Sobre els castells carregats | RevistaCastells.cat
22 Octubre, 2015	Actualitat, Opinió, Portada
Escric aquest article d’opinió arrel del debat obert sobre la consideració per part del Minyons de Terrassa d’haver realitzat diumenge 11 d’octubre la millor diada de la seva història per damunt de la diada de Sant Fèlix; és a dir, valorant més, després d’haver aconseguit bastir els mateixos castells en les dues diades, el fet d’haver descarregat el pilar de 7 amb folre que no sols haver carregat el pilar de 8 amb folre i manilles.
Vagi per endavant que a un servidor no se li passarà pel cap, ni molt menys, contradir la valoració que els Minyons puguin fer de les seves pròpies actuacions (sincerament, un no pot fer res més que agenollar-se i aplaudir davant el que han aconseguit els Minyons ara i en la història del món casteller). Amb tot, sí que m’agradaria aportar un punt de vista que fins ara no he vist apuntat en tot que el que s’ha escrit.
Penso que cal recordar que al segle XIX els castells no es consideraven bastits fins que no baixava la canalla i que no va ser fins al segle XX quan als castells carregats se’ls va passar a donar un valor intrínsec; el perquè del canvi d’aquesta diferent valoració? potser podríem pensar que alguna cosa hi va tenir a veure amb les dificultats de tornar a recuperar la pràctica castellera que s’havia perdut; és a dir, en època de decadència castellera, aconseguir carregar un castell potser era suficient motiu perquè es donés valor a aquesta fita en si.
Aquesta diferent percepció sobre els castells carregats penso que és igualment relativa en el temps, i que no és ni ha estat un valor absolut ni tant sols per la colla dels Minyons de Terrassa; així per exemple, semblaria que als anys 80 i 90, els castells carregats (i especialment aquells que no s’aconseguien bastir per primera vegada a plaça) tenien una major consideració del que arriben a tenir ara; i això no és ni bo ni dolent en sí; precisament l’evolució tècnica dins el món casteller, des dels anys 80 i 90 cap als nostres dies, és el que fa, i ha de fer, que la consideració i el valor d’un castell carregat sigui menor que no el que tenia en aquelles èpoques.
Si repassem la història dels castells de gamma extra, podem recordar (i sempre recordarem perquè és història en majúscula dels castells) que el primer castell de gamma extra vist a plaça al segle XX fou el 2de9 amb folre i manilles de l’any 1993 carregat pels Minyons de Terrassa; i també sempre recordarem per exemple, tal i com trobem escrit en l’apartat d’història de la pàgina web dels Minyons de Terrassa, que “i tot seguint aquesta brillant trajectòria, el 24 de setembre de 1995 carregàvem el 5de9 amb folre (castell que feia 112 anys que no es veia), un dels màxims cims castellers”; és a dir, els propis Minyons, abans i ara, consideraven una fita brillant haver carregat el primer 2de9fm de la història i el primer 5de9f del segle XX. Les imatges d’aquests 2dos castells amb la pròpia eufòria de la colla (totalment justificada) dóna compte del valor que en aquell moment s’estava donant a la fita aconseguida malgrat els castells tant sols fossin carregats. I també figuren en llocs destacats les fotografies d’aquests dos castells en el local dels Minyons de Terrassa (com així ha de ser). Cal recordar també que aquests dos castells (el 2de9fm i el 5de9f) van ser descarregats per primera vegada per la Colla Vella dels Xiquets de Valls un any després respectivament de cada un dels dos castells; realment ens atreviríem a afirmar que en aquells dies es va donar més valor a la fita aconseguida pels vallencs enfront dels d’Egara?
Semblaria, però, que ara els propis Minyons tendeixen a restar valor als castells carregats fins al punt de donar major valor a un pde7f que no pas un pde8fm carregat; és això contradictori amb el que s’acaba d’exposar? penso que no, sempre i quan es reconegui que el valor dels castells carregats ha estat precisament fluctuant en el temps i no es presenti com un valor absolut patrimonial per part de ningú ni se’n faci casus identitari; és més, el valor dels castells carregats és un valor que en la majoria de colles castelleres ja es troba a la baixa (perquè al cap i a la fi un castell carregat representa una caiguda i una caiguda no deixa de ser un “fracàs”); no és una qüestió només doncs dels Minyons de Terrassa; cert que fins ara no s’havia sentit dir que un castell superior tant sols carregat tenia menys valor que el mateix castell descarregat però amb un pis menys i en això els Minyons sí que és cert es posen al davant de tot a tensar la corda (potser també com una manera de fer visible la seva oposició al Concurs de Castells).
Així doncs podria ser que d’aquí uns anys consideréssim els castells carregats sols com a intents sense donar-los cap més valor intrínsec en sí; qui sap; però si això succeeix, no deixarà de ser, crec, fruit d’un procés evolutiu de les pròpies capacitats tècniques del món casteller i, en cap cas, restarà o hauria de restar cap valor al valor que es donava als carregats que bastien a finals dels segle XX, entre els quals, evidentment, els primers castells de gamma extra, alguns inèdits com la pròpia torre de 9 amb folre i manilles dels Minyons de Terrassa de l’any 1993.
Foto 1: Primer 2de9 amb folre i manilles de la història, carregat pels Minyons de Terrassa, el 21 de novembre de 1993
Foto 2: 3de10 amb folre i manilles descarregat pels Minyons a Terrassa, el passat 11 d’octubre