El ‘cas Ferrer’ escriu més capítols - El Periòdic d'Andorra
El ‘cas Ferrer’ escriu més capítols
Marc Ballestà (DA) replica les acusacions de la líder de Cd’I, mentre Liberals d’Andorra l’estén la mà
Publicat el Dissabte, 9 de gener de 2016 | 02:30 h
Rosa Ferrer dona el seu suport a Ld’A d'Andorra la Vella durant les comunals | Tony Lara
Quan semblava que les brases dels resultats de les comunals i el cessament de Rosa Ferrer com a titular de la cartera de Salut es començaven a apagar, la primera aparició pública de la líder de Coalició d’Independents després de deixar el càrrec ministerial ha fet revifar la polèmica. En una entrevista al programa d’ATV La Rèplica, Ferrer va acusar DA de «jugar brut i per darrera» i que va acceptar pactar amb DA, deixar el comú i ser candidata a les generals del març «després de moltes pressions i una sèrie d’acords que no s’han complert». A més,l’exministra de Salut va assegurar que li va arribar que «DA està negociant amb els Liberals» per anar plegats a les comunals deixant de banda el seu partit.
En declaracions a l’Agència ANA, el conseller general de DA, Marc Ballestà, va afirmar ahir que el partit va «lluitar fins a l’últim moment» per salvar el pacte amb Cd’I i va negar rotundament que Ld’A i DA volguessin pactar per les comunals a Andorra la Vella. El membre taronja va afegir que «mai s’ha volgut trencar el pacte, ja que hi vèiem recorregut, més enllà de les eleccions generals». En aquest sentit, va recordar que membres de DA i de Cd’I van treballar conjuntament des de l’estiu en l’elaboració del programa electoral, i que aquesta feina «es va trencar quan Cd’I va anunciar el pacte amb els Liberals».D’aquesta manera, va desmentir la versió de Ferrer, que va defensar la versió contrària.
FInalment va assegurar que Cd’I «no volia negociar, sinó que ens volia imposar el seu candidat», Jordi Minguillón i va remarcar que «es van posar sobre la taula diverses opcions, però Cd’I no en va acceptar cap que no inclogués Minguillón com a número u».
Comunicat de DA
Ahir a la tarda, Demòcrates per Andorra va emetre un comunicat on rebutjava tota afirmació d’uns i suggeriment d’altres que apuntava al tan cloquejat tema del pacte entre taronges i liberals per presentar proposta conjunta a la capital en les passades comunals. La nota de DA puntualitzava «que en cap moment s’ha negociat amb Liberals d’Andorra, ni formalment ni informalment, per formar candidatura a la capital».
Posat sobre la taula per Ferrer, desmentit per Ballestà i pel seu grup, la veu autoritzada en discòrdia, la d’Amadeu Rossell, secretari general de Ld’A, apareix en escena. Una resposta lacònica, en forma de sentència, que insta a més d’un a cordar-se el cinturó: «Només puc dir que s’ha d’estar molt segur de dir segons què, de fer segons quins declaracions i d’emetre un comunicat així». No sembla, ni molt menys, un epíleg en aquest afer.
Ld’A valora la figura de Ferrer
Mentrestant, Rossell abraça metafòricament Rosa Ferrer i obre la porta a una futura col·laboració més estreta. El secretari general liberal creu que «les coses s’han de fer bé» i valora, després d’un temps prudencial de descans «tant d’ella com de nosaltres», la possibilitat que Ferrer s’incorpori al partit, si les dues parts ho veuen bé.
Tot i no mostrar-se contundent davant aquesta hipòtesi, Rossell no dubta en afirmar que la líder de Cd’I «és una persona de molta vàlua, amb experiència, molt treballadora i amb la que hem fet coses molt positives».
«Tot al seu temps. Primer hem de pair els resultats de les comunals, però el que està clar és que, durant tot aquest temps, hem treballat molt bé junts», apunta el secretari general de Ld’A que, insisteix que «no hem parlat de la possibilitat d’incorporar la Rosa al partit» i que, ambdues parts, «ens hem de donar temps».
A més, Rossell puntualitza que la tasca que s’ha fet amb la coalició parroquial que lidera Ferrer durant la campanya comunal ha estat força positiva i que la seva voluntat és «seguir amb aquesta col·laboració en l’oposició al comú d’Andorra la Vella». El temps, segons el secretari liberal, jugarà al seu favor perquè «si s’arribés a un encaix, tenim més temps per fer-ho bé, per veure si la confluències d’idees és bona i si es produirà l’acostament»