Octubre | 2018 | Pons's blog
Aquest senyor ha creat un artefacte per poder mesurar quant dura un boli fins que es queda sense tinta youtube.com/watch?v=G0w5eA… 14 minutes ago
I'm blue - medieval style youtu.be/LHlEAm6EgRI Més versions al canal youtube.com/channel/UCWX4k… 18 minutes ago
Arxivar per Octubre, 2018
Cas típic 2918: noi li agrada noia, noi li agrada disfressar-se per Halloween
Posted: 2018-10-31 in Actualitat
Realment celebro la Castanyada en comptes de Halloween però la festa yanki em serveix per fer un post de disfresses fora de carnestoltes.
Disfressa terrorífica pel gos
Cap de cavall del Padrino
Mix de disfresses
Disfressa de tallat pel mig
Disfressa de Titànic
Tigre saltador amb la cua
Ens veiem després del pont el dilluns 5!
Cas típic 2917: noi li agrada noia, noi li agrada la cancel·lació dels c@ts
Posted: 2018-10-30 in Dimarts Vintage, Webs/Blocs
Acabo la trilogia vintage sobre els c@ts amb el post de cancel·lació del concurs, se que hi ha més posts al respecte però les trilogies venen més que les tetralogies. CT1749
Sabeu què us dic? Que no hi ha lloc pels c@ts en la catosfera? Doncs em faré els meus propis premis c@ts! Amb casinos! I meuques! Es més! Passo dels c@ts! I dels casinos! A prendre pel sac tot… Us convido a fer com jo i a omplir la catosfera de posts protesta incendiaris pel tancament dels premis i enllaçar-los als comentaris de l’aturada del c@ts! I si cal, a fer vaga de posts fins que la organització canviï d’idea i torni a posar-ho en marxa! Lamentablement jo no podré secundar la vaga perquè aquest bloc fa un servei a la comunitat imprescindible…
Cas típic 2916: noi li agrada noia, noi li agrada Ollie Williams
Posted: 2018-10-29 in Futurama / Simpsons, TV
Family Guy patrocina (sense que ells ho sàpiguen) el post d’avui.
Els drets de tots en el nou mon
Galeta de xocolata amb menta
Peter al metge
Peter cambrera
Assetjament en editorial pingüí
Es segur beure d’una mànega de bombers?
Uneix-te al imperi
Cas típic 2915: noi li agrada noia, noi li agraden les colònies lunars
Posted: 2018-10-26 in Recull dels divendres
Els divendres no serien divendres sense els reculls dels divendres
Mary Poppins! (5 segons)
Els passos per construir una colònia lunar. Kurzgesagt – In a Nutshell (10 min amb subtítols)
Si els homes tinguessin la regla. Anunci de tampons masculins (50 segons)
Les peces ceràmiques de l’escut tèrmic d’un transbordador espacial condueixen tan malament la calor que poden agafar-se amb la mà durant uns segons al treure-les d’un forn a 2.200ºC (15 segons)
Menjar carn no es precisament el més ecològic. Kurzgesagt – In a Nutshell (9 min)
No em fan nosa els conservants en el menjar
El camió que fa arcs de Sant Martí (10 segons)
Ha arribat la tardor a Utah (50 segons)
El cérvol. Imprescindible escoltar-ho amb so (18 segons)
Escollint la pasta menys dolenta
Com a mínim 259 morts per selfie
La Terra vista de nit amb un «mapa d’elevació» que mostra la contaminació lumínica
Cas típic 2913: noi li agrada noia, noi li agrada la segona de American Crime Story
Posted: 2018-10-24 in TV
Segona temporada de American Crime Story, cada temporada va sobre un assassinat famós real, aquesta temporada toca el de Gianni Versace, recordeu que se’l van carregar en el 97? Gianni Versace es un home feliç que viu en una mansió sumptuosa fins que surt de casa per anar a buscar el diari i se’l carreguen a trets, espoiler? No, això passa en els 5 primers minuts de la sèrie. A partir d’aquí la sèrie repassa la vida de Gianni i sobretot la vida del seu assassí, per començar, Versace no era la primera víctima del assassí, era la cinquena, o sigui que la policia no era massa efectiva en els 90 perquè l’assassí deixa una bona pila de pistes en cada assassinat, qui eren els quatre anteriors? Per això haureu de mirar la sèrie o llegir la wikipedia.
