De pare sitgetà i mare jamaicana, va néixer a Cuba però de petit marxà amb la seva família a Sitges. Estudià Medicina a la càtedra lliure de l'Institut Mèdic de Barcelona, on es llicencia el 1869, el mateix any en què es doctorà. Després d'estudiar un temps a París, en 1876 intentà obtenir una càtedra a l'Institut Mèdic de Barcelona, però en no assolir-ho s'especialitza en obstetrícia i treballa a l'Hospital del Sagrat Cor de Barcelona.[2]
Fou redactor de La Independencia Médica (1877) i de la Gaceta Médica Catalana.[3] Va mantenir una intensa vida social i cultural, participant com a vocal de les Juntes Municipal i Provincial de Sanitat de Barcelona. Fou vicepresident de l’Ateneu Barcelonès durant el bienni 1884-1885, i també presideix l’Acadèmia i Laboratori de Ciències Mèdiques, des del 1898 al 1901. El 1872 ingressa a l’Acadèmia de Medicina de Barcelona, arribant a ser el seu vicepresident entre 1891 i 1892, i encara, posteriorment, el seu president durant dos biennis consecutius, de 1893 a 1894[4] i de 1895 a 1896.[1]
CANTIC: a10728168
VIAF: 303940200
ISNI: 0000 0004 1981 6384
Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Emerencià_Roig_i_Bofill&oldid=20298164»