Lluís Moreno i Pallí - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure
Lluís Moreno i Pallí
Lluís Moreno i Pallí (Sant Antoni de Calonge, 1 de juliol del 1907 – 12 d'octubre del 1974) va ser pedagog, folklorista, músic, director i promotor de la sardana i la dansa catalana.
1r juliol 1907
Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà)
12 octubre 1974 (67 anys)
2.1 Música per a cobla
2.3 Música per al cinema
4 Gravacions
El seu pare Lluís era professor[1] així com el seu germà Ramon[2] i la seva germana[3] Isabel, i el seu altre germà Josep[4] va ser mestre i músic. Estudià a l'Escola Normal de Girona. Aprengué violí amb el mestre Joaquim Vidal i Muní (1865-1948)[5] i tocà en l'Orquestrina Moderna de Salt[6] en la temporada 1926-1927. També dominà el piano i el violoncel i tocà al Quartet Albéniz[7] i a l'Orquestra Simfònica de Girona. Ens els anys 1932-1933 ensenyà a l'Escola Nacional d'Oix, a la Garrotxa.[8] En acabant la guerra marxà a l'exili i dirigí l'Escola Canigó[9] del camp de concentració de republicans a Sant Cebrià de Rosselló. De tornada a l'estat espanyol, hagué de patir internament en un camp de concentració franquista a Reus, com també passà[1] al seu germà Ramon, i ambdós veieren anul·lats els seus estudis de magisteri (posteriorment, en Ramon fou readmès a la carrera).
En l'any 1944, i conjuntament amb Manuel Cubeles i Joaquim Serra, participà en la fundació de l'Esbart Verdaguer de Barcelona, del qual fou director musical i president, i la Institució Musical Juli Garreta; entre el 1956 i el 1957 (pel cap baix) va ser director de l'Esbart Mare Nostrum. Va ser professor del Liceu Francès de Barcelona des de l'any 1944 i en dirigí la coral;[10] osteriorment el govern francès li atorgà la dignitat d'oficial de la Legió d'Honor. També va ser un dels fundadors de l'Obra del Ballet Popular, que presidí en el període 1963-1974, i des d'aquesta entitat impulsà el Pubillatge de la Sardana i la Caravana de la Flama de la Sardana. També ensenyà música, amb deixebles com els compositors Delfí Colomé[11] i Xavier Baurier i Foret.
Arranjà per a cobla gran quantitat de balls populars catalans i fou autor d'unes quantes sardanes. Va ser nomenat soci d'honor per l'Agrupació Cultural i Folklòrica de Barcelona, el Patronat per al Foment de la Sardana de Reus i comarca i els Amics dels Concerts de Barcelona, i li foren atorgades la "Medalla al Mèrit Sardanista" i la Medalla d'Or dels "Ballets de Catalunya". Sant Antoni de Calonge li dedicà un carrer i l'homenatjà en el centenari del seu naixement.
Suite catalana, per a orquestra
L'aiguarroç, dansa de Castellciutat enregistrada per la cobla Ciutat de Terrassa al CD Corrandes de 20 (Barcelona: Agrupament d'Esbarts Dansaires, 2005)
Ball cerdà de Tremp, arranjament enregistrat al disc Ballets populares catalanes
Ball de festeig, dansa
Ball de gitanes de Castellbisbal, dansa
Ball de l'oferta, dansa
Ball de rentadores, dansa enregistrada a Ballets populares catalanes
Ball de Sant Ferriol, fantasia musical enregistrada al CD Corrandes de 20
Ball pla de Lladurs, arranjament enregistrat a Ballets populares catalanes
Ballet de Déu, de Ponts
Balls del Vallès, instrumentació per a cobla de la música tradicional, enregistrat per la Cobla Mediterrània en el CD A ballar, dansa d'arrel tradicional 2 (Barcelona: Àudio-visuals de Sarrià, 2004, ref. AVS 51915 )
La bolangera (Pallars), dansa
Bolero de s'hort d'en Boira, dansa
Bolero de's veremar, dansa
Boleros mallorquins, dansa en col·laboració amb Joaquim Serra
El bon jorn, de Ponts
Colonico (1956), suite
La contradansa d'Alentorn, arranjament enregistrat a Ballets populares catalanes
Dansa d'ofrena a la Rosa d'Abril (1957), música de l'ofrena anual dels esbarts catalans a Montserrat (i que no s'interpreta enlloc més)[12]
La Disfressada de Corbera de Llobregat
Divertiments, suite de ballet
L'eixida de Tàrrega, glossa
L'entrellissada, dansa dels Banys d'Arles
L'Espunyalet
L'esquerrana del Pallars
Farandola provençal, dansa
La Gala de Campdevànol, dansa
Les majorales d'Ulldemolins, dansa
Mallorquines, dansa
La Marieta de l'ull viu (1964), nova versió, amb lletra d'Esteve Albert
La Marsolina, arranjament enregistrat per la Cobla Sabadell al CD Cent anys de dansa (Barcelona: Agrupament d'Esbarts Dansaires, 2002)
La moixiganga de Lleida, dansa. Arranjament per a coral d'Agustí Cohí Grau, gravat per la cobla La Principal de la Bisbal i l'"Obrador Coral de Rubí" en el LP El Carnestoletes de Joaquim Serra (Barcelona: Discophon, 1983. Ref: STER-151)
Parado de Valldemossa, glossa
El rogle, arranjament enregistrat a Ballets populares catalanes
Suit de muntanya, arranjament enregistrat per la Cobla Contemporània al CD Danses Nº I. Tarragona: Esbart Dansaire de Tarragona, 1997
El tarlà (1953), ballet basat en temes populars
La tirotitaina del Pallars, dansa enregistrada per la Cobla Barcelona al LP España, región por región (Cataluña) Madrid: RCA Víctor, s.a. (RCA SCL 1 2095)
Tríada mallorquina, dansa
La xaquera vella,
Càndida (1951), dedicada a la seva mare. Enregistrada
Dolors (1949), a la seva esposa.
