Rei d'HongriaDuc de Croàcia i Dalmàcia
Andreu II d'Hongria (c. 1175 - 26 d'octubre de 1235) (en hongarès II. Anras), rei d'Hongria i de Croàcia entre 1205 i 1235 i del Regne de Galítsia i Lodomèria. Pertanyia a la Dinastia Árpád.
Andreu fou el segon fill del rei Bela III i d'Agnès de Châtillon. A la mort del seu pare l'abril del 1996, el seu germà gran Emeric rebé el regne. L'herència d'Andreu consistí en una suma important de diners que el seu pare li deixà per tal de poder acomplir el jurament d'anar a lluitar a les croades i que no havia pogut complir. Andreu, però, va fer servir aquests diners per finançar una campanya per tal d'arrabassar poder al seu germà.
Després de la derrota de les tropes d'Andreu a prop de Macsek el desembre de 1997, Emeric es va veure obligat a cedir al seu germà els ducats de Croàcia i Dalmàcia.
El rei Emeric va enmalaltir, i reconciliat amb Andreu el va nomenar regent perquè governés durant la minoria d'edat del seu fill Ladislau, de només quatre anys. Quan Emeric morí, la reina vídua Constança temé per la vida del seu fill, i va fugir a Àustria amb Ladislau. Andreu governà Hongria mentre preparava una guerra contra Àustria, però el 7 de maig de 1205 Ladislauu moria (amb tan sols cinc anys) i Andreu heredà el tron.
Després de la mort del seu nebot Ladislau III d'Hongria el 1205, Andreu II accedí al tron hongarès. Pocs regnats han estat tant perjudicials a la història hongaresa com el d'Andreu II. Donà diners, vil·les, dominis, comtats sencers, fins empobrir el tresor fins al punt que, per primera vegada a la història hongaresa, la corona depengué de la gran noblesa.
En tots els assumptes de govern fou igualment temerari i descuidat. Fou el responsable directe dels inicis de l'anarquia feudal que conduí a l'extinció de la Dinastia Árpád a finals dels