Monogràfic: Per què celebrem «Tot Sants» – Castellvilarenc.info
Monogràfic: Per què celebrem «Tot Sants»
Un any terrestre, són uns 365 dies, d’aquest tenim 4 estacions: Primavera, estiu, tardor i hivern. Cada estació ens representa una època determinada que segons quina religió o cultura té les seves celebracions particulars.
A cada estació de l’any, dedicarem un monogràfic, en el cas de l’època que som, la tardor mateixa, ens centrarem a la diada de tot sants, l’hivern al nadal, la primavera a la pasqua, i l’estiu a la revetlla de sant Joan i també a les festes majors.
Per tant començarem amb la diada de «Tots Sants», vinculat a l’estació de tardor, una època en què cauen les fulles dels arbres, els dies són més curts pel canvi d’hora d’hivern que cada any es fa el darrer cap de setmana d’octubre a l’ hemisferi nord però no a tots els països, hi ha que ni tan sols canvien l’hora, en canvi als Estats Units i al Canadà ho fan a la primera setmana de novembre.
La tardor és una època en el fet que el paisatge dels arbres té un color groguenc que el fa molt característica en contrast amb la verdor de les pinedes, també és una època en l’ens fa recordar que queda poc per acabar l’any i també per l’arribada del nadal.
La celebració de Tots Sants
La festa de tots sants, no és exclusiu de la religió cristiana, també ho és per l’ortodoxa, l’anglicana, el luteranisme i metodisme. A l’occident ho celebren el primer de novembre, mentre que a l’orient és el primer diumenge de Pentecosta. Per tant estem parlant d’una celebració molt estesa al món amb diferents religions i cultures.
La tradició catòlica, la festa en llatí es diu Omnia Santorum, vol recordar als nostres avantpassats, el seu origen és celta que celebren la festa de Samain que veneraven els mors. Pels celtes, l’any tenia dos períodes molt importants: el període clar i el període fosc. El primer fa referència a la primavera, perquè és quan comença la floració i els dies es comencen a allargar. En el segon, les plantes es moren o s’assequen i els dies es fan més curts. Per tant, la pasqua estaria molt relacionada amb la primavera i la de tots sants amb la tardor.
La tardor és època dels fruits secs, i guarden molta relació amb la festa que estem parlant, la Castanyada i els Panellets.
Antigament la diada de tot sants, les famílies tenien la costum de guardar un plat per aquell familiar que ja no hi era entre ells, tenien la creença que vindrien del dia 2 de novembre dia de sants difunts.
A mesura que passaven els anys, aquesta tradició típica de tardor, va anar canviant fins a la celebració de la Castanyada o dels panellets que fa als primers; es tracta de torrar les castanyes, el segon n’hi ha de diverses classes, en ambdós avui dia se celebra en un ambient familiar així com en ateneus, centres cívics i associacions entre altres.
Però avui dia, sembla que la festivitat també ve marcada pel Halloween, una tradició molt anglicana que cada vegada es va arrelant entre nosaltres, consisteix a disfressar-se o bé passar una nit de por.
Aquesta Celebració durant el segle XX, era molt més seguida en grups de teatre d’ arreu la representació teatral de «Don Juan Tenorio», que també ha tingut les seves versions humorístiques.
Aquesta Obra escrita per Jose Zorrilla, va ser publicada l’ any 1844. Es tracta d’ una obra castellana romàntica que consta de dues parts: la primera de 4 actes; els fets transcorren en el Carnestoltes de la Sevilla de 1545, la segona transcorre en un cementiri. Cinc anys més tard, l’amor de Don Juan amb Doña Inés amb un final tràgic conegut per a tothom.
A Castellbell i el Vilar, a finals dels 90 del segle passat, L’ Agrupació Teatral i Cultural, sota la direcció del llavors director, Lluís Figuls, va representar la versió còmica de l’ obra amb el nom «Don Quan Tenorio», omplint el casino Borràs les dues funcions, que es feien durant tres anys seguits.
31 Octubre 2016 31 Octubre 2017 Pere SànchezCastellbell i el VilarMonogràfics
Entrada anteriorEl Burés, un any més, celebra la Castanyada.
Següent entradaCinema: L’assassí de iaies: “Que Dios nos perdone” de Rodrigo Sorogoyen