
1Per a poder matricular-se de l’assignatura Pràctiques Externes (PE) i Treball de Final de Grau (TFG) cal haver superat almenys 160 crèdits ECTS de les assignatures de formació bàsica (FB) i obligatòries (OB).
El títol ofereix, a través del pla estratègic de la ESTCE, cursos de reforç en assignatures de primer curs amb pitjors taxes de rendiment. L'oferta concreta de cursos depèn de les disponibilitats pressupostàries i de professorat en cada curs acadèmic.
Quins màsters pots cursar a l’UJI relacionats amb el grau en Enginyeria Química?
Màster Universitari en Enginyeria Industrial (amb atribucions professionals dels enginyers i enginyeres superiors industrials)
Màster Universitari en Ciència, Tecnologia i Aplicacions dels Materials Ceràmics.
Màster Universitari en Química Sostenible.
Màster Universitari en Química Aplicada i Farmacològica.
Màster Universitari en Química Teòrica i Modelització Computacional.
Així mateix, amb el grau en Enginyeria Química també pots accedir a altres màsters.
Per a obtindre les competències professionals dels enginyers i enginyeres químics superiors es poden cursar els màsters oficials que s'estan impartint en altres universitats.
També pots accedir a una formació superior multidisciplinària cursant altres màsters existents.
En relació a la metodologia docent, el grau en Enginyeria Química incorpora metodologies actives en el procés d'ensenyament/aprenentatge i proposa a l'estudiantat un flux continu de tasques i activitats, algunes de les quals són de caràcter presencial i altres són fonamentalment no presencials.
A continuació es descriuen les principals activitats d'ensenyament-aprenentatge que es proposen.
Ensenyaments teòrics. Classes teoricopràctiques que consisteixen en sessions expositives, explicatives o demostratives de continguts. Les presentacions poden ser a càrrec del professorat o a càrrec de l’estudiantat. Impliquen l'ús de tècniques com ara la lliçó magistral, presentacions, debats i discussions, etc.
Ensenyaments pràctics. Classes pràctiques en les quals l’estudiantat ha d'aplicar els continguts apresos en teoria. Inclou tant classes de problemes, en les quals l’estudiantat aplica els continguts apresos a la resolució de problemes i exercicis, com les classes pràctiques de laboratori, en les quals l’estudiantat ha d'aplicar els continguts apresos en espais especials amb equipament especialitzat. Impliquen l'ús de tècniques com ara: resolució de problemes, casos, simulacions, experiments, ús d'eines informàtiques, etc.
Ensenyaments pràctics (pràctiques externes). Consisteixen en estades i pràctiques laborals acadèmicament dirigides i tutelades per professionals en actiu que tenen com a objectiu l'aprenentatge en contextos laborals.
Seminaris-taller. Es tracta d'espais per a la reflexió i aprofundiment per part de l’estudiantat de continguts, teòrics o pràctics, prèviament treballats per l'alumnat, en els quals el professorat actua com a moderador o moderadora. Impliquen l'ús de tècniques com ara lectures facilitades pel professorat, comunes a tot l’alumnat, lectures d'investigació o ampliació seleccionades per l’estudiantat, lectura de textos elaborats per l’estudiantat, etc., i discussió en el seminari. Els tallers consisteixen en sessions supervisades pel professorat en les quals l’estudiantat treballa en tasques individuals o en grups reduïts i rep assistència i guia quan és necessari.
Tutories docents. Consisteixen a realitzar un treball personalitzat amb un alumne o alumna o grup, en l'aula o en un espai reduït. Es tracta de la tutoria com a recurs docent d'ús obligatori per l'alumnat per a seguir un programa d'aprenentatge, per la qual cosa exclou la tutoria assistencial de dubtes, orientació a l'alumnat, etc. Suposa un complement al treball no presencial: negociar/orientar el treball autònom, seguir i avaluar el treball, orientar l'ampliació, etc., i implica l'ús de tècniques com ara ensenyament per projectes, supervisió de grups d'investigació, tutoria especialitzada, etc.
Treball personal. Activitat que recull totes les activitats d'ensenyament/aprenentatge en les quals l'estudiantat no compta amb la presència del professorat, des de l'estudi diari i la preparació d'exàmens fins a la preparació, de forma individual o grupal, de seminaris, lectures, investigacions, treballs, memòries, etc., per a exposar o lliurar en les classes tant teòriques com a pràctiques.
