Justícia per la democràcia – L'Opinió Socialdemòcrata
Fins la promulgació de la Llei Orgànica del Poder Judicial de 1985, la justícia era una administració depenent del Ministeri de Justícia. La modernització de la Justícia institució com administració al servei del poble, es va fiar a simples reformes dels procediments civils i penals amb la idea d’escurçar el temps dels tràmits fins Sentència.
Però les reformes i l’ampliació de jutjats i Sales de Tribunals, fetes i acumulades durant anys, inclús dins del règim franquista, amb els criteris d’aquells temps que no s’adaptaven a les circumstàncies socials, culturals i econòmiques de la societat, no han significat la solució administrativa. Els retards i acumulacions de causes segueixen. La societat també s’ha tornat més conflictiva a l’hora de portar les seves diferències als jutjats.
Podem parlar de l’estructura administrativa dels jutjats i de la distribució de feina. Però també hem de parlar de la formació dels funcionaris, dels Jutges i dels lletrats de l’administració de justícia.
Ara els funcionaris no estan obligats a prestar jurament de fidelitat als principis del Movimiento Nacional com fins la Reforma constitucional, és a dir aplicar la llei amb criteris reaccionaris i restrictius com instrument de persecució de la oposició política.
Ara es pot prometre la Constitució tot i sabent que és deficient i no adequada pels temps actuals o que se li ha de donar un a lectura diferent
El 1995 va veure nàixer un nou Codi Penal, varies vegades modificat, que semblava podria restablir l’equilibri de les relacions humanes i defensar les llibertats de la ciutadania. El tancament de mitjans de comunicació, la dissolució de partits polítics, l’agreujament de conductes abortives i dificultar els drets fonamental de manifestació i expressió han significat un sensible retrocés en la modernitat que molts esperàvem.
La Justícia és avui un poder que posa en perill la democràcia per la conflictivitat social que generen algunes resolucions, des de inhabilitar alcaldes rebels, alliberar violadors de la seva presó preventiva donat el temps transcorregut des de que van ser internats al centre de detenció; els arxius de procediments com el cas castor, incompresos per la població; l’augment dels casos de violència domèstica i els errors constants; criminalització de la vida política acusant de rebel·lió a la dissidència catalana. La crisi està servida.
La Justícia, segons la Constitució s’administra en nom del Rei, quan ho hauria de ser en nom del poble, doncs la sobirania que exerceix la justícia emana del poble, no de la llei que només regula estructura, competències i formes de procedir.
Una possible reforma constitucional hauria de canviar aquest episodi de submissió de la Justícia al Rei. La Justícia ha de ser considerada com a poder diferent del cap de l’Estat. Separació de poders, sense divisió real, no és independència de la justícia.
Ara parlen de formació. Pot fer-se Justícia agafant-se al redactat del text legal en visió personal, sense conèixer l’evolució del dret? S’adonen ara que les oposicions no són solució per nodrir el cos de jut5ges amb experiència jurídica?
Consagra les desigualtats la Justícia espanyola? Ajuda la Justícia espanyola a humanitzar la societat? Podem mantenir separada la Justícia de la problemàtica social? És aquest l’Estat de Dret de que parla la Constitució? Ha de criminalitzar la política la Justícia de l’Espanya que diuen democràtica?
La aspiració democràtica és la història de la humanitat i obliga a diferenciar entre el dret vigent, les lleis aplicables, el dret just i el dret eficaç. La justícia no podem confondre-la amb els edificis on s’administra, dons la justícia forma part de la cultura d’un país.
La justícia pot esdevenir motor d’un canvi o allunyar-se dels ideals que proposa la cultura de la que forma part. La independència judicial no faculta per dictar resolucions arbitràries, ineficaces o discordants amb la mateixa justícia.
És cert que la validesa de la Justícia a Espanya depèn de la llei. Però la societat vol una justícia que no discrimini, que no sigui utilitzada per el poder polític partidista. Ser àgil i neutral en la societat, al servei d’un estat de dret que posi per davant la justícia social i la dignitat humana, és un desig difícil d’assolir si no és democràtica en la seva organització, amb garanties de solvència jurídica i garant de la democràcia social.
Jutges formats també vol dir que han de saber el que és la lluita per la supervivència. Són necessaris nous jutges procedents de la classe obrera que aportin aquesta visió que no tenen molts jutges educats com a “senyorets” sense vocació que han vist en l’administració l’eina per guanyar-se la vida i ascendir en l’escalafó funcionarial.
Objectivitat i independència dels estrats socials són indispensables per reflexionar sobre la interpretació i l’aplicació de la llei, per regular amb llibertat de criteri, d’acord amb la llei democràtica i justa, la llibertat entre iguals i la solidaritat entre pobles. Els magistrats han d’estar situats al marge dels conflictes polítics i les pressions del poder de l’Estat. Tant sols sotmeses a les regles de l’ètica més exigent.
La refundació de la Justícia és indispensable a Espanya des de fa molts anys, però no modificant la llei de demarcació i planta com tenia previst el Partit Popular.
← Les accions immediates d’un consell d’acció republicana
Generositat i decència →