Els dos del mig no son tan protagonistes com un pensaria
Cares conegudes d’aquesta temporada, per mi un parell, Penelope Cruz com a germana i Ricky Martin com a parella del assassinat. La primera temporada juga amb la ambigüitat que l’espectador no sap realment si l’acusat va cometre els assassinats, en canvi en la segona la cosa està clara, es més, se’ns mostra tot l’historial d’assassinats al llarg dels diferents capítols. La primera temporada es una sèrie judicial, la segona temporada res a veure, es un psychothriller, amb un protagonista, el assassí, que no m’agrada gens, possiblement aquest ha sigut el principal motiu per el qual no m’ha agradat gaire aquesta segona temporada. La primera temporada de American Crime Story es va emportar el Emmy a la millor miniserie en el 2016, i sabeu qui se l’ha emportat aquest 2018? Doncs la segona temporada de American Criome Story! Es considera miniserie perquè les temporades son histories totalment independents amb personatges totalment independents, només hi ha una cosa en comú, el crim real que involucra un famós, sembla però que les properes temporades deixaran de seguir aquest fil conductor.
La segona temporada de American Crime Story té un 6,7 al filmaffinity i un 8,2 al imdb.
Nota 2ona: 4/10
Posted: 2018-10-23 in Dimarts Vintage, Webs/Blocs
Vist l’èxit sobre el post vintage sobre els c@ts de la setmana anterior (bé, es un èxit relatiu tenint en compte que es tracta d’un refregit i que la catosfera està en crisis), aquesta setmana recupero la meva alegria al conèixer el veredicte dels c@ts. Us deixo amb el CT1357
Suposo que ja heu vist la meva decepció en els cats. Què dir en aquestes circumstàncies? que ser nominat es ja tot un premi? Que la competència era realment bona? Que de fet ja es tot un honor rebre un segon premi encara que estigui empatat amb uns altres dos? Que estic molt content pels guanyadors? I un be negre per aquests tòpics! Jo volia guanyar! De fet, encara espero que la organització digui que tot això era una broma i que em doni els premis que em mereixo…
Potser apunto massa alt? Potser voler guanyar 3 premis es massa? soc una persona realista, guanyar premis que ni tan sols estic nominat potser si que seria apuntar massa alt, tot i que tampoc ho veig descabellat… però guanyar premis on la nominació es un simple tràmit per apuntar-me la victòria? De debò que encara no entenc què ha passat…
Que no n’hi ha per tan diuen alguns! Vols dir que no s’ha de reconèixer el mèrit d’aquest bloc? Vols dir que vivim en un mon tan injust on no es reconeixen els mèrits de la gent que s’esforça i fa una bona feina? Suborns? això es el què m’ha faltat? La organització era subornable? Tothom ha subornat menys jo? Jo que pensava que vivia en una societat correcte i justa…
Saber que tot i no haver guanyat res (segon premi en un triple empat = res) he tingut el suport de molts vots i haver-me quedat a les portes dels premis no em consola gens, tot el contrari! Qui coi recorda els segons? la gent només recorda els campions, en canvi els segons son oblidats a l’acte,
Haig de consolar-me pensant que l’any que ve anirà millor? que l’any que ve ho guanyaré tot? Que us fa pensar que si hi ha gent que aquest any es incapaç de reconèixer la genialitat excepcional del bloc, l’any que ve la podrà reconèixer? De què serveix fer un bloc perfecte si la gent es incapaç d’apreciar-ho? Soc un incomprès per les masses…
I analitzem fredament això del triple empat en un segon lloc. Realment es positiu? Hi havia 5 nominats, d’ells un guanya, i uns altres tres queden empatats en segon lloc, per tan només queda un desgraciat que no te premi (que no s’ofengui pobre xD), 1 sobre 5, per tan era molt més probable emportar-se un premi que no pas no emportar-se’l! Ja veus, ni tan sols en quedar segon lloc pot ser únic aquest bloc…
Ara es quan tots em dieu: Que estrany si jo et vaig votar a tu! Si es clar, tothom em va votar i jo m’ho crec… bé, de l’Ahse si, però els altres? on es la vostre devoció? On es la vostra adoració a la secta d’en Pons quan es tracta de votar? Doncs molt bé, si la catosfera no reconeix la meva clara i aclaparadora superioritat del meu bloc perfecte doncs m’apuntaré a un lloc on la gent em sàpiga valorar tal i com em mereixo. No se, potser la extremadura-esfera….
