Sobre el problema de la corrupció política | contrainfo.cat | Projecte contrainformatiu autogestionat de Mallorca
Pàgina principal » Corrupció, Difusió i pensament crític, Publicació oberta
Sobre el problema de la corrupció política
Publicat per Publicació Oberta dia 15 abril 2013 – 11:081 Comentari | 114 views
”El projecte d’autonomia individual i col·lectiva no és una utopia, sinó un projecte històric-social que pot realitzar-se, res mostra que sigui impossible. La seva realització no depèn més que de l’activitat lúcida dels individus i dels pobles, de la seva comprensió, de la seva voluntat, de la seva imaginació.” (Cornelius Castoriadis)
”Que se’n vagin tots!” (crit entonat a les mobilitzacions populars d’Argentina el 2001) Des dels inicis del 15-M, fa dos anys, el discurs ”contra els polítics corruptes” ha agafat força.
La política no és el que avui en dia es fa passar per ”política”, no és la ”política oficial/parlamentària”. Aquesta és un circ i un espectacle miserable.
La política és la dimensió humana fonamental d’acció, reflexió i responsabilitat en l’àmbit de lo públic i lo col·lectiu. Implica, d’entrada, abordar com s’han de plantejar, deliberar i prendre les decisions que afecten les comunitats/pobles i quina és l’escala organitzativa geofràfica-demogràfica i la relació entre aquestes comunitats/pobles i, després, participar personalment en el plantejament, deliberació i presa d’aquestes decisions de la comunitat/poble on es visqui.
El pilar de la corrupció política fonamental de les societats contemporànies, per tant, és l’acceptació del règim polític anti-democràtic (oligàrquic) de l’Estat-Nació i la ”democràcia representativa”.
Aquest règim no es va imposar per la llibertat i la virtut política-humana, el progrés, benestar o la sobirania del poble. Es va imposar pels interessos particulars de les elits socials del moment, pel projecte d’una societat heterònoma, de classes, dominació, explotació i privilegis, on el poble perdés les regnes de la política i l’economia.
Aquesta acceptació es dóna per part de les elits actuals, ”l’1%”, i de la majoria de la gent de baix, ”el 99%”.
És obvi que les elits socials acceptaran, promocionaran i defensaran els règims de dominació política. Així doncs, per a la vital i àrdua tasca d’aconseguir que passin a la història, ens podem oblidar d’elles.
Hem de deixar de centrar-nos en ells i començar a centrar-nos en nosaltres. El problema és la nostraacceptació del règim, que es camufla molt sovint en retòriques suposadament crítiques i ”anti-sistema” (però amb una visió molt superficial del sistema).
A la reflexió profunda i holística sobre les grans qüestions de l’existència humana (la política, entre elles, que es relaciona amb l’ètica[1]) i sobre la situació actual en que ens trobem se li ha de donar una importància crucial. Hem de des-educar-nos i re-educar-nos (regenerar la humanitat) i destinar la major part de les nostres energies a la construcció del món nou que hem d’anar gestant als nostres cors.
La part d’energies destinades a la impugnació de les institucions actuals i/o del seu funcionament ha de disminuir, perquè avui en dia en la majoria d’activisme i plantejaments dels moviments socials aquesta part és el tot.
El vaixell de la civilització actual s’enfonsa. Qui no tingui clara aquesta qüestió, en l’aspecte econòmic ha d’informar-se sobre la crisi energètica, un fet fonamental que encara és massa desconegut[2]. El posicionament ha de ser contra el capitalisme, i no contra el neoliberalisme. Ha de ser un posicionament vital d’esforç desinteressat per les potencialitats, virtuts i pervivència de la vida humana i la transformació profunda i positiva de les persones i la societat, contra la degradació profunda i negativa que patim -és ”el temps del sí”, diuen algunes persones aquí i allà. I moltes no ho diuen però així ho senten-.
Per tant, les persones que vulguem ser responsables no podem sumar-nos acríticament a discursos i idearis superficials, fàcils, populistes i paternalistes que obliden i ignoren la corrupció del poble i la seva responsabilitat profunda pel que fa a l’acceptació o rebuig dels fonaments de l’statu quo. Ens hem de posicionar enèrgica i decididament per la superació d’aquests plantejaments, amb bona voluntat però dient les coses clares. Les persones podem ser víctimes però per sobre de tot som persones i, per tant, co-responsables de plantar cara a les condicions i els factors d’opressió. L’aberració del model social primermundista de consum i creixement econòmic infinit, una societat aburgesada i en profunda decadència en tot allò no-material, havia estat plenament acceptada per la majoria de classes populars abans de la crisi econòmica de 2008.
És la corrupció dels de baix, i no la dels de dalt, la que ens ha de preocupar i hem d’afrontar. Les altures sempre seran corruptes i sempre corrompran. És des de baix que podem aspirar a construir una nova societat democràtica.
[1] Sobre ètica i política, crec que es poden trobar aportacions molt interessants en algunes tradicions del pensament clàssic grec.
[2] Sobre la crisi energètica, recomano veure la feina d’Antonio Turiel, articles com ”Comentaris sobre el declivi energètic mundial i el ’període especial’ cubà” (Blai Dalmau, 2012) i ”La quiebra del capitalismo global: 2000-2030. El inicio del fin de la energía fósil: una ruptura histórica total” (Ramón Fernández Durán, 2011) i documentals com ”No hay mañana” (Incubate Pictures, 2012).
Corrupción (reflexions al bloc ”Quebrantando el silencio”)
Sols el poble salva el poble (text escrit el maig de l’any passat)
Compromisos mínims (un altre text difós el 12M15M de 2012 a Barcelona)
Sobre la manifestació ”Democràcia Real Ja”. Comunicat del GADI Catalunya (en resposta a la convocatòria del maig de 2011 de DRY)
De afectado a diputado (vídeo on considero que es cau en aquesta victimització que defuig la responsabilitat i es parla des d’un plantejament ”sistèmic”)
1 Comentari » Joan escrigué:	16 abril 2013 a les 14:53	Publicat originalment a regenerarlahumanitat.blogspot.com.