Anell de gas descobert al voltant d'una galàxia
Un equip d'investigadors ha trobat un enorme anell de gas al voltant de la galàxia AGC 203.001 que està a una distància d'uns 260 milions d'anys llum. L'anell de gas té dos detalls misteriosos: és més gran del normal per a una galàxia i es formen molt poques estrelles en el seu si. El diàmetre de l'enorme anell té gairebé 400.000 anys llum, tres vegades la grandària de la Via Làctia. Aquest tipus d'anells es formen generalment quan la galàxia col•lideix amb una altra galàxia, però el més normal és que la col•lisió generi la formació d'estrelles, cosa que no passa en aquest cas. Més informació a la RAS.
Disminució de la brillantor de Betelgeuse
En les últimes setmanes la magnitud de l'estrella Betelgeuse, que és una estrella variable, s'ha atenuat tant que ha assolit el mínim des de fa més d'un segle. L'estrella varia entre les magnituds 0,4 i 1,2, però el 19 de desembre va aconseguir la magnitud 1,3. Segurament es deu a la superposició de dos períodes de l'estrella de 425 dies i 5,9 anys. En aquests moments l'estrella que sol estar entre les sis o set estrelles més brillants, han disminuït fins a la posició 21. S'ha especulat que l'estrella està a punt de convertir-se en una supernova. Segurament encara no, però aquest esdeveniment podria passar abans d'uns 100.000 anys. L'estrella és una supergegant vermella que es va expandint i contraient en períodes successius canviant, per tant, la seva brillantor. L'última nota de la magnitud de l'estrella pot trobar-se en Astronomers Telegram.
100.000 explosions de supernova a la nostra galàxia
El Very Large Telescope (VLT) de l'ESO, a través d'un equip liderat per Rainer Schödel de l’Instituto de Astrofísica de Andalucía, ha observat la zona central de la Via Làctia amb una resolució espectacular i ha descobert nous detalls sobre la història del naixement d’estrelles a la nostra galàxia. Gràcies a aquestes noves observacions, els astrònoms han trobat evidències d'un esdeveniment dramàtic en la vida de la Via Làctia: un esclat de formació estel•lar tan intens que va resultar en més de 100.000 explosions de supernoves. S'ha vist que la formació d'estrelles no ha estat contínua. S'ha descobert que al voltant del 80% de les estrelles de la regió central de la Via Làctia es van formar en els primers anys, fa entre 8.000 i 13.500 milions d'anys. Després van seguir uns 6.000 milions d'anys gairebé sense formació d'estrelles. Al final va seguir amb un intens esclat de formació estel•lar, fa uns 1.000 milions d'anys. Més informació en l’ESO i en l’IAA.
El creixement dels primers forats negres supermassius
Una de les preguntes sobre l'Univers primitiu és conèixer com els forats negres supermassius van poder créixer tant en una etapa tan primerenca de l'Univers. Astrònoms de l'Institut Max Planck, a Alemanya, han observat a través del Very Large Telescope de l'ESO, densos núvols de gas fred al voltant dels primers quàsars. El treball es va centrar en l'estudi de 31 quàsars, vistos com eren fa més de 12.500 milions d'anys, en un moment en que l'Univers encara era un nadó i comptava amb tan sols uns 870 milions d'anys d'edat. Van descobrir que 12 dels quàsars estaven envoltats per enormes halos de gras fred i dens d'hidrogen que s'estenen 100.000 anys llum des dels forats negres centrals i amb milers de milions de vegades la massa del Sol. Aquests núvols són l'aliment perfecte perquè els forats negres creixin ràpidament i que les galàxies puguin fabricar estrelles a alta velocitat. Més informació en l’ESO.
Primer mapa d'un púlsar
Mitjançant l'instrument Neutron star Interior Composition Explorer (NICER) de la NASA, un telescopi de raigs X instal•lat a la Estació Espacial Internacional, s'han pogut obtenir les primeres mesures precises tant de la grandària com de la massa d'un púlsar. També s'ha pogut obtenir el primer mapa, amb dos o tres "punts calents" en l'hemisferi sud de la seva superfície. Es tracta del púlsar J0030+0451 que es troba a una distància de 1.100 anys llum en la constel•lació de Piscis. Els "punts calents" de milions de graus en la superfície del púlsar són molt més estranys del que generalment es pensava. Les observacions de NICER foren entre juliol de 2017 fins a desembre de 2018. Té entre 1,3-1,4 vegades la massa de el Sol i 25,4-26 quilòmetres de diàmetre i gira 205 vegades per segon. Més informació a la NASA.
Hi ha galàxies sense matèria fosca?
Des de fa alguns mesos es discuteix sobre la presència o no de galàxies exemptes de matèria fosca. Veure les notícies dels dies 4/4/2018 i 30/3/2019 on s'afirma la seva existència i la del dia 3/6/2019 on es nega. Ara un equip d'investigadors ha trobat una població especial de galàxies nanes que podrien consistir principalment en barions, la matèria normal, fins radis de fins a desenes de milers d'anys llum. Han trobat 19 galàxies nanes d'aquest tipus. Això contrasta amb l'expectativa normal que aquestes regions haurien d'estar dominades per la matèria fosca. En sistemes d'alta massa, la fracció bariònica pot assolir el valor universal, és a dir, 4.6%. En sistemes de baixa massa, les galàxies nanes, la fracció bariònica pot ser molt més baixa a causa de la seva menor intensitat gravitacional. Les galàxies nanes del Grup Local estan dominades per matèria fosca fins a un radi d'uns pocs milers d'anys llum. Ara ha estat possible estudiar-lo per a galàxies nanes fora de el Grup Local que són més febles. Més informació a AAAS.
Planeta gegant al voltant d’una estrella nana blanca
Un forat negre estel•lar molt massiu