PD: Si algú que no coneix aquest bloc llegeix aquest post fliparà bastant xD
Posted: 2018-10-22 in Ciència, TV
Avui us volia parlar d’una mini-sèrie documental anomenada El Univers de Stephen Hawking, que es ni més ni menys que el mateix univers que vivim tots nosaltres! El univers de Stephen Hawking té 3 capítols que van sobre cosmologia. El primer capítol tracta sobre com podrien ser els extraterrestres que hi ha al univers i com els podríem detectar. El segon va sobre si seria possible viatjar en el temps, viatjar al passat casi que queda descartat, en canvi viatjar al futur té mes números, ja sigui gràcies a la gravetat dels forats negres megamassius, als forats de cuc o viatjar a velocitats properes a la llum. El tercer capítol va sobre l’origen del univers, suposo que us sonarà una cosa anomenada Big Bang (no, no em refereixo a la sèrie d’en Sheldon), el naixement de les estrelles, les galàxies, el forats negres, i el mes important d’on van sortir elements tan interessants com el oxigen, el ferro o el carboni, i també el nostre sistema solar! Els dos primer capítols son de 50 minuts mentre que el tercer es hora i mitja, no em pregunteu perquè. Si us agrada la ciència i en particular la astronomia suposo que us agradarà, a mi m’ha agradat.
Posted: 2018-10-19 in Recull dels divendres
Avui si que es un divendres normal i per tan toca recollir enllaços.
12 mites sobre les fruites.
Coses de la taxonomia. Còmic Eh Tio
Heu barrejat mai gel i lava? (2:40)
Vigileu quan llanceu síndries amb un un tiraxines gegant (1 min)
Posant totxanes com si fossin fitxes de domino (espereu al final)
Les altures màximes i mínimes dels països ordenats de major a menor amplitud.
Com no envair un camp (10 segons)
Per què no em donaria els diners? (25 segons)
Impressionant gol de cap (40 segons)
Bombers asiàtics (3 min)
El truc del encenedor que no para de caure (25 segons)
Art contemporani que s’entén (17 segons)
Quan la pilota no vol entrar… (15 segons)
Enterraments (massa?) moderns
Al terra o disparo! No, tu no… (5 segons)
Posted: 2018-10-17 in Webs/Blocs
El passat dia 5 el Xexu va fer un post interessant (esperem que aquesta frase no li pugi més els fums) en el qual demanava nous blogs als quals seguir. Segons els seus requeriments implicits demana bàsicament blogs en català i que no siguin de temes específics que no tenen cap interès com ara la cuina, la poesia, la fotografia, els blocs sobre infants o les puntes al coixí per citar només alguns exemples. Els blogs que fan ressenyes de llibres són un cas especial, aquests poden tenir interès però n’hi ha tants que em fa mandra recollir-los, a més, aquest són relativament fàcils de trobar, estan molt entrellaçats entre ells, una secta vaja, tres quarts del mateix passa amb els blogs de cine. Ah si, els blogs que son exclusivament de política també em cansen molt i també els he deixat de banda.
En resum, que podria haver deixat un comentari al blog d’en Xexu amb una llista d’uns quants blocs que desconeix, perquè jo se els blogs que ell segueix i els que no, de fet no només d’ell, conec tots els blogs que seguiu els comentaristes de Pons’s Blog perquè teniu spyware meu en el vostres ordinadors, però no patiu, no es perjudicial, no es com el de Facebook que aquell si que… En fi, parlant en termes generals, si qualsevol lector d’aquest blog comenta un blog en Xexu també ho fa, per tan la llista de blogs que li falten a ell també us faltaran a vosaltres. Així doncs Pons’s Blog una vegada més farà una obra social, de res. De fet ja vaig fer una cosa semblant fa un temps, recordeu que durant el 2016 vaig crear una secció que sortia alguns dimarts i parlava sobre els blogs que m’agradaven? (Veure CT2753) Els que passeu per aquí en coneixeu la majoria d’ells però n’hi havia uns pocs que no, lamentablement d’aquests pocs la majoria ja no escriuen, en queda un poc actiu, el Traduquímica et al, però encara en queda un en actiu del tot: La dansa de les neurones, salutacions Gaby!
