saragatona: cosmologia
mentre no miris el dit que l'assenyala, vas bé. Abans s'hi podia anar en patinet, ho recordes.....
El dissabte, pel solstici, va ser màgic. N'he fet un poema!
Jo divendres i sobretot dissabte també m'hi vaig encantar molt.
Aquest triangle vist dels del cel de Vilopriu era magnífic!
Doncs jo cada nit surto a la terrassa a dir-li bona nit a Sirius, em facina pensa el lluny que està i com brilla, i penso molt amb l'univers es la manera de oblidar una mica totes aquestes miseries d'aquí !!!
Abans tot era més fàcil, Francesc. Ara, acostar-se al cel és més difícil, tot i que hi ha més dits que l'assenyalen.
He llegit el poema, Helena (Helena rima amb poema) i veig que cada dia et trobes més plena al costat de l'art i la poesia :-)
Ah, Carme, tu tens vistes de privilegi, tot i que el cel barceloní, tan egoista a vegades, ara també és generós.
Ben fet, jaka. L'univers et fa ser humil i també et dóna el poder de saber que en formes part, encara que... Sirius és un bon referent, l'estrella més brillant, i ben propera :-)