Passejo per Tortosa. Un tècnic que conec està instal·lant l'alarma en una botiga. En menys d'un minut em fa un resum de la vida: "Quan era petit jo subjectava l'escala a mon pare, després vaig pujar-hi dalt, i ara la subjecto a mon fill".
Tot depèn si ho va dir amb resignació, tristesa, ràbia o alegria. Però és un resum inquietant.
Doncs a mi em sembla bonic...
3 de març de 2011 a les 17:30
Es molt bonic poguer dir en tres generacións.
3 de març de 2011 a les 17:41
M'agrada. És una meravella saber dir tant en tan poques paraules.
3 de març de 2011 a les 19:05
Quan ens morim, per al comú de la gent sovint quedem 'resumits' en una sola imatge, com si ens posessin una mena d'etiqueta, vaja: Era una bona mare, o tenia un mal geni...
3 de març de 2011 a les 19:48
Molt bonic. Tres generacions, l'ofici que perdura, la vida com passa... però, l'escala encara és la mateixa? ;o)
3 de març de 2011 a les 20:08
Quina capacitat de síntesi.
Molt bonic a més.
3 de març de 2011 a les 21:26
Ha sabut sintetitzar molt bé.
4 de març de 2011 a les 10:55