Llibres, i punt!: Cámara de gas
Editorial, any: Debolsillo, 2009
Títol original, idioma, any: The Chamber, anglès,1994
Traductora: Enric Tremps Llado
Gènere:Intriga
Número de pàgines: 703
A l'estat de Mississippi es van cometre incomptables crims racistes a mitjans del segle XX. Un despietat assassí compleix condemna al patíbul per un d'aquests crims, l'assassinat de dos nens jueus a Greenville l'any 1967. Després de sortir lliure de dos judicis, en Sam Cayhall va ser finalment condemnat a mort pel que seria després governador de l'estat David McAllister, el seu destí: la cambra de gas. Després de nou anys i mig al corredor de la mort de la presó de Parchman, sembla que els dies de Cayhall estan comptats. Cansat de la seva existència, i coneixedor de les lleis, aconsegueix alliberar-se del bufet d'advocats que el representa de manera altruista, l'important Kravitz & Bane. Però canviarà d'idea quan un jove advocat de la firma es presenta davant seu com el seu nét del qual el van allunyar quan tenia 3 anys, justament per les atrocitats que cometia Cayhall. Adam, el seu nét, intentarà per tots els mitjans que l'estat no executi el seu avi i durant el dolorós camí anirà descobrint la tèrbola història de la seva família que sempre li havien amagat.
Aquest és el primer llibre de John Grisham que llegeixo. L'autor és especialista en novel·les d'intriga ambientades en el món dels advocats. Degut a la seva formació, el llibre conté força terminologia especialitzada i està ben documentat. La història és creïble i es va fent interessant a mesura que et familiaritzes amb els personatges, poques sorpreses i un plantejament força metòdic. L'he trobat una mica llarg, no té palla ni capítols que sobrin, però l'interès decau una mica per la seva extensió, va una mica de més a menys.
En termes generals m'ha agradat i l'he trobat molt interessant. No sé si és el millor llibre de l'autor, esperava trobar-hi més escenes de tribunal, però suposo que per la temàtica no tocava. Es deixa llegir i és recomanable per tots els públics, però tampoc no el catalogaria de llibre esplèndid. Llegiré més llibres de Grisham segur, m'ha convençut per la seva manera d'escriure.
Aquest llibre me'l van recomanar l'Assumpta i el Sr. Banyera.
Escriu en XeXu a les 21:30
Etiquetes de comentaris: Intriga, John Grisham, Ressenya 2010
Assumpta 16 de novembre de 2010 a les 22:04
Eeeeeei!! Quina il·lusió que t'hagi agradat!! :-))
A mi, el que més em va convèncer d'aquest llibre és que en cap moment intenta presentar-te al condemnat com a un pobret que no sabia què feia... no, no, el tio era un autèntic bèstia, un racista sense escrúpols... i, tot i així, la forma en que es va desenvolupant tot, t'adones que la pena de mort no arregla res... que no és d'éssers civilitzats "compensar" morts amb altres morts...
Ostres, estic MOLT contenta que l'hagis llegit :-DD
Per a mi, aquest és un dels millors, però el que més em va agradar va ser "CAUSA JUSTA"... i després hi ha "LEGÍTIMA DEFENSA" que em va resultar molt especial per la temàtica que tractava i anava camí de ser el meu preferit... però un petit gir al final va fer que uns fets que es produeixen no m'acabessin d'agradar (tot i que la meva germana i en Josep Lluís no van filar tan prim i aquest gir que jo dic els va semblar que encaixava bé dins tota l'història) A en Josep Lluís li va agradar "LA CITACIÓN" perquè és una mica "diferent" ;-)
Estic d'acord... no es que siguin "obres d'art"... però estan escrits d'una manera que et mantenen enganxat durant tota la trama... A mi també m'agrada com escriu... i també me'ls va recomanar el SR. BANYERA :-))
Josep Lluís 16 de novembre de 2010 a les 22:35
A mi també em va agradar molt, més o menys al mateix nivell que "Causa justa" i "La citación".