Cadascuna de les activitats descrites requereix una relació diferent entre professorat i alumnat, de manera que, per a aconseguir els corresponents objectius d'aprenentatge, és necessari adequar la mida del grup d'alumnat. En general, les classes teoricopràctiques i, si escau, l'examen d'avaluació, es desenvoluparan amb el grup complet mentre que la resta d'activitats s'organitzaran en grups reduïts; seran els més reduïts els de pràctiques de laboratori i els de tutories docents que fins i tot podran ser individuals.
D'acord amb les activitats anteriors, en el grau en Enginyeria Química es preveu utilitzar les següents estratègies metodològiques.
Lliçó magistral. Mètode expositiu que consisteix en la presentació d'un tema lògicament estructurat amb la finalitat de facilitar informació organitzada seguint criteris adequats a la finalitat pretesa. És un mètode centrat fonamentalment en l'exposició verbal per part del professorat dels continguts sobre la matèria objecte d'estudi.
Aprenentatge basat en problemes (ABP). Mètode d'ensenyament/aprenentatge que té com a punt de partida un problema que ha dissenyat el professorat i que l'estudiantat ha de resoldre per a desenvolupar determinades competències prèviament definides.
Aprenentatge per projectes. Mètode d'ensenyament-aprenentatge en el qual l’estudiantat du a terme la realització d'un projecte en un temps determinat per a resoldre un problema o abordar una tasca mitjançant la planificació, disseny i realització d'una sèrie d'activitats a partir del desenvolupament i aplicació d'aprenentatges adquirits i de l'ús efectiu de recursos.
Aprenentatge cooperatiu. Enfocament interactiu d'organització del treball a l'aula en el qual l’alumnat és responsables del seu aprenentatge i del dels seus companys, en una estratègia de coresponsabilitat.
Aprenentatge a través de l'aula virtual. Situació d'ensenyament/aprenentatge en les quals s'usa un ordinador amb connexió a la xarxa com a sistema de comunicació entre professorat-alumnat i es desenvolupa un pla d'activitats formatives integrades dins del currículum.
Finalment, en l'àmbit de la docència, les directrius de la Universitat Jaume I estableixen que, com a mínim, el 5% de la docència s’ha d’impartir en llengua estrangera. Per aquest motiu, en el pla d'estudis del grau en Enginyeria Química es preveu que tres ECTS de quatre de les assignatures obligatòries, preferentment de tercer o quart curs, s’impartiran en anglès.
La proposta inicial afecta les assignatures Enginyeria de la Reacció Química i Processos Químics Industrials, de tercer curs, i Experimentació en Enginyeria Química II i Simulació i Optimització de Processos, de quart curs.
En relació amb les proves i els criteris d'avaluació, excepte en el cas de Pràctiques Externes i el Treball de Final de Grau, s'ha considerat important la realització d'una prova individual, un examen escrit, en l'avaluació de les diferents assignatures. Ara bé, d'acord amb la metodologia docent i les activitats d'ensenyament/aprenentatge descrites anteriorment, en totes aquestes es realitzaran altres proves d'avaluació, individuals o grupals. El pes d'aquestes proves en l'avaluació final de les assignatures, oscil·la entre el 20 i el 50%.
Atès que, amb caràcter general, existeixen molts tipus de proves per a avaluar les competències al mateix temps que una mateixa competència pot ser avaluada amb diferents tipus de proves, per a no imposar un sistema d'avaluació tancat que condicione la innovació metodològica en les diferents assignatures, en el pla d'estudis que es proposa, totes les proves d'avaluació diferents a l'examen individual s'han agrupat sota l'epígraf “avaluació contínua”.
L’assignatura Pràctiques Externes i Treball de Final de Grau s'avaluarà considerant tant la presentació i defensa de la memòria com l'avaluació del supervisor o supervisora de l'empresa i del tutor o tutora de la Universitat.
A continuació es descriuen l'examen escrit i algunes de les proves incloses en el concepte d'avaluació contínua.
Examen. Prova individual que pot adoptar diferents formes o ser una combinació d’aquestes.
