gener | 2009 | pagesia
Als Holteiner s’els considera la raça alemanya més antiga. No ha aconseguit el nivell d’èxits esportius del seu “descendent” el Hannoverià però és molt popular i apreciat tant pels genets de Doma com pels de CSO.
El seu origen ve dels cavalls que ja al segle XIII es criaven a la regió que li dona el nom. Posteriorment als segles XVI i XVII es varen produir les primeres aportacions de sang espanyola i napolitana, les races d’èxit d’aquells temps. Desprès es van refinar amb sang berberísca obtenint uns apreciadíssims cavalls per a l’enganxe. En el segle XIX l’aportació de P.S.I. i de Yorshire coach varen aconseguir fixar uns gens que han fet que a través de la selecció s’obtingués un cavall fi, lleuger, ràpid i amb un moviment regular, espaiós i elevat. Aquest moviment heretat del Yorkshire és el que el fa més distintiu respecte a les altres grans races d’esport i s’ha mantingut fins als nostres dies el que el fa particularment valorat pels genets de doma clàssica. Per altre banda la raça va apostar per l’alçada i exigeix a les poltres mínims de 162,5cms però son molt comuns les mides properes al 170 cms. a l’edat adulta.
Però abans d’arribar al punt en que es troba actualment la raça, els exemplars no eren del gust dels grans genets internacionals, resultaven massa pesants pels recorreguts cada cop més ràpids dels concurs de salt en que el cronòmetre es revelava decisiu en moltes proves o les reprisses de doma que any darrera any exigien més lleugeresa en els exercicis. Això requeria una nova aportació de P.S.I. Entre els sementals PSI que van resultar decisius en el nou impuls que es volía donar a la raça cal destacar “Anblick”, “Cottage Son” o “Marlon” però també es va admetre l’aportació d’anglo-árabs com “Ramzes” o el sella francès “Cor de la Bryère”.
Com a exemplars destacables cal referir-se a “Corlandus”, gran guanyador amb Magrit Otto Crépin, “Montevideo” o “Granat” tots ells en doma clàssica. En salt no podem deixar de comentar a “Four Legged”, que te la seva pròpia estàtua a Elmshorn l’eugassada nacional, o a “Lugaro”, “Calvaro” o “CorradoI”.