Política (Aristòtil) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure
Política,(grec Πολιτικά) és una obra de filosofia política d'Aristòtil. Al final de l'Ètica a Nicòmac, Aristòtil va declarar que de la investigació sobre l'ètica es dedueix necessàriament la política, i les dues obres són sovint considerades com a parts d'un tractat més ampli, o potser conferències connectades, que tracten la filosofia "dels assumptes humans". El títol de la Política significa literalment "les coses relatives a la polis."
El caràcter literari de la Política está subjecta a certa controvèrsia, que sorgeixen de les dificultats textuals de les pèrdues de moltes obres d'Aristòtil. El libre III acaba amb una frase que es repeteix gairebé textualment al començament del llibre VII, mentre que els llibres IV-VI semblen tenir un sabor molt diferent a la resta, el llibre IV, sembla fer referència diverses vegades a la discussió dels millors règims continguts als llibres VII-VIII.[1] Alguns editors han inserit tant, els llibres VII-VIII després del llibre III. Al mateix temps, però, les referències als discursos "en la política" que es produeixen en l'Ètica a Nicómac suggereixen que el tractat en el seu conjunt ha de concloure amb la discussió de l'educació que es produeix en el llibre VIII de la Política.
Werner Jaeger va suggerir que la Política en realitat representa la fusió de dos tractats diferents.[2] El primer (llibres I-III, VII-VIII ) representaria una obra menys madura, ja que Aristòtil encara no havia trencat totalment amb Plató, i per tant mostren un major èmfasi en el millor r