Escrita per *JOANA CM* - de febrer 26, 2016
Tot i que la medicina ha aconseguit reduir
el tumor i li ha regalat uns anys més de vida,
la Hazel continua sent una malalta terminal.
El seu final sembla que ja està escrit. Però
l'aparició de l'Augustus Waters al grup de suport
de nois amb càncer canvia radicalment la seva
vida. La història està a punt de ser reescrita.
Primer de tot, vull parlar de l'edició. És molt millor aquesta edició:
Per què em vaig comprar la que tinc? 1. És tapa dura (visca la tapa dura) 2. Només hi havia aquesta...!
Del autor, no he llegit cap altra novel·la, però m'han dit que aquesta és la millor, i jo no l'he trobat tan:
No dic que no m'agradés, però com que em van deixar amb les expectatives molt altes, em va decebre. Llavors si aquest que representa que és el millor, si en llegeixo algun altre, el John Green baixarà encara més.
Trobo que li ha donat massa importància al Peter Van Houten (escriptor preferit de la Hazel) i, no em mateu, li vaig arribar a agafar por, no sé, és un personatge molt estrany, i sobra molt, ja que parlen massa d'ell.
Però no us penseu que no m'ha agradat gens el llibre eh? La Hazel em va agradar molt, és una noia molt valenta i molt simpàtica. El Gus és un personatge que no és ni molt L'ODIOO!!! Ni tampoc és un personatge OOOHHH .
El personatge que més m'agrada és la mare de la Hazel, m'encanta que ho vulgui celebrar tot i que sempre estigui contenta i el seu esperit optimista!
M'ha agradat bastant la trama ja que està molt bé apropar als joves amb llibres a coses reals, en aquest cas la malaltia del càncer, hi ha persones que no se'n adonen però hi ha molts nens, joves, adults i vells amb aquesta malaltia.
(Potser seria un 4'25/5)
Aquest ha sigut un llibre que tot i que m'ha decebut i està bastant sobrevalorat, m'ha agradat molt
Bé, aquí s'acaba la ressenya Readers! Espero que no hi hagi tantes parades molt sovint!
Izzy Lacken 26 de febrer de 2016 a les 13:39
Sobre els llibres d'en Jonh Green, para gustos colores, a mi em va agradar més ciutats de paper XD. I el personatge de la mare de la Hazel em va agradar molt però es que em vaig enamorar d'en Gus, jaja.
*JOANA CM* 27 de febrer de 2016 a les 2:46
Jajaja, doncs potser el llegeixo... És que a mi en Gus... ni fu ni fa.
Tecla Duran 29 de febrer de 2016 a les 7:32
Carolina maracucha 2 de març de 2016 a les 10:58
Me encanto mucho bajo la misma estrella, tanto la película como el libro con ambas lloré, gracias por el post ya me iré a leer este libro, saludos!!