Un 20% de la població catalana al llindar de la pobresa. Un 30% dels alumnes amb fracàs escolar. Un 40% dels joves estan a l'atur.
Tres dades esfereidores, aquesta és l'herència, i aquestes haurien de ser les qüestions i motius únics d'actuació de qualsevol responsable Governamental.
Llegia aquests dies amb atenció unes dades de la Fundació del Banc dels Aliments i un estudi sobre rendiment escolar de la Universitat Abat Oliva. La veritat és fa difícil que les seves reflexions no et deixin abatut. Quantes coses es deuen haver fet malament. Fa ràbia comprovar que hem entrat en una espiral de desconfiança, de decepció..., hi ha dies que tens la impressió que la gent no està disposada a lluitar ja per a res, que s'ha llençat la tovallola, que han abandonat.
M'agradaria, transmetre il·lusió, optimisme,..., no és senzill, i menys des de la política. Són moments complicats, i tot i el soroll que envolta la nostra activitat aquestes setmanes, especialment a Catalunya, entenc que cal allunyar-se del gràfic que ens estan dibuixant i destriar d'entre totes, aquelles qüestions que afecten de debò a les persones, i és en aquests moments, que aquells que tenen els lideratges l'han d'exercir, la seva actuació ha de ser un exemple que pot influir en com afrontar a nivell individual la situació actual.
Sortir d'aquest atzucac en el que sembla que estiguem ficats, és una qüestió de tots. Canviar a qui ens ha portat fins aquí, també és una qüestió de tots.