Germà Bel: 'Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial' | Mar Jiménez | Economia | El Punt Avui
Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" + Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" E-mail
17 gener 2010 0.00 h
Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial"
Germà Bel, catedràtic de política econòmica de la Universitat de Barcelona JOSEP LOSADA .
Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" Germà Bel: "Els aeroports a Espanya són un instrument de jerarquització territorial" E-mail
Germà Bel va ser un dels tenors d'aquell acte a l'IESE el març del 2007 en què l'empresariat català va reclamar un aeroport intercontinental per a Barcelona. Bel, reconegut expert en infraestructures, repassa la situació a Catalunya i Espanya.
Diu que la clau de la recuperació està en el "retorn al sentit de la mesura".
Vam tenir una bombolla immobiliària molt grossa, com la d'alguns Estats dels EUA; vam tenir un dèficit exterior record al món, més gran en termes relatius que el dels EUA... Els nostres excessos van ser més forts i la nostra recuperació serà més lenta perquè tenim més desequilibris per corregir. Per això dic que hem de tornar al sentit de la mesura! Un sentit de la mesura que va estar absent quan presumíem de fer més quilòmetres de TGV que ningú al món i d'unes terminals d'aeroport imperials. I vam presumir-ne sense preguntar-nos com ho pagaríem.
Hem presumit d'infraestructures. Aclareixi'm quin és el seu rol en el creixement econòmic i l'augment de la productivitat d'un país.
El món en general està millor ara que fa 30 anys. I alguns països fins i tot han millorat amb molta més intensitat, com l'Índia i la Xina. I altres han millorat menys, com Uganda.
Estem millor en ciment, del qual mai havíem estat malament, i la T1 n'és un exemple. El gran problema és que hem fet més ciment del que necessitàvem i seguim sense resoldre allò que avui aporta el màxim a la productivitat i al benestar: la gestió.
Hem fet diferent a la resta de països: ens vam convertir en uns esnobs amb quilòmetres de TGV i en terminals imperials que no estaven destinades a política de transport sinó a donar una imatge d'Espanya al món. És clar que ens hem equivocat.
El TGV a Espanya s'explica per motius ideològics i no de transport. El TGV està expressat, en paraules de José María Aznar l'abril del 2000, com una infraestructura destinada a connectar totes les capitals de província espanyoles amb Madrid.
Hi va haver un canvi de govern i se'n van programar mil quilòmetres més. I, certament, el TGV ens connecta molt bé amb Madrid.
Hem aplaudit una idea d'Aznar?
Si hi ha algun lloc on tingui sentit el TGV a Espanya és entre Madrid i Barcelona per volum de trànsit. Però el TGV fa una cosa que ja feien molt bé els avions: viatjar a Madrid. I a Catalunya hem sigut víctimes de la idea romàntica que amb el tren arribaríem a Europa. Però amb tren no anirà ningú a París! La gent farà servir l'avió, més ràpid i barat.
Com que estàvem ocupats construint el TGV Madrid-Barcelona no vam reflexionar en el fet d'aquest barreja d'evocació postmoderna tecnològica amb una vertebració territorial d'Espanya. El TGV és una infraestructura d'ús ideològic! En el terreny de les infraestructures, el TGV i els aeroports eren els braços armats de l'impuls centralista d'Aznar.
¿Canviaria l'enfocament si el TGV fos València-Barcelona-Perpinyà?
No, perquè si parlem de l'aportació de les infraestructures ferroviàries a la societat i a la productivitat, les que veritablement ho fan són Rodalies i el transport de mercaderies.
¿El progrés econòmic d'aquest país seria més gran sense el TGV però amb unes Rodalies modernitzades?
No es pot fer tot alhora i vam deixar de banda Rodalies a tota Espanya... excepte a Madrid, on es fa tot. I, a més, sàpiga que el col·lapse de Rodalies estava anunciat des del 2003.
En matèria d'infraestructures va entusiasmar massa el ciment, la postmodernitat i el glamur i es va oblidar el sentit de la mesura, el coneixement i el que realment aporten a la vida quotidiana i al col·lectiu.
I també se n'ha ressentit el Corredor Mediterrani per a mercaderies.
Si els governs catalans no s'haguessin preocupat de tenir un TGV Barcelona-València, hauríem insistit en el fonamental, que era el Corredor Mediterrani de mercaderies per sortir a Europa.
El tindrem algun dia? ¿O serà impossible amb l'aversió de Madrid a dotar d'infraestructures la perifèria?
Com a prioritat del govern espanyol, es pot donar per perdut. Aquest govern ha heretat l'impuls d'Aznar. Segons el seu primer programa electoral, havia de canviar l'enfocament d'Aznar. Però no l'ha canviat.
Empitjora la nostra posició relativa, ens impedeix ser més productius i ens impedeix una millor articulació del nostre sistema productiu amb el de València i l'europeu.
¿El pla de Blanco té vincles amb el que es va defensar a l'acte de l'IESE?
A l'IESE es va dir que al món hi ha dos models de gestió aeroportuària: de forma centralitzada com a Espanya i Romania; o a nivell local com es fa a Alemanya, França, Canadà o els EUA. Vam apostar per passar del model centralitzat integrat a un model de gestió individual: això garantiria que la missió d'una aeroport es definís des del territori.
Aquest model és molt ineficient i es basa en una qüestió ideològica: en una visió centralista de l'Estat. Al món els aeroports són instruments de política de transport. A Espanya són un instrument de jerarquització territorial i de política de poder.
A la pràctica, jerarquitza la capital política d'Espanya per sobre de la resta de territoris. I aquesta política fa que Catalunya quedi postergada com un territori de segona amb una capital de segona. Això és el que volem? Cadascú ho ha de meditar.
Amb l'actual encaix polític, ¿Barcelona pot tornar a ser la capital econòmica de fa quinze anys?
Hem sigut extremadament conservadors, conformistes, i vivim tan bé que ens fa por arriscar-nos. Catalunya té un sistema polític i institucional que s'ha de plantejar, honestament, si convé seguir lluitant o val més deixar-ho córrer.
Estic contestant a la pregunta que m'ha fet. Si la gestió que ens ofereix Blanco és el màxim que podem aconseguir, val més que ho deixem córrer i que amb un altre govern o un altre entorn polític intentem arribar més lluny. S'ha acabat pidolar almoina per fer veure que manem una miqueta.
Ens està bé el paper de segons i ens conformem amb poc per no generar problemes. El que hem de fer és aclarir-nos i saber si volem ser definitivament un país o ens conformem de ser una regió més d'Espanya.
L'economista Germà Bel defensa l'endeutament públic en inversions socials i infraestructures per fer front a la crisi
El Govern encarrega al catedràtic Germà Bel un estudi que permeti prioritzar les necessitats del sector econòmic ebrenc
Montilla reclama més aeroports gestionats per la Generalitat en la inauguració d'Alguaire