Capítol VI | Aló, Senyora Riera
← Capítol V
ABANS DE RES, UNA PREGUNTA, SRA. RIERA →
– Estarellas, de fet, contestà als directors de Maó a les tres resolucions signades per ell: «Amb aquest escrit, el director del centre efectua unes valoracions jurídiques que no li corresponen, i que s’aparten del que estableix la normativa vigent»
– Sembla ser que es va picar…
– No ho podem descartar, Curtis. No ho podem descartar. Completem la reconstrucció de l’operació governamental amb la resta de peces. Poc després d’haver-se començat la instrucció, la Conselleria ja entrava en un carreró sense sortida, davant la impossibilitat de sustentar la imputació de desobediència sobre bases sòlides. Però l’executiu no es podia permetre tancar el cas sense més ni més, això suposaria admetre que s’havien equivocat, o alguna cosa encara pitjor… Així que cercaren per tots els racons artificialment en la vida administrativa uns procediments sancionadors oberts en fals. La trobaren en l’actuació dels directors respecte de les votacions en els consells escolars. Una qüestió menor, potser sí, però ja els anava bé, a falta d’alguna cosa millor.
– Així no podien tancar el cas, no? Seria un suïcidi polític. La situació s’havia complicat massa.
– Efectivament, Curtis. De fet, els directors de Maó ja havien fet saber les seves intencions de presentar davant el jutge una querella per la vulneració dels seus drets, tot d’una que es tancàs la via administrativa.
– Sembla que la Consellera té raó quan diu que la història la jutjarà idò…
– És l’única cosa encertada que li he sentit a dir, de fet. Bé, i allò de «noltros hem fet sa passa, ara esperam que se faci una passa al revés». Tot és molt enigmàtic. No creus?
– Potser, però aquest enigma em sembla més aviat resolt. Els directors de maó semblen disposats a tirar endavant. Així ho varen anunciar l’octubre passat i ho varen reiterar el gener, febrer, … cada mes, em sembla. Dia primer d’agost mateix, tornaven a demanar que es tancassin els seus expedients per poder començar la via penal.
– Si tenim en compte que els expedients prescriuen als devuit mesos, no li queda massa temps a la Conselleria. Això és el febrer de 2015. A tres mesos de les eleccions! Estam davant un cas de prevaricació, estimat Curtis. De motivacions fosques i passionals. Ara està per veure què farà el Govern de Jose Ramón Bauzá; s’arriscarà a l’obertura d’un nou front judicial en dates tan delicades? O ens sorprendrà amb una mostra d’intel·ligència, procedint a un esclat controlat del cas? Abandonarà els expedients a la prescripció, o retirarà les imputacions, demanarà humilment excuses i indemnitzarà les víctimes d’una injustícia flagrant? Moltes preguntes, Curtis, moltes preguntes… Un altre ginlemon?