TOT EL FRED QUE S'ACOSTA: CORDA FLUIXA
Amb un arranjament de la Maria Rosa Ribas aquesta
cançó que possiblement es la més complexa i ambiciosa que he fet mai , la vaig bastir quan tenia 19 anys i rebia clasesd'en Jordi Pàmies a l'Institut de lleida , vaig conèixer Màrius Torres ...i
aquesta fou la segona cançó que vaig inventar sobre els seus poemes la primera fou la Ciutat Llunyana que recordo haber cantat en alguns directes i sobre tot a casa dels Barrull que estaven implicats en l'Esbart Màrius Torres i en la primera edició del premi de poesia Màrius
torres , que va guanyar una gran Poetesa de Tortosa que es diu Maria Zoraida Burgos Matheu i que com tants grans escriptors que no viuen prop
de Sant Joan D'Espí no existeixen ... quin mal fabor que fan a Catalunya tots aquestos txaperos de la tele !!!!
Al aviolonchel l'Aurora Gassull que va tenir l'encert de fer rascar l'instrument talment estés un pel desafinat ,ronc, tal com diu el poema cosa que va afegir un punt de misteri al conjunt. Al piano contemporani de la Maria Rosa no li cal ni li sobra res per a mi es perfecte i estic sempre molt orgullós d'haver pogut coneixer-la i col·laborar amb ella per molt que a Catalunya Ràdio em diguessin sense cap mena de respecte que "on anava amb un pedrusco com alló , i que aquest disco no es pot punxar , "despres us queixeu de que no posem la Cançó , si feu aquestes coses!!!! Jo vaig marxar d'aquella merda de lloc on pretesament es dinfonia la "Cultura Catalana" ... em vaig espolsar la pols de les sabates i no hi he tornat més.D'això ja fa 24 anys... Publicat per
Benvolgut Miquel Àngel.Acabo d'emocionar-me, una vegada més, amb el teu "Corda fluixa" —Que gran Màrius Torres! Però també, que gran, la teva veu i la teva ànima, estimat amic! Has fet molt bé de penjar-la a la r WEB. Jo segurament ja l'havia escoltat i gaudit en el CD "Tot el fred que s'acosta...", però ara —isolada— quin plaer sentir-la, amb la teva veu, àngel Miquel!Dijous tinc planejat anar amb el meu amic, en Benjamí, i amb un company meu de carrera, que ara és professor de la UNED i té una reunió a Tortosa, a fer un tomb per les terres de l'Ebre, i tenim pensat fer nit a can Xavier Garcia, a Horta de Sant Joan, on ens ha convidat. Ben segur que parlarem de tu, i del Pep Espunyes, i de l'inoblidable Joan Barceló. I li proposaré de venir a veure't un dia tots plegats, perquè els records són bellíssims, perquè el futur encara pot ser nostre i perquè ...ai, tempus fugit!Estic preparant una selecció dels meus poemets —seriosos i lúdics— de cara la WEB que em demana l' AELC. Em permeto enviar-te-la per si et pot fer un bon servei en alguna que altra nit d'insomni. I, naturalment, també, amb la petita esperança que te n'agradi algun. Ja m'ho diràs... M'encantaria!Una ben afectuosa abraçada, i gràcies per aquestes cançons, per aquesta veu i per aquesta privilegiada sensibilitat!Una abraçada!JosepmiquelA la Guttmann hi tinc un bon amic, que és el cap d'urologia: el doctor Albert Borau. Si necessites qualsevol cosa, reclama'l en nom meu. És molt simpàtic!Que tot vagi bé!JOSEPMIQUEL SERVIÂ
dimecres, de febrer 23, 2011 11:12:00 a. m.
T'he trobat aqui!!! tens una veu preciosa, i ho dic de tot cor, la lletra immensa, i ara si em permets vaig a escoltar una a una un altre cop cada une de les cançons.Quin regal de veu nanu, petonet
diumenge, de juliol 10, 2011 1:42:00 p. m.
m'he emocionat, jo que sóc dura de llàgrimes, n'estic vessant un rierol i és com si exactament, si, s'assembla molt al que he sentit tantes voltes sense posar-hi noms, salut, carmeta
dimarts, d’agost 02, 2011 1:29:00 p. m.