Josep Lluís 16 de novembre de 2010 a les 22:45
Perdó, no he llegit encara "Causa justa", per tant difícilment m'ha pogut agradar. Substituir per "Legítima defensa. :)
Assumpta 16 de novembre de 2010 a les 22:53
XEXU.- La veritat és que el tema dels títols és complicadet :-)) El títol de "Causa justa" li aniria com anell al dit al llibre que en realitat es diu "Legítima defensa"... La meva germana també els confon i li he de dir de què va cada un perquè si li dic pel títol no sap de quin dels dos li parlo ;-))
JOSEP LLUÍS.- Aquest l'hem de treure de la Biblio... o mirar si el tenen aquí a Reus o que la Mercè ens el torni a treure a Barcelona... Jo el vaig llegir una vegada que ella el va treure allí :-)
maria 16 de novembre de 2010 a les 23:42
El recordo com una de les primeres lectures de Grisham que vaig tenir.Ara haig de reconèixer que l'he abandonat una miqueta com autor...podria ser perquè n'he trobat de més interessants.No em va pas desagradar.
Aha!Veig l'Äsa Larsson per aqui el costat.A veure que me'n dius.A mi em va agradar^^.
jomateixa 17 de novembre de 2010 a les 16:35
N'he llegit uns quants d'aquest autor i m'agrada, aquest no l'he llegit.
Aristofeles 17 de novembre de 2010 a les 17:55
Jo he vist la pel·lícula i em va agradar molt. el títol del film es "cámara sellada" i la fa el Gene Hackman i el net es el Chris O'Donell. Jo he vist en pel·lícula moltes nove·les d'aquest autor: La Tapadera (aquesta em va agrada molt), El informe Pelicano (interesant), Legítima defensa(també està molt bé).
Jordi 18 de novembre de 2010 a les 12:57
Aquí el senyor Banyera!! Que no és dels millors llibres que t'has llegit?? No pot ser, no pot ser!! Home, que és boníssim. Igual que tu, també va ser el primer llibre que vaig llegir d'aquest autor. A mi em va encantar.
Saps per què crec que a tu no t'ha agradat? Perquè te l'hem posat massa amunt i t'hem creat masses expectatives. Llavors la cosa sembla que no sigui tant bona, però ho és! Digues la veritat!! hahaha
En Grisham té llibres molt bons com "Tiempo de matar", "El cliente" (molt divertit), "El jurado" (també molt divertit), entre mooooolts d'altres. Me'ls he llegit tots, són un Grishammaniàtic!
Molt bona ressenya, per cert!
Anònim 18 de novembre de 2010 a les 18:43
He sentit a parlar de Grisham, però no sé si m'atreu gaire tot aquest tema de tribunals... Tot i això, no descarto descobrir-lo en un futur, per la teva crítica sembla que pot estar prou bé!
XeXu 21 de novembre de 2010 a les 20:04
Assumpta, és cert que durant tota la novel·la en Sam passa per ser un racista i que sabia el que es feia, però no és tan dolent i es penedeix. El llibre ens explica on et pot portar la dinàmica familiar, el seguir el que has vist fer i pensar a casa, i també l'absurditat de decidir sobre una vida humana, sobre la qual cosa penso que no hem de tenir cap dret. De totes maneres, això donaria per parlar-ne molt.
Grisham era un compte pendent que tenia perquè a casa, de petits, era un autor que llegia mon germà i jo llegia Robin Cook. Cap dels dos no es ficava en territori de l'altre. Però ja fa temps que em picava la curiositat, i per la temàtica també el trobo atractiu. Agraeixo la recomanació, com també agraeixo aquestes altres que feu, que tindré en compte perquè segur que llegeixo alguna cosa més d'ell.
Hehehe, ja no cal que expliquis res del teu home, perquè com veus ell mateix es defensa molt bé!
