Salut al barri - NÚM. 22. FEBRER 2011 - Barcelona by Consorci Sanitari Integral - Issuu
LA REVISTA DEL VOSTRE CENTRE DE SALUT Editada pel Consorci Sanitari Integral
 Número 22 - Febrer 2011
10 consells
abans d’anar a la consulta d’atenció primària
i a més • Cuidar l’esquena • Què és l’anisakis? • Nova unitat d’esquinç • Còlics del lactant • Intoxicacions per monòxid de carboni • Factors de risc de la demència
............Cuidar l’e
en les activitats d Durant el dia es fan un gran nombre d’activitats en les quals i, sense ser-hi conscients, es posa la columna vertebral, ja sigui cervical o lumbar, en posicions forçades que poden provocar l’aparició de dolor, contractures musculars, etc. Per tal de minimitzar al màxim aquest risc és molt recomanable seguir aquests consells d’higiene postural. Per dormir, la millor posició és de costat, amb els genolls encongits i els braços al costat del cos. Podem col·locar un coixí entre els genolls i un altre sota el cap, aquest últim d’una alçada que salvi la distància que queda entre el matalàs i el cap. No és aconsellable per a l’esquena dormir cap per avall o estirat cap per amunt. Tampoc ho és dormir pujant un braç per sobre del cap per posar la mà sota el coixí. Aquesta postura afecta a l’articulació de l’espatlla i a la mà. Per seure és preferible un seient dur a un sofà o butaca molt tous. L’esquena ha d’estar tan recta com sigui possible i ben recolzada en el respatller. Per seure en un sofà o butaca es pot posar un coixí a la zona lumbar perquè aquesta no quedi buida, sinó ben recolzada i recta.
BUTLLETÍ INFORMATIU DEL CONSORCI SANITARI INTEGRAL Director: Daniel Rodríguez Coordinació: Departament de Comunicació del Consorci Sanitari Integral Consell de redacció: Sandra Aguilar, Emili Burdoy, Ferran Flor, Eva González, Carme Llorens, Anna Millà, Elvira Quintero, Daniel Rodríguez, Carles Peña, Natàlia Riera, Rut Salvà i Lourdes Sans També han col·laborat en aquest número: Susana Del, Daniel López, Miriam Calles, Jordi Desola, M. Àngels Martínez i Sílvia Simó Disseny: Publiedit
Aquesta posició també és la recomanada a l’hora de conduir. Tenir el suport del seient bastant vertical i fer servir un coixí per mantenir les lumbars rectes. Per entrar al cotxe el millor és fer-ho d’esquena, seure i després suaument entrar les dues cames. Per sortir a l’inrevés: primer treure les cames i després aixecar-se. A l’hora de fer les tasques domèstiques, s’ha de mantenir sempre l’esquena tan recta com sigui possible. Per exemple, al fregar i escombrar, es pot fer servir un pal més llarg i així no inclinarse cap endavant. Per planxar, cal posar la taula de planxar més alta i tenir les cames obertes i separades, fins i tot, es pot posar una capsa de sabates a terra i recolzar un peu en ella de forma alternada. Per fer el llit, no és convenient doblegar l’esquena cap endavant, sinó posar-se de genolls o a la gatzoneta a ben a prop del llit per aixecar el matalàs i posar els llençols a sota. Cal fer la mateixa postura per agafar alguna cosa del terra, sobretot si és pesada. A l’hora d’aixecar l’objecte la força es farà amb els braços i les cames, mantenint l’esquena recta. Per penjar la roba, si l’estenedor està al davant, cal posar la roba més pesada més prop i la més lleugera lluny, per no forçar l’esquena. El carretó d’anar a comprar és millor portar-lo davant, empenyent-lo, que no darrere arrossegant-lo. Si la bossa és molt pesada, és millor portar una motxilla o sinó una bossa en bandolera creuada. Carles Peña Fisioterapeuta
.................................................. És un paràsit amb un cicle de vida que afecta els peixos i mamífers marins i que els produeix lesions en el seu sistema digestiu. Són perjudicials per als éssers humans per dues raons: produeix anisakiasis (malaltia ocasionada per la infecció d’Anisakis) per la ingesta de peix no elaborat i perquè produeix reaccions al·lèrgiques a les substàncies químiques que els paràsits deixen en el peix. En el primer cas, les larves afecten al tracte gastrointestinal i sobreviuen a les diferents secrecions digestives. Això pot provocar dolor abdominal i també nàusees, vòmits i diarrea. Les tècniques endoscòpiques permeten veure les larves així com extreure-les. D’altra banda, les persones que presenten al·lèrgia a l’Anisakis mostren