El sentit és la dignitat | UCRONIES
← La veu dels rellotges en Blai Bonet
L’últim bolquer →
El sentit és la dignitat
Posted on 29 Juliol 2012	by jcalsapeu
Les persones, per viure, hem de menester menjar i sentit. El menjar fa la carn i el sentit fa la sang. El sentit és la necessitat espiritual més pregona de l’ésser humà. Hi ha de ser, sempre i pertot, des que naixem fins que morim. No és un camí que hi hagi fora de nosaltres: és a dins, i la sang se’l sap de memòria. El component principal d’aquest aliment em sembla que és la dignitat.
Ningú no sap què és la dignitat, però… ai de qui no la té. Perquè viure sense dignitat és desviure, és fer una llarga mort abans de la mort. La dignitat és una cosa profunda i simple. És quan la volem dir amb paraules que ens perdem, com quan tirem pedres dins un pou i no ens diuen el fons. Blai Bonet va identificar el problema: “Totes les coses profundes tenen una repugnància per la paraula, com tenen una repugnància per la paraula totes les coses que són de la carn i de la sang”. I, bo i així, ¿no hi ha cap paraula que s’hi acosti?
Per a un infant, el sentit deu ser l’alegria de jugar i les ganes de créixer. Per a un adult ha de ser la dignitat. I per a un vell deu ser el record d’aquesta dignitat, i el testimoni de la memòria. La dignitat és el pal de paller, l’espinada de l’existència. N’hi ha quan s’estima la llibertat; quan s’exerceix el respecte (sobretot cap a un mateix); quan el sentiment de justícia és viu i ens empeny; quan rebem allò que els morts ens donen i ho lleguem, millorat, a qui ens ha de sobreviure.
¿No és això? ¿No m’hi acosto?
Aquesta entrada s'ha publicat en El sentit de la vida i etiquetada amb Blai Bonet, Dignitat. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.