Sota terra furga per la trama romana d’Empúries | Aracne fila i fila
Sota terra furga per la trama romana d’Empúries
N.B.: Aquí teniu, a posteriori, la recepta d’Apici i el vídeo de La Cuina de la història sobre el plat d’Apici “Mandonguilles a la marinera amb fècula” perquè us sigui de més fàcil localització:
Ingredients16 gambes
3 cullerades de gàrum
1 cullerada de midó (he tret la Maizena perquè els romans no coneixien, com diu la Margalida el blat de moro).
1. Peleu les gambes i piqueu-les ben fines amb un ganivet.
2. Piqueu el gra d’all i el comí amb el pebre en un morter. Afegiu-hi un rajolí de garum i un raig d’oli d’oliva. Afegiu-hi les gambes i remeneu-ho fins que n’obtingueu una pasta homogènia.
3. Feu les mandonguilles de la mida que vulgueu i reserveu-les.
4. A part, per fer la salsa, piqueu els grans d’all pelats al morter, afegiu-hi el pebre negre, l’orenga, el gingebre en pols i feu-ne una pasta.
5. Afegiu-hi el midó i deixateu-ho amb el gàrum i l’aigua.
6. En una paella amb oli ben calent, enrossiu les mandonguilles. Un cop adquireixin el color vermell característic de la gamba, afegiu-hi la barreja anterior i deixeu-ho bullir fins que agafi l’espessor de salsa que busquem.
This entry was posted in Cultura Clàssica 3r, General, Llatí 1r, Llatí 2n, Llatí 4t and tagged Actualitat, Arqueologia, Cuina, Cultura romana, Empúries, TV on 10 agost 2010 by Gaby Ramírez.
← “De itinere”: Malta II – Acollida mitològica a l’hotel “De itinere”: Malta III – La Valletta →
9 thoughts on “Sota terra furga per la trama romana d’Empúries”
Teresa Devesa i Monclús 11 agost 2010 at 14:01
Molt bé, Joan, quina rapidesa! Va ser acabar de veure el programa que ja teníem penjat el vídeo al bloc. Bon col·laborador, sí senyor. Estaria bé, però, que hi posessis alguna etiqueta i deixessis un comentari explicant què et va semblar. Tinc curiositat, i segurament la Margalida també, de veure què ens en dieu d’aquest programa de divulgació arqueològica, sobretot tractant-se un lloc que la majoria de vosaltres heu visitat i estudiat. Els dos instituts, el Cristòfol i l’Albéniz, vam ser Empúries fa dos anys.
I de la pronunciació del llatí i d’altres termes específics per part del presentador, en Fermí Fernández, què me’n dieu?
Arnau Lario Devesa 11 agost 2010 at 16:49
Com ja he dit en altres ocasions, sóc televident d’aquest programa d’arqueologia per la meva passió per la història antiga. Em va agradar molt el programa perquè era interessant i s’aprenen força coses de la cultura clàssica. Espero que emetin més programes clàssics, i si no, a gaudir de la resta d’història, que no està gens malament.
Oriol Lario Devesa 11 agost 2010 at 18:38
Jo el vaig veure i em va semblar molt interessant, però jo em pensava que no excavarien tant, em pensava que t’explicarien més.
En resum, ha estat bé, però m’esperava més explicacions.
Margalida Capellà Soler 15 agost 2010 at 12:48
Moltes gràcies, Joan, per ser tan eficient i deixar constància aquí d’aquest Sota Terra. Com diu molt bé la Teresa, crec que quan comenci el curs en podrem treure molt bé el suc, des d’un punt de vista arqueològic, de l’urbanisme, de la llengua llatina i, fins i tot, de la cuina romana; i tinc curiositat per saber què n’opinen els alumnes, si veuen aquests programes quan els fan…
Jo ara, perquè encara és temps d’estiu, temps de vacances, i com a bona amant de la cuina romana que sóc com bé sabeu i com a celíaca (a hores d’ara ja ho sap tothom!) m’ha fet mal que en un programa com aquest lliguin la salsa de les mandonguilles amb midó de blat de moro (és el que jo hauria de fer, per tenir intolerància al gluten!) però per la tele i en un programa de difusió històrica, sincerament no ho entenc, ni ho considero massa encertat. Bé sabeu que els romans no coneixen el blat de moro (el porten molt més tard d’Amèrica) i lligaven les salses amb midó. Tots els cereals tenen midó i els romans feien amylum (en grec, ἂμυλον), una substància blanca, pulverulenta, que hi ha als cereals i l’utilitzaven per espessir les salses com nosaltres el midó de blat de moro (anomenat a les cases pel nom de la marca comercial més estesa, Maizena). Potser a la televisió haurien d’haver posat un midó d’altre cereal, menys el blat de moro, fins i tot el d’arròs que els romans rics ja coneixien (i Apici és el Ferran Adrià del segle XXI!). Si no us ho creieu i no voleu anar a buscar-ho al final d’aquest vídeo que ens ha posat aquí en Joan, aneu a la pàgina de TV3 Mandonguilles a la marinera amb fècula d’Apici i ja em direu! Bé, almenys els celíacs ja tenim la recepta adaptada! Però no és això!
Alissa Komarova 22 novembre 2010 at 11:08
Ostres, la cuina Romana, l’any passat ja vaig llegir un article de unes noies de primer, que van fer algun plat romà.
Aquesta tarde li donaré la recepta a la meva mare, ja que el meu pare és Italià, i cusi siempre menjem cuina Italiana, i a la meva mare li agrada molt cuinar!
I també ho diré a la mare de la meva millor amiga, que és passa tot el día cuinant coses noves.
Quan ho provi, comentaré lo que m’hagi semblat!
Irena 22 novembre 2010 at 11:33
Aquesta receta em recorda a quan vam anar al mercat de la Boqueria a fer cuina a la Romana. No sé si m’agradaria, ja que en principi les gambes no em fan molta gràcia haha.
El video és molt interessant, podem veure molt bé com era Empúries en l’època en la que van ocupar els grecs i romans aquesta ciutat amb una ubicació molt bona per comercialitzar amb l’exterior.
Uxue Avilés 28 gener 2013 at 21:37
A mi també m’agrada molt els temes de menjar, m’agradaria saber cuinar però no sé. Em recorda a quan algun dels meus companys va anar fer l’activitat de cuina romana.
Ja provaré algún dia de fer aquestes mandonguilles!!
El vídeo ens parla de quan Empúries la van ocupar els grecs i els romans i que aquest territori estava molt ben situat ja que els hi era molt fàcil vendre, exportar i comercialitzar amb l’exterior.
Alba Arroyo 29 gener 2013 at 13:34
Mai havia vist cap recepta romana, trobo molt interessant aquest programa, estaria be cuinar aquestes mandonguilles i provar-les!
Aquest vídeo ens ensenya com era Empúries quan vivien els grecs i els romans, ens parla d’algunes característiques dEmpúries i com està situada.
M’ha agradat molt aquest article:)
Laia Muñoz Osorio 31 gener 2013 at 11:04
A diferència de la cuina grega, mai he preparat cap plat romà. Segur que l’alimentació romana no és gaire diferent de la grega, després de tot els dos són països mediterranis. Suposo que algunes de les diferències que podríem trobar estarien relacionades amb les importacions: Grècia tenia més contacte amb l’Índia, en canvi Roma amb el continent europeu (Ibèria, Gàl·lia, Germània o Britànnia).