Salicària - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure
(S'ha redirigit des de: Trencadalla)
Del llibre d'Otto Wilhelm Thomé Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz Gera, 1885
Tribu Lythreae
Gènere Lythrum
Espècie Lythrum salicaria
3 Droga (part utilitzada)
7 Contraindicacions
Detall d'inflorescència
Detall de fulla
Aquesta espècie prolifera a prop de les aigües, a les vores dels rius i rierols, vorejant els braçals i síquies, en els prats més humits, etc., de pH òptim 6, i és capaç de suportar una certa salinitat. Es localitza des del nivell del mar fins altituds de 900 metres.
Prefereix ambients calorosos, humits i ombrívols, i sòls moderadament pobres o lleugerament rics en nitrogen; no està present en terres molt fertilitzades.
Aquesta espècie es distribueix en tot el continent europeu, en el nord-est d'Àfrica, Àsia i es troba introduïda en el nord d'Amèrica. Força estesa, és freqüent a Alacant, Barcelona, Castelló, Girona, Lleida, Tarragona, València, i també a les Illes Balears. Floreix de juny en endavant o a finals de maig a la zona més meridional.
És una planta perenne, d'1-2 metres d'altura. La rel és axonomorfa. La tija és herbàcia, amb abundants branques ascendents de longitud entre 65-85 cm, i normalment no són ramificades. La secció de les branques és quadrada i de color vermell púrpura. Poden presentar pubescència grisenca. Les fulles són herbàcies i oposades, de vegades amb verticils de 3 o 4, excepcionalment alternades, són lanceolades (de 3-10 cm de llarg i 1-2 cm d'ample), amb l'àpex agut o subagut. La base té forma de cor, el marge és sencer i sense pecíol. Són fulles amplexicaules, de color verd fosc i pubescents. La nervació és pinnada i amb absència d'estípules.
Les flors són hermafrodites, actinomorfes i apareixen en fascicles axil·lars de 2 a 15 flors formant vistoses inflorescències amb forma d'espiga, que arriba als 40 cm de longitud. Són hexàmeres o, a vegades, pentàmeres axil·lars i solitàries. Tenen un curt pedicel i dues bractèoles lineals caduques, amb la base blanquinosa i l'àpex vermellós. Tenen un tub floral pelós, infundibuliforme o cilíndric, amb dotze nervis bastant vistosos i generalment púrpures.
El calze està format per 6 sèpals, de 0,5-1 mm triangulars, i són més curts i amples que els segments de l'epicalze. La corol·la té 6 pètals entre 6-10 mm lineals o lanceolats, arrugats i de color violaci més intens en el nervi central.
L'androceu està format per dotze estams, dels quals sis superen el marge de la corol·la. Les anteres són violetes, versàtils o basifixes, diteques i amb pol·len blau, mentre que els més curts tenen el pol·len groc. La pol·linització és entomòfil·la i la dispersió és zoocària. El gineceu està format entre dos i sis carpels soldats. L'ovari és ínfer.
El fruit és una càpsula ovoide, tancat en l'epicalze, és a dir, no sobresurt del tub floral, i conté nombroses llavors.
Droga (part utilitzada)Modifica
Les summitats florals i les fulles són la droga, de Lythrum salicaria.
Àcid elàgic; antitumoral, antioxidant, astringent, hepatoprotector i antiinflamatori
p-couramic: antitumoral, antibacterià, antiespasmòdit i colerètic.
Clorogènic: antihepercolesterolèmic, antioxidant, antiinflamatori, antitumoral, colegog, hepatoprotector, vulnerari.
Vitexina: antiinflamatori, antioxidant, antidermatòsic (fulles).
Narcisina (planta)
Antocianines (flor)
Salicarina (planta)
Pectina: antidiarreic, antiulcerós, antidiabètic, hipoglucemiant, peristàltic i anticancerós (fulles)
Tanins: antiulcerós, antibacterià, antidiarreic, antioxidant, antitumoral, hepatoprotector (flors i fulles)
Es recol·lecten les fulles o les sumitats florals durant l'estiu o a finals de primavera; les flors, abans d'obrir-se per complet o quan estan a mig florir. S'assequen ràpidament a l'ombra i en un lloc ventilat. En algunes regions, es fermenten les fulles per obtenir una beguda alcohòlica. Les fulles polvoritzades són emprades en cosmètica per a tractar la pruïja i les fulles s'han consumit com a aliment, verdura. Les flors proporcionen un pigment vermell que és usat en pastisseria.
La Comissió E del Ministeri de Sanitat Alemany no ha aprovat cap indicació per a usos medicinals.
Tradicionalment, és usada com a astringent i antidiarreic. També té propietats emulgents i s'usa per a alleujar l'intestí en la malaltia de Crohn o en la síndrome de l'intestí irritable; en altres malalties de l'intestí com colitis, còlon espàstic o colitis ulcerosa i en disenteria.
En ús extern, és recomanada per a afeccions com la dermatosi i èczema, també en malalties de l'aparell genital femení s'aplica en forma de llevats, en els casos de picor vaginal, metrorràgia o inflamació de la vagina. Per combatre conjuntivitis.
A conseqüència de la presència de tanins, les infusions amb altes dosis poden provocar una irritació de la mucosa gàstrica. Per a evitar-ho, convé associar-ho a drogues demulcents com la malva. En ser antidiarreica, en elevades quantitats pot causar restrenyiment.
No prescriviu formes de dosificació orals amb contingut alcohòlic en nens menors de 2 anys ni a consultants en procés de deshabituació etílica.
↑ http://www.tela-botanica.org/eflore/BDNFF/4.02/nn/40631/synonymie
↑ «Salicària». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
BOLÒS, O. i cols. Flora manual dels Països Catalans Barcelona: Pòrtic, 1990 (2a ed., 1993) ISBN 84-7306-400-3.
Taxonomia de plantes al GRIN. Agricultural Research Service. United States, Department of Agriculture.
STRASBURGER, E. Tratado de botánica Editorial Marin, 1984 (6a. ed.).
«LH-LY» (en anglès). calflora.net. [Consulta: 2 juliol 2013].
http://www.botanil-online.com
Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Salicària&oldid=23447307»
Darrera modificació: 5 maig 2020 a les 15:16