(S'ha redirigit des de: Riu Eufrates)
Per a altres significats, vegeu «Eufrates (filòsof)».
L'Eufrates (en àrab الفرات, al-Furāt; en turc i en kurd Fırat; en persa فرات, Furât; en arameu, en l'Antic Testament, Prath; en assiri Pu-rat-tu; en persa antic Ufratu; en siríac ܦܪܘܬ, Frot o ܦܪܬ, Prât; en grec antic Ευφράτης, Eufrates) és un riu que en gran part discorre per l'Iraq. Junt amb el Tigris, defineixen la regió coneguda com a Mesopotàmia.[1]
(tr) Fırat
(ar) الفرات‎‎
Riu i conca hidrogràfica
Turquia, Síria i Iraq
Llac Van 1.719
Xatt al-Arab
A 39° 43′ 42″ N, 40° 15′ 25″ E﻿ / ﻿39.7283°N,40.2569°E﻿ / 39.7283; 40.2569
B 31° 00′ 15″ N, 47° 26′ 31″ E﻿ / ﻿31.0043°N,47.442°E﻿ / 31.0043; 47.442
2.780 m ( )
753 m³/seg
Les primeres referències a l'Eufrates provenen de texts en escriptura cuneïforme trobats a Shuruppak i al Nippur presargònic, al sud de l'actual Iraq, i estan datats de mitjan tercer mil·lenni aC. En aquests texts, escrits en sumeri, l'Eufratres és anomenat Buranuna (logograma: UD.KIB.NUN). Aquest nom també es pot escriure com KIB.NUN.(NA) o bé dKIB.NUN, amb el prefix "d" indicant que el riu era una divinitat. En sumeri, el nom de la ciutat Sippar en l'actual Iraq també s'escriu com UD.KIB.NUN, cosa que indica que hi havia una forta relació entre la ciutat i el riu.
El curs de l'Eufrates transcorre entre diverses àrees de diferent vegetació. A pesar que l'ocupació humana al llarg dels mil·lennis de la conca de l'Eufrates ha degradat significativament l'ecosistema del riu, encara s'hi poden trobar illes de vegetació original. La davallada constant de les precipitacions anuals de les fonts de l'Eufrates cap al Golf Pèrsic és un factor determinant per a la vegetació de la conca que pot ser sostinguda. En el seu curs superior, l'Eufrates flueix a través de les muntanyes del sud-est de Turquia i, als seus contraforts meridionals, s'hi poden trobar boscos xeròfils. Les espècies de plantes en les parts més humides d'aquesta àrea inclouen diversos roures, arbres de festuc, i Rosaceae (família de les roses/pruna). En les parts més seques de la zona de bosc xeròfil, s'hi troben rouredes menys denses i rosàcies. En aquesta part, també s'hi troben les variants silvestres de molts cereals, inclosos l'espelta petita, espelta, civada i sègol.[6] Al sud d'aquesta zona, s'hi troba una zona de vegetació mixta que conté arbrat i estepa. Entre Raqqa i la frontera sirianoiraquiana, l'Eufrates flueix a través d'una estepa. Aquesta estepa es caracteritza per tenir les varietats vegetals donzell blanc (Artemisia herba-alba) i Chenopodiaceae. Al llarg de la història, aquesta zona ha estat fortament pasturada per ovelles i cabres, a causa del pastoralisme dels seus habitants.[7] Al sud-est de la frontera entre Síria i l'Iraq comença el desert. Aquesta zona no té vegetació, excepte les petites illes de Chenopodiaceae o Poa sinaica. Tot i que actualment no n'hi ha cap constància de presència humana a la zona, investigacions suggereixen que la vall de l'Eufrates hauria tingut boscos riberencs. Espècies característiques d'aquest tipus de bosc són els plàtans orientals, el pollancres, el tamarius, els freixes i diverses plantes dels aiguamolls.[8]
Entre les espècies de peixos a la conca del Tigris i l'Eufrates, la família dels ciprínids són els més comuns, amb 34 espècies de les 52 que n'hi ha en total.[9] El Rafetus euphraticus, una tortuga de closca tova endèmica del sistema dels rius Tigris i Eufrates, està un perill d'extinció.[10][11]
En relleus de palaus neoassiris del primer mil·lenni aC, s'hi poden trobar representats lleons i caceres de braus en paisatges fèrtils [12] Entre els segles XVI i XIX, viatgers europeus que visitaven la conca siriana de l'Eufrates informaren sobre la gran quantitat d'animals que vivien a la zona, molts dels quals s'han convertit en rars i fins i tot s'han extingit. Espècies com la gasela, l'onagre i l'ara extint estruç àrab haurien viscut a l'estepa que voreja la vall de l'Eufrates, la vall és l'origen del senglar. Les espècies carnívores inclouen el llop gris, el xacal daurat, la guineu vermella, el lleopard i el lleó. L'ós bru sirià es pot trobar a les muntanyes del sud-est de Turquia. La presència del castor europeu s'ha certificat en el conjunt ossi del jaciment prehistòric d'Abu Hureyra a Síria, però mai no ha estat vist en temps històrics.[13]
Maskana.
Tell Amarna.
Akarçay Tepe.
↑ «Eufrates». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
↑ Negev & Gibson 2001, p. 169
↑ Woods 2005
↑ Witzel, Michael. «Early Loan Words in Western Central Asia: Substrates, Migrations and Trade Contact and Exchange in the Ancient World, ed. Victor H. Mair (Univ. of Hawaii, 2006), 5;» (PDF).
↑ «Volume I: Overview of present conditions and current usi of the water in the marshlands àrea/Book 1: Water resources». New Eden Màster Pla for integrated water resources management in the marshlands àrees. New Eden Group, 2006. [Consulta: 11 octubre 2009].
↑ Moore, Hillman & Legge 2000, pàg. 52–58
↑ Moore, Hillman & Legge 2000, pàg. 63–65
↑ Moore, Hillman & Legge 2000, pàg. 69–71
↑ Coad 1996
↑ Gray 1864, pàg. 81–82
↑ Naval Intelligence Division 1944, pàg. 203–205
↑ Thomason 2001
↑ Moore, Hillman & Legge 2000, pàg. 85-91
Woods, Christopher «On the Euphrates». Zeitschrift für Assyriologie, 95, 2005, p. 7–45. DOI: 10.1515/zava.2005.95.1-2.7.
Negev, Avraham; Gibson, Shimon. Archaeological Encyclopedia of the Holy Land. New York: Continuum, 2001. ISBN 0-8264-1316-1.
Moore, A.M.T.; Hillman, G.C.; Legge, A.J.. Village on the Euphrates. From Foraging to Farming at Abu Hureyra. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 0-19-510807-8.
Coad, B.W. «Zoogeography of the Fishes of the Tigris-Euphrates Basin». Zoology in the Middle East, 13, 1996, p. 51–70. ISSN: 0939-7140.
Gray, J.E. «Revision of the species of Trionychidae found in Asia and Africa, with descriptions of some new species». Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London, 1864, p. 81–82.
Naval Intelligence Division. Iraq and the Persian Gulf, 1944. OCLC 1077604.
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Eufrates
Coord.: 31° 00′ 18″ N, 47° 26′ 31″ E﻿ / ﻿31.005°N,47.4419°E﻿ / 31.005; 47.4419
Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Eufrates&oldid=22082977»
Last edited on 10 oct 2019, at 17:05