Us puc oferir d’altres blogs que no vaig comentar en el seu dia com ara seriegem que si us agraden les sèries potser us descobreixen alguna cosa interessant.
Un altre blog semblant sobre sèries es Cementiri de Pneumàtics.
Si sou bibliòfils potser us agrada Llengua de Gat el blog de la Raquel que parla de llibres sense fer pròpiament ressenyes de llibres.
Tenim el blog d’en Xavier Vallés a Vista d’Ocell, que majoritàriament parla dels seus viatges exòtics, però de tan en tan en cau algun d’interès general.
L’Adriana ens parla de les experiències personals de la seva vida a Escorniflaire.
El mateix fa Joana Torres en el seu blog homònim.
El vel d’Harmonia es blog de Teresa Costa, una escriptora i traductora.
Estranger ens ofereix un post setmanal (més o menys) donant la seva opinió sobre qualsevol tema en el seu blog Onsevol.
Pica la pica es el blog de l’Eladi que ens explica la tot el què li agrada, la música, la seva feina, els seus fills i família i sobretot qualsevol cosa que estigui relacionada amb Catalunya, perquè els catalans fan coses i ell es català i molt català.
Shaudin Melgar-Foraster té un nom estrany però es catalana, es una escriptora que treballa en la universitat de Toronto i ens explica tan els problemes de la seva vida com coses relacionades amb els seus llibres.
Jere Soler ens dona la seva opinió del què passa al mon a Nuesa literària.
Persones grans amb opinió ofereix tal qual el que promet, un grup de gent que té una edat (per si no queda clar la edat es avançada…) i cadascú parla del tema que vol.
Maria Escalas té una vida molt completa que ens explica a través del seu blog Idò. Música, família, escriptura i molt més.
En teoria Enric Senabre opina de tot a Observatori de la ciutadania, però no se com sempre acaba parlant de política, seran els temps que corren.
Sergi Pich ens parla de viatges, muntanyes, política catalana i alguna cosa més que ara no recordo a Finestra Oberta.
Jordi Dausà ens explica anècdotes de la seva vida (no tinc clar que totes siguin certes o com a mínim tal qual ens explica…), i sempre ens dona la seva opinió personal sobre temes controvertits. Tot això en el Tardes de birres.
Des de Lleida es un blog molt curiós que principalment pública dos tipus de post força dispars: Matemàtiques i Música.
Malgrat de la Boira. David Vila té un blog sobre la llengua, que està bé, però també sobre Sabadell, que està millor, s’ha de fer publicitat de la ciutat, caram^^
Karicies no es el típic blog, tracta d’un projecte d’una escola valenciana on es parla de sexualitat, no tan de la part biològica sinó més aviat de la part social.
Enric I. Canela i el seu blog homònim dedicat a temes científics, especialment la biologia i la química, s’ha de notar que precisament es bioquímic!
Gargotaire, trenco la norma de recomanar un blog de política, però de fet tampoc es un blog, son gargots xD
Alguns de la llista potser els coneixeu, però val més posar de més que de menys; també en podia afegir alguns més a la llista, però són blogs que no llegeixo tan sovint i fa de mal recomanar sense coneixement més profund, a més, tampoc us vull saturar de feina que si veieu una llista massa llarga llavors us fa mandra i no li doneu a cap enllaç. Si voleu més blogs en la pestanya Blocs (Sí! Aquest blog té pestanyes!) d’aquest blog en trobareu més, però segurament ja els coneixeu.
Posted: 2018-10-11 in Comics
Acabo la setmana amb un recull de còmics variats.
Demà vacances, ens veiem el dilluns!
Cas típic 2904: noi li agrada noia, noi li agraden els còmics (3/4)
Posted: 2018-10-10 in Comics
Avui Cyanide & Happiness