- Desenvolupament o resposta llarga: prova escrita de tipus obert o assaig, en la qual l'alumnat construeix la seua resposta amb un temps limitat però amb a penes limitacions d'espai.
- Resposta curta: prova escrita tancada, en la qual l'alumnat construeix la seua resposta
amb un temps limitat i amb un espai molt restringit.
- Tipus test: prova escrita estructurada amb diverses preguntes o ítems en els quals l'alumnat no elabora la resposta; només ha d'assenyalar la correcta o completar-la amb elements molt precisos, per exemple omplir buits.
- Exercicis i problemes: prova consistent en el desenvolupament i interpretació de solucions adequades a partir de l'aplicació de rutines, fórmules o procediments per a transformar la informació proposada inicialment.
- Memòries i informes de pràctiques.Treball estructurat que té la funció d’informar sobre els coneixements i competències adquirits durant les pràctiques i sobre els procediments seguits per a obtindre els resultats. Pot tindre des de format lliure a seguir un guió estructurat o, fins i tot, respondre a un qüestionari pràcticament tancat.
- Presentacions orals i pòsters. Exposició i/o defensa pública de treballs individuals o en grup per a demostrar els resultats del treball realitzat i interpretar les seues pròpies experiències
- Elaboració de treballs. Desenvolupament d'un treball que pot ser des de breu i senzill fins a ampli i complex, fins i tot projectes i memòries propis d'últims cursos.
- Resolució d’exercicis i problemes. Prova consistent en el desenvolupament i interpretació de solucions adequades a partir de l’aplicació de rutines, fórmules, o procediments per a transformar la informació proposada inicialment
- Entrevista de tutorització. Testimoniatge escrit per un tutor o tutora, sovint sobre la base de qüestionaris, en el qual es valora la competència de l'estudiantat. Pot incloure reunions individuals o grupals per al seguiment i valoració del procés de treball realitzat, a més del resultat/producte.
- Prototips. Elaboracions pràctiques de models o versions inicials del disseny d'un producte que permeten valorar competències professionals (maquetes, programes informàtics, etc.).
Per a matricular-se de l’assignatura Treball de Final de Grau és imprescindible haver superat, almenys, 160 crèdits ECTS d’assignatures de formació bàsica i obligatòria.
Enrique Javier Sánchez Vilches (vilches@uji.es)
1r curs: Alejandro Miralles Montolío (mirallea@uji.es)
2n curs: Ana Gosalbo Nebot (gosalbo@uji.es)
3r curs: Ana Gosalbo Nebot (gosalbo@uji.es)
4t curs: Maria José Orts Tari (tari@uji.es)
Carlos Feliú Mingarro
Maria José Orts Tari (tari@uji.es)
https://e-ujier.uji.es/pls/www/euji22702pi.indicadores_avap?est=220
Es pot consultar la informació en aquesta adreça https://e-ujier.uji.es/pls/www/euji22702pi.evidencias_avap?&est=220
De manera orientativa, per a fer-te una idea d’aquells aspectes que es consideren més adients que un estudiant o estudianta d’Enginyeria Química ha de tindre, et presentem el següent qüestionari. Respon a les qüestions d’acord amb la següent escala:
1. M’interessa tot el relacionat amb el món de la indústria química 1) 2) 3) 4) 5)
3. M’agrada la química i els seus processos 1) 2) 3) 4) 5)
4. Tinc coneixements d’informàtica 1) 2) 3) 4) 5)
7. Tinc uns bons coneixements de física i química 1) 2) 3) 4) 5)
8. Conec la funcionalitat d’alguns aparells que s’utilitzen al laboratori 1) 2) 3) 4) 5)
Si la teua puntuació està entre 40 i 50 tens unes bones característiques per a fer aquest grau. En el cas que no arribes a la puntuació de 40, NO ET PREOCUPES, pots cursar aquests estudis, però has de tindre en compte que seria interessant que desenvolupares i potenciares —entre altres—els coneixements bàsics de química, les habilitats manuals… ja que en definitiva els estudiants i estudiantes que volen cursar aquest grau gaudeixen amb el processos químics i amb les seues aplicacions a l’entorn.
Analitza els avantatges i inconvenients del grau en Enginyeria Química.
GRAU EN ENIGNYERIA QUÍMICA