Comentari 2: No m'emboliqueu, eh? Em quedo amb la idea de 'La citación' i de 'Legítima defensa' com a objectius. Si són uns altres ja m'ho direu.
Josep Lluís, coincideixes amb la teva dona, i em sembla que aquests seran els meus propers objectius d'aquest autor. El que passa és que s'haurà d'esperar una temporada, que darrerament m'esteu recomanant tantes coses que no dono l'abast.
Maria, per un cop que coincidim en un títol i no dius res! Dona, sempre queixant-te que llegim coses diferents... està bé per llegir, però estic segur que hi ha temes més interessants, i ja conec la teva tendència a la novel·la negra, espero que no n'agafis idees! Ja et diré què tal el de Asa Larsson, encara li queda una mica.
Jomateixa, jo que pensava que aquest era de lectura obligatòria entre els aficionats a l'autor... per això vaig començar per aquí.
Aristofeles, són llibres dels quals sembla molt fàcil fer-ne una pel·lícula, fins i tot l'argument sembla fàcil de transformar en guió. Ara mateix no et sé dir si he vist cap d'aquestes, però Gene Hackman fent de Sam Cayhall em sembla una tria excel·lent!
Sr. Banyera, però si he dit que m'ha agradat! Està bé, no m'ha decebut pas, i per això no faré humiliació pública de tu, hehehe. És cert que me'n vau parlar bé, però no tinc impressió d'haver-me'n fet expectatives. Potser serien inconscient, però no l'agafava amb unes ganes boges, simplement era el llibre següent a la llista.
M'esteu posant molta feina. Ja m'he apuntat els llibres que recomanen l'Assumpta i en Josep Lluís, no podries dir-me si aquests valen la pena o tu en prefereixes altres? Que la meva economia no està per massa festes, i jo desconec què són les biblioteques.
Màgia, penso que pot agradar sense ser un fan de les històries d'advocats, per exemple, en aquest cas no hi ha massa escenes al tribunal, i sí moltes al patíbul. Però a mi ja m'agrada això, sempre he trobat els judicis molt incisius i enganxen tan a la tele com en llibre. Els de ficció, vull dir.
maria 21 de novembre de 2010 a les 21:03
És que fa molt que el vaig llegir i recordo més la pel·lícula que no pas el llibre.^-^
Assumpta 21 de novembre de 2010 a les 21:22
"El cliente" i "El jurado" no els he llegit, però "Tiempo de matar" sí, en vaig fer la ressenya i, en la meva opinió, no és dels millors d'en Grisham :-PP
El que has de llegir és CAUSA JUSTA... et diré que va ser el primer de Grisham que jo vaig llegir... ho vaig fer amb certs dubtes perquè em feia por que no fos el tipus de llibre que m'agradaria, no sé, tenia una idea errònia, tot i que la meva germana feia ANYS que me'ls recomanava. Doncs bé, em va encantar... si no m'hagués agradat el primer ja no n'hagués llegit cap més... em va agradar molt, molt, molt... el que passa és que era de la biblioteca, no el tenim a casa i per això en Josep Lluís no l'ha llegit.
Després LEGÍTIMA DEFENSA... és molt maco, molt... (i aquest és el que en Josep Lluís va confondre el títol perquè, de fet, el títol de "Causa justa" valdria perfectament pels dos llibres hehe)... a mi em va arribar al cor. Però al final hi ha uns fets que... ufff... jo ho hagués fet diferent (si fos l'escriptora) i per això em fa que li tregui uns puntets... He de dir que tant la meva germana com en Josep Lluís creuen que aquests fets sí encaixen bé en la novel·la... (ja veus que et sóc sincera i que admeto que estic en minoria... no et vull dir què és perquè justament et xafaria el llibre si algun dia el llegeixes hehe)
LA CITACIÓN.- És molt original... està bé, és una mica diferent :-))