Els llepafils (El Punt) – Dietari a destemps
Previous post:Aigua per tothom (Avui)
Next post:A la ràdio
juny 5, 2009 a les 3:05 pm
algú té els enllaços d’aquests articles?
juny 5, 2009 a les 5:17 pm
Per fi en dius alguna cosa sensata de l’article! Descarats! Normals, no?
Per fi en dius alguna cosa sensata de l’article! Descarats? Normals, no? [Des de quan no dic coses sensates, jo?]
juny 5, 2009 a les 10:03 pm
la pregunta final que fas a l’Amat és el quid de la qüestió. Perquè el pitjor producte del pujolisme, amb diferència, va ser l’antipujolisme: són els qui més van fer per identificar el president Pujol amb el país. Per identificar-los amb menyspreu, és clar.
juny 5, 2009 a les 11:49 pm
Tu? Mai. És la raó de la teva fama.
juny 6, 2009 a les 11:02 am
L’Enric Vila no es deixa etiquetar i ben fet que fa. Encara que el qualificatiu no sigui del tot pervers s’ha iniciat el procés maniqueu que acabarà amb la sentència: els que administren les etiquetes són els bons i l’altre és el dolent.
I aquí s’acaba el diàleg.
juny 7, 2009 a les 8:08 am
En Cabré, i pel que es veu l’Amat, viuen instal.lats a la generació dels pares i no se n’han adonat. I en el fons tu fas el mateix donant importància a l’article d’en Cuyàs i a les seves etiquetes. El que passa no es que tu siguis descarat, sino que encara que no t’ho creguis en Cabré, en Cuyàs, i pel que es veu l’Amat, no són tant intel.ligents com tu.
juny 7, 2009 a les 11:33 am
Es la continuitat dels defectes de la nació a mitges, situació en la qual tanta gent s’hi ha acomodat, que els hi molesta quan albiren que pot modificar-se aquest statu-suo.
Endevant, Enric, amb la llibertat d’opinió i la creació i capacitat d’analisi i de mullar-se a què ens tens acostumats. Son els altres, els instal.lats en el no-res del equilibrista sense sostre, els qui no aporten gaire. Tu sí. I tant. Endavant, Enric.Endavant.
I moltes gràcies,
juny 7, 2009 a les 6:04 pm
I per cert, el colmo del descarat es acabar votant a algú com en Tremosa. Jo no ho he fet.
Jordi Súria ha dit:
juny 8, 2009 a les 9:55 am
Fa un parell de setmanes, en Francesc Canosa, a un article a el Singular: http://www.elsingulardigital.cat/cat/notices/senyors_esteve_2_0_els_n_ts_de_jordi_pujol_heribert_barrera_37632.php
També s’ho mirava des de una altra perspectiva. Crec que hi ha allà els enllaços també als articles.
juny 8, 2009 a les 10:55 am
Més que descarats, que no ho sou en absolut, potser sí que sou totsplegats uns llepafils. No només aquests que tú esmentes, sinó tots -tú el primer naturalment, que vas donant lliçons de com s’han d’escriure, fins i tot els comentaris-. Bé, tots menys l’Astrid Bierge. Sembla mentida que aquesta noia us dongui cada dia una lliçó, primer de humilitat, perquè els llepafils teniu un greu problema de “endiosamiento” i després de qualitat literària. Jo no sé si encara no t’has adonat que entre totes les crítiques al teu magnífic llibre (les coses com siguin) la millor és la de l’Astrid.
juny 11, 2009 a les 5:33 pm
Bon blog per citar Pla a “A fondo”:
-España és un pais insatisfecho; Catalunya.. no tanto.
Jajaja.. ai que em pixo!
Fins quan buscarem a fora la responsabilitat dels propis errors?
juny 11, 2009 a les 8:34 pm
La setmana passada en Villatoro en parlava a la seva secció de l’Avui. Els descarats formen part d’un nou independentisme desacomplexat i la mort de la superioritat moral de les esquerres.