diversos símptomes després d’ingerir el peix infectat. Aquests símptomes varien des d’una simple urticària (erupció cutània) a l’angioedema, que es caracteritza per l’aparició de grans faves a la superfície de la pell, en especial al voltant dels ulls, llavis, i que pot afectar mans, peus i gola. Els casos més greus requereixen ingrés hospitalari. Entre les espècies de peix que poden contenir aquest paràsit es troben: la sardina, el bacallà, el seitó, l’areng, el salmó, el lluç, el llucet, el verat, la tonyina o el rap. L’anisakiasis apareix amb freqüència en països en els que es menja peix cru o lleugerament salat o condimentat com Japó o Escandinàvia. Per tant, és fonamental evitar la ingesta de peix cru o poc cuinat. És imprescindible assegurar l’eliminació d’aquest paràsit ja que l’Anisakis sobreviu 50 dies en el peix guardat a 2 ºC, dues hores a -20 ºC, dos minuts a -60 ºC i dos mesos en vinagre. Per això, hi ha diversos processos que maten el paràsit del peix cru, una de les possibilitats per eliminarlo és congelar el peix cru a una temperatura inferior a -20 ºC, durant les 24 o 72 hores prèvies al seu consum. Altra manera d’acabar amb el paràsit és sotmetre’l a la calor, cuinar el peix que es vagi a consumir a una temperatura entre els 55 i els 70 ºC. Per tant, es poden consumir productes fumats en calent i els pasteuritzats, ja que deixen el paràsit inactiu. Eva González Infermera
Nova Unitat
d’esquinç
a l’Àrea Bàsica de Salut Gaudí
L’esquinç o torçada del turmell és un dels problemes més freqüents del sistema musculoesquelètic. Es produeix un esquinç al dia per cada 10.000 habitants. Es tracta d’una lesió que per lleu que sembli acostuma a generar dolor i, en funció del grau del grau d’esquinç, pot ocasionar tumefacció i hematoma. La gravetat pot anar des d’una petita torçada fins a un trencament de les bandes fibroses i molt resistents que connecten els ossos en una articulació: els lligaments. Tot i que en alguns casos la lesió és molt espectacular visualment, es pot tractar des de l’atenció primària en la majoria d’ocasions. Per fer-ho, s’ha posat en marxa la Unitat d’esquinç a l’Àrea Bàsica de Salut Gaudí amb l’objectiu de fer un seguiment acurat del procés de curació, així com afegir un complement de qualitat al tractament convencional en forma d’exercicis molt senzills. Els exercicis s’expliquen a la consulta i es poden fer al domicili. L’objectiu és potenciar tota la musculatura que envolta el turmell i fer d’aquest una estructura sòlida per intentar evitar una recaiguda en el temps. El diagnòstic i el tractament inicial serà fet pel personal mèdic i d’infermeria, que, a més, proporcionaran unes recomanacions generals amb la finalitat de tenir una bona evolució de la lesió. Algunes són: ► Mantenir repòs relatiu, segons calgui. Si hi ha dificultat per caminar, cal ajudar-se d’una crossa ajustada a l’alçada de l’usuari i col·locar-la al costat contrari de la lesió.
► Cuidar l’embenat que s’ha aplicat. Si es deteriorés o deixés de fer la seva funció, consultar amb l’equip sanitari. Si es nota que l’embenat comprimeix molt, s’adormen els dits del peu embenat o es tornen d’un color blavós, cal retirar-lo ràpidament i consultar de nou els professionals sanitaris. ► Mantenir l’extremitat afectada en posició elevada per afavorir el retorn venós i evitar que s’inflin les cames. ► Aplicar fred durant 15-20 minuts entre tres i quatre cops al dia. Mai no aplicar gel de forma directa: sempre fer-ho protegint la zona. ► En aquesta fase inicial és important evitar que fonts de calor afectin la zona lesionada. Cal fer servir un calçat tancat que reforci al màxim possible el turmell. Evitar calçats poc còmodes (xancles, sabates de taló, etc.).
Tot i que en alguns casos la lesió és molt espectacular visualment es pot tractar des de l’atenció primària en la majoria d’ocasions Un cop abordada la primera fase del tractament (fase inflamatòria), l’usuari serà derivat a la Unitat d’esquinç de 48 a 72 hores després. A la Unitat se li farà un seguiment de la lesió i se li explicarà tot un seguit d’exercicis per reparar i rehabilitar l’esquinç. Si millora, se li donarà l’alta, tenint en compte que, si no fos així, es valoraria derivar l’usuari al servei de rehabilitació del Centre d’Atenció Integral Hospital Dos de Maig.
