caramels per a un aniversari
Arnau és un xiquet que va a complir 10 anys﻿. Al colegi el tracten molt mal, li anomenen Melò, Bola o Miau i ell es sent marginat. Ha pensat que, per al seu aniversari necesitaria 8.388.607 segons un càlculs que ha fet. Primer ha escrit el nom de les 23 persones de sa clase (n'hi ha 23 més ell 24) ordenant-les segons li caiguen de pitjor a millor. I després ha escrit al seu costat el nombre de caramels que li donarà a cadascún de la seguent manera: A la que pitjor li caiga, li donarà un, al següent, el doble, 2, al següet el doble, 4, al següent 8, 16, 32, etcètera.
Quan li mostra a la seua mare la seua idea, li pareix que es una barbaritat i una idea molt discriminatòria.
Al dia següent s'escapa amb la bicicleta a la fàbrica de caramels més propera (estava 17 kilòmetres), UN MÒN DE LLEPOLIES. Quan arriva, aconsegueix parlar amb el director de la empresa, al qual, li pareix bona l'idea perquè ell havia tenit la mateixa infància. El dimecres els pares intenten solucionar tot aquest problema quan s'enteren del que havia passat però no ho aconsegueixen. El dijous en el col·legi la gent ja s'havia enterat del que havia ocurrit, i aleshores Arnau se dòna compte de l'errada que ha comés i s'avergonyís. Intenta fer tot el possible per a evitar-lo però també li és impossible.
Aquest és el dia definitiu, però Arnau no es capàç ni d'eixir del llit, ja que en el pati n'hi havia moltíssima gent que l'havia vist el dia anterior pel televisor.
Finalment, aunque li costa, aconsegueix dirigir-se cap al col·legi, on hi havia camares de televisió etcétera.
Pugen a classe a esperar a que arriven tots, mentre tant es menjaven el pastel que Arnau hi havia preparat. Quan arriven els de UN MÒN DE LLEPOLIES monten grades un escenari i després baixen els de la classe. Quan Arnau puja al escenari estava plorant i nerviosíssimm, però comença a parlar:
-Per a Irene... 1 cramel!
I un caramel gegantíssim de diferents sabors cau sobre el pati. Segueix:
-Per a Alfred... 2 caramels!
Aleshores dos caramels de la meitat de tamany del de Irene cauen al pati.
Arnau ja comprén el que vol fer Pep, el drector. Tothom rebrà la mateixa quantitat però en diferent nombre de caramels. Ell estava contentíssim, havia sigut el millor dia per a d'ell.