GR 11 - Etapa 19: Tavascan - Estaon | RUTES PIRINEUS
Flanquegem la vall de Cardós i superem la collada del Jou, punt per on entrem a la solitària i misteriosa vall d'Estaon
Travessa Transpirinenca GR 11 - Etapa 19: Tavascan - Estaon
Comencem la dinovena etapa de la travessa Transpirinenca a Tavascan. Des d'aquesta població fem un llarg flanqueig pel costat dret orogràfic de la vall de la Noguera de Cardós fins als nuclis d'Aineto i Lleret. En aquest punt enllacem amb l'històric camí ramader que supera la collada del Jou i baixa fins a la vall d'Estaon -també coneguda com a Vallat d'Estaon-. Finament recorrem aquesta vall pel costat del riu de Peracalç fins al poble d'Estaon.
Etapa de marcat caràcter pallarès durant la que caminem per la part alta de la vall de Cardós i per una de les seves valls secundàries, la vall d'Estaon. Les clàssiques bordes pirinenques segueixen sent les protagonistes d'aquesta etapa, que transcorre per un territori on l'activitat ramadera ha estat essencial durant segles. També enllacem dos pobles de muntanya preciosos, Tavascan i Estaon.
Ampliar mapa cartogràfic (3365 Kb)
Temps total efectiu (sense parades) : 4:15h en total: 1:10h des de Tavascan fins a Lleret, 1:20h des de Lleret fins a la collada del Jou i 1:45h des d'aquest punt fins a Estaon.
Desnivell acumulat : +850m / -715m
Època : A l'hivern podem trobar neu a la collada del Jou.
· Refugi d"Estaon: refugi rural que disposa de 16 places (www.refugiestaon.com, refugiestaon@gmail.com, 693 707 981 / 973 623 173).
Altres serveis i alimentació : A Tavascan hi ha allotjaments, restaurants i una botiga de queviures. Al refugi d´Estaon també hi ha servei de bar i restaurant.
La dinovena etapa de la travessa Transpirinenca comença al pintoresc poble de Tavascan (0:00h - 1.120m). Durant la primera meitat de l'etapa d'avui flanquejarem la vall del riu Noguera de Cardós pel seu costat dret orogràfic (O). Després d'admirar el preciós pont de pedra de Tavascan (segle XIII) comencem a caminar per un corriol que ens porta fins a Aineto. Creuem aquest petit nucli de cases i fem un parell de llaçades per una pista. Immediatament abandonem aquesta pista i continuem per un corriol. El camí guanya altitud ràpidament fins que assolim la cota dels 1.400m. A partir d'aquí continuem flanquejant la muntanya planers mentre gaudim de vistes precioses de la vall de Cardós.
Arribem al petit nucli de Lleret (1:10h - 1.380m) . Just a l'entrada de Lleret, en una plaça, ens desviem cap a la dreta i agafem un camí que puja per la falda de la muntanya fent ziga-zagues. Els senyals blancs i vermells del GR 11 ens ajuden a identificar aquest camí. Abordem ara el tram més exigent de l'etapa: l'ascens a la collada del Jou. Fem un tram d'uns 2 km per una còmode pista de terra i un últim tram per corriol. Finalment assolim la collada del Jou (2:30h - 1.838m).
Després de gaudir de les vistes i recuperar forces, comencem un descens abrupte i en fort pendent cap al fons de la vall d'Estaon. Aquesta vall -també coneguda com a Vallat d'Estaon- està articulada pel riu de Peracalç i és subsidiària de la vall de Cardós. Passem per la borda de Vidal i la borda de Masover i finament arribem a les bordes de Nibrós (3:10h - 1.480m), situades ja al fons de la vall.
A partir d'aquí comencem el suau i agradable descens pel costat del riu de Peracalç. Caminem per una pista de terra i passem per la borda de Gori i la borda de Calatxo. Abans d'arribar a la carretera asfaltada que puja a Estaon, agafem un corriol (dreta) que s'enfila pel vessant de la muntanya fins a Estaon (4:15h - 1.255m).
LES BORDES DEL PIRINEU
Les bordes del Pirineu eren construccions rurals -normalment de dues plantes, murs de pedra i sostre de pissarra- que construïen els ramaders en zones de pastura per tancar-hi el bestiar, guardar-hi les eines o passar-hi la nit. El despoblament dels Pirineus durant les últimes dècades i els canvis tecnològics que hi ha hagut en l'activitat ramadera han fet que moltes bordes quedessin abandonades. Amb l'aparició i el creixement del turisme rural, algunes bordes han estat rehabilitades i adaptades per al seu ús com a allotjament rural.
El bonic poble de muntanya d'Estaon, un excel·lent exemple d'arquitectura tradicional pallaresa.
Trepitjar camins històrics, amb murs de pedra seca i pedres travesseres, i trobar-nos antigues bordes.