Susana Del. Metgessa de família Daniel López. Infermer
Àrea Bàsica de Salut Gaudí Centre d’Atenció Primària Sagrada Família
consells abans d’anar a
la consulta d’atenció primària
Si teniu hora per a una propera visita amb el vostre professional mèdic o d’infermeria, heu pensat en repassar tots els detalls importants que li voleu comentar? I és que sovint no som conscients de la importància d’una preparació adequada abans d’anar a una consulta al centre d’atenció primària. Ens podem oblidar la medicació que estem prenent, si hem fet servir alguna planta medicinal o si hem anat a la consulta d’un altre metge i el que aquest ens ha explicat, per posar alguns exemples. Amb les presses, o simplement per un oblit, se’ns poden passar desapercebuts detalls importants que poden comportar futures conseqüències negatives. Per això, al Centre d’Atenció Primària Sagrada Família volem donar-vos una atenció més segura i us recomanem els 10 consells bàsics a seguir cada vegada que acudiu a la consulta del vostre equip sanitari.
1. Abans d’anar al vostre professional sanitari, feu una llista amb els temes que voleu consultar. 2. Si penseu que podeu oblidar alguna cosa, aneu a la consulta acompanyat d’algú de la vostra confiança. 3. Pregunteu sempre que tingueu dubtes. Aprengueu sobre la vostra malaltia i el seu tractament fent totes les preguntes que us calguin al professional que us atén. 4. Porteu sempre el llistat dels medicaments que esteu prenent, incloent vitamines o plantes medicinals. Apunteu el nom dels medicaments, la dosi i la manera de prendre’ls i durant quant temps. Porteu aquesta llista a totes les consultes on aneu. 5. Si en algun moment un altre especialista us canvia la medicació, informeu el vostre metge de família. 6. No prengueu medicaments d’altres persones. 7. Quan sigueu visitat per un altre metge, demaneu un informe de la vostra visita i guardeu-lo per quan aneu al vostre metge de família. Podeu fer-vos una fotocòpia i així no perdreu l’original. 8. Si us han hagut d’hospitalitzar, porteu al vostre equip d’atenció primària l’informe d’alta. 9. No acumuleu fàrmacs. Porteu els medicaments que ja no preneu al punt de recollida per al reciclatge de la farmàcia. 10. Si sou al·lèrgic a algun medicament, informeu-ne sempre a tots els professionals sanitaris que us atenguin. Natàlia Riera Metgessa de família Nucli de Seguretat del Pacient
Còlics del lactant Els còlics es manifesten com episodis de plor incontrolat sense causa aparent en un nadó sa. És un trastorn freqüent, benigne i que acaba remetent espontàniament. S’inicien després de la segona setmana de vida, disminueixen en freqüència i en intensitat amb l’edat, fins a desaparèixer de forma espontània cap al tercer o quart mes. Durant les crisis, el nadó es torna rígid, encongeix les cames, es posa vermell i plora. Poden durar des d’uns minuts fins a dos o tres hores per la nit i dos o tres nits cada setmana. Quan el nadó es calma, es recupera amb normalitat. Mai no s’acompanyen de vòmits, diarrees o febre. Se’n desconeixen les causes exactes de perquè passen aquests còlics. Es creu que podrien produir-se per un mecanisme d’immaduresa digestiva. S’han associat a: ► Lactància artificial. S’ha suggerit que poden ser provocats per intolerància a la llet artificial; però, els nadons alimentats amb llet materna també tenen còlics. ► Gasos. Alguns nadons amb còlics tenen més gasos, però no queda clar si el còlic està provocat pels gasos o si els nadons tenen més gasos a l’empassarse més aire mentre ploren. ► Augment del trànsit intestinal. Algunes teories proposen que podrien ser causats per un pas massa ràpid dels aliments a través del sistema digestiu, la qual cosa impediria digerir completament els aliments. ► Altres causes alternatives. Podría estar relacionat amb el fet que es tracti de nens amb plor fàcil, amb la presència d’una preocupació desmesurada dels pares cap al fill o al fet que siguin nadons als quals els costa adaptar-se al món exterior.
Què fer? No hi ha cap tractament que “guareixi” el còlic del lactant, però hi ha algunes coses que es poden fer perquè el problema sigui més fàcilment suportable per a la família: ► Mantenir la calma; el nadó percep l’ansietat dels pares. ► Comprovar que no hi hagi cap altra causa que justifiqui el plor: gana, son, fred, calor o simplement ganes d’estar en braços. ► Intentar trobar l’ambient o la postura que més relaxi al nadó (a la falda cara avall fregant-li l’esquena suaument, embolicat en una manteta amb l’habitació en penombra, amb música relaxant, col·locat en un gronxador o cadireta vibradora, de passeig amb al cotxet o en cotxe, etc.). ► A vegades pot ajudar-lo un massatge abdominal o una infusió infantil natural especialment formulada per a lactants. ► Demanar ajut. Si els pares estan molt cansats, cal buscar ajut d’altra persona. Si no es pot comptar amb ningú immediatament, no passa res per deixar una estona el nadó sòl al bressol i descansar uns minuts abans d’intentar consolar-lo novament. Cal consultar el pediatra abans de fer qualsevol canvi en l’alimentació o abans d’administrar qualsevol medi-
Miriam Calles Pediatra
INTOXICACIONS per
