De vegades, els caps de família es troben amb el problema d'haver de decidir com volen dissenyar el seu testament, sabent que els seus hereus són diferents i, fins i tot, que tenen diferents capacitats i implicació en els negocis familiars.
En aquesta ocasió, els pares són empresaris i només un dels fills es planteja continuar amb l'activitat familiar. El dubte que els va sorgir va ser si havien de repartir tot el seu patrimoni a parts iguals entre els seus fills o llegar béns a cada un d'ells en funció de la seva implicació en el negoci i de la seva capacitat de gestionar-lo.
Com eren estalviadors i també tenien altres immobles no vinculats amb l'activitat, vam dissenyar un sistema de repartiment que igualava els valors rebuts per cada fill. Encara que després el rendiment que els fills obtenien dels béns heretats fos diferent entre ells, es va decidir que aquesta era la forma més justa de repartiment ja que permetia a cada fill tenir la seva part de l'herència per separat.
Amb aquest plantejament es va solucionar el problema que els fills que estaven al capdavant de l'empresa haguessin de repartir el resultat de la companyia amb la resta d'hereus que no participaven de la gestió de l'empresa familiar.