Natura i paisatge | Ayuntamiento de Lliria
Escassament a tres quilòmetres del nucli urbà de Llíria es troba la seua font ancestral de riquesa i de vida: un ullal d'aigua que brolla de manera natural
No debades, els romans van eregir ací un temple dedicat a les nimfes (deesses de l'aigua) i els cristians hi construïren al segle XVIII una ermita dedicada a sant Vicent Ferrer. A la vora d'una olivera centenària (arbre sagrat dels romans), aquest pare dominicà, l'any 1410, quan fou reclamat pels llirians per ajudar-los a superar la crítica sequera que patien, en pronunciar aquestes paraules l'aigua de l'assecada font: "Creixerà i minvarà, però per a beure no en faltarà".
Visita inesborrable per la qual, en reconeixement perpetu, nomenaren la font de l'Ullal Mare, d'on els provenia secularment l'aigua, amb el nom del frare dominicà. Actualment el paratge és conegut com el Parc de sant Vicent. Des del mateix ullal naix la sèquia Major, continuadora de la xarxa d'aigua romana que rega l'horta vella lliriana.
El paratge és botànicament molt ric on es barregen espècies diferents. Hi ha nombrosos oms, entre els quals en destaca un al costat de l'ermita datat de la revolució de 1868. També s'hi troben acàcies que a la primavera donen blanques flors perfumades. Xops, eucaliptus, plataners, salzes, xiprers i pins (símbol de la immortalitat) que donen al paratge una especial atmosfera de serenitat i d'espiritualitat. Completen aquesta frondosa vegetació, centenàries garroferes i oliveres. Hi cal destacar també la fauna aquàtica, composta sobretot per tenques. Aquestes comparteixen l'espai amb aus aquàtiques com ara ànecs de diferents espècies. Entre els nombrosos arbres salten simpàtics esquirols i volen vistosos coloms.
La Concòrdia és un sistema muntanyenc que pertany a la Serra Calderona (primers contraforts del sistema Ibèric). Es troba a 15 km del nucli urbà en direcció a Alcubles.Presenta una biodiversitat molt rica amb una vegetació característica del clima mediterrani: carrasques, coscolles, pinedes i matossars de romer, bruc i llentiscle que inunden el paisatge fins a l'horitzó.
Recórrer la Concòrdia suposa, a més d'un viatge per la natura, un viatge per la història, perquè ja els ibers edetans habitaren el paratge. El jaciment del Castellet de Bernabé ens mostra in situ la forma de vida d'un caseriu ibèric dependent d'edeta. Més prop de l'actualitat, la Concòrdia ens oferix excel·lents mostres d'arquitectura rural.
En recórrer les rutes de la zona trobarem el Mas dels Frares, la Casa de Camp o el Mas del Jutge entre corrals, masets i aljubs d'explotació d'aquest immens territori que sorprén qualsevol viatger que s'hi introduïsca.