L'hereu Ermità (1954). Enregistrada
Olímpica Enregistrada
La Paeria de Lleida (1961), sardana del pubillatge. Enregistrada
Música per al cinemaModifica
Cita con Marilín: eran tres paraguas (1968), curtmetratge de titelles dirigit per Arthur Kaps
Fiesta de San Jorge en Barcelona (1976), curt documental dirigit per José López Clemente
Josep Pascual Lluís Moreno Pallí: compromís, activisme, cultura, país, article a Catalunya Música: revista musical catalana 281 (2008), p. 9-10
Josep Mainar Lluís Moreno i Pallí, article a Serra d'Or 181 (1974), p. 108
Everest Vilagines El maestro Moreno Palli, una autoridad en el Folklore, article a Txistulari 45 (1966)
Lluís Albert i Rivas, Salvador Casanova, Josep Mainar, Isidre Molas i Font, Lluís Moreno La sardana II: El fet musical Barcelona: Bruguera, 1970
Albert Vilar Massó Lluís Moreno Pallí, a Calonge, terra de músics. Girona, 2009, p. 77. També s'hi recull la biografia del seu germà, Josep, p. 76
GravacionsModifica
Olímpica Disc microsolc de 17 cm Cobla Barcelona. Barcelona: Barnafon, 1968 (ref. BN-45-207). Comprèn quatre sardanes de Lluís Moreno.
Ballets populares catalanes Disc de 17 cm. Cobla Barcelona. Josep Coll, tenora; Joaquim Serra, director. San Sebastián: Columbia, 1958
↑ 1,0 1,1 Lluís Moreno i Torres (Jaca, 1881- Sant Antoni de Calonge, 1948) Biografia. Entre 1923 i 1934 dirigí les escoles de Salt i es féu ajudar per tots els seus fills com a mestres auxiliars Fotografia del 1929: en l'extrem esquerre el pare, i en el dret el seu fill Lluís. L'ajuntament de Salt li dedicà una plaça, i al 30 d'abril del 1980, el diari El Punt en publicà un article biogràfic
↑ Ramon Moreno i Pallí (1913-2006) va ser mestre. Un fill seu, Ramon Moreno i Amich (Girona, 21.2.1958) és catedràtic universitari, investigador especialitzat en ecologia i entre els mesos d'abril de 2007 i de 2009 va ser Director General de Recerca de la Generalitat de Catalunya .
↑ De les dues germanes de Lluís Moreno, l'Isabel es dedicà al magisteri i en acabar la guerra fou empresonada pels franquistes que, a més, li anul·laren la carrera (posteriorment fou readmesa). L'altra germana, Maria, no es dedicà a l'ensenyament
↑ Josep Moreno i Pallí (1909-2001) va ser mestre i músic. Estudià amb el violoncel·lista Tomàs Sobrequés i Masbernat (1878-1945). En els anys 30, Josep Moreno va ser regidor de l'ajuntament i mestre de Tossa, i el seu pas per la vila deixà molt bon record pels mètodes avançats que emprava en l'ensenyament: organització d'excursions i obres de teatre, sessions de dibuix de la natura a l'aire lliure, organització de vetllades literàries i musicals. Tocava el violoncel en l'Orquestrina Moderna i en el Quartet Albéniz. Políticament d'esquerres, marxà voluntari al front en la guerra civil; en acabada la guerra, s'exilià a Rússia, on es graduà en llengües i esdevingué professor universitari. Tornà clandestinament a Catalunya en els anys 1971 i 1972, i s'hi instal·là definitivament el 1976. En el centenari del seu naixement va ser homenatjat per l'ajuntament de Tossa .
↑ «Ricard Lamote de Grignon i l'Orquestra Simfònica de Girona».
↑ En l'any 1926 integraven la formació els músics Dídac Bover, pianista; Lluís Moreno i Pallí, violí; Josep Moreno i Pallí, violoncel; Miquel Roca i Julià i el seu fill Jaume Roca Delpech; i el mestre Arolas a la bateria (Fotografia i Text)
↑ El Quartet Albéniz va tocar a Girona en els anys immediatament anteriors a la guerra civil, i l'integraven els músics Salvador Dabau, Joan Bataller, Josep i Lluís Moreno
↑ «www.icc.es». [Enllaç no actiu]
↑ J.Ignacio Cruz Los barracones de cultura. Noticias sobre las actividades educativas de los exiliados españoles en los campos de refugiados , Conrado Vilanou Torrano, Josep Montserrat Molas Mestres i exili. Jornades d'estudi i reflexió 3-4.12.2002 Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2003. ISBN ISBN 8447527433)
↑ Delfí Colomé (Barcelona, 1946 - Seül, 2008) va ser compositor «Semblança a Catalunya Música».
↑ «aplecvirtual.bloc.cat». [Enllaç no actiu]
Portal de l'Esbart Mare Nostrum
Resum biogràfic, del Diccionari d'autors de sardanes
Programa de Ràdio Palamós amb la interpretació de la sardana Olímpica
Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lluís_Moreno_i_Pallí&oldid=21031496»
Darrera modificació: 26 abr 2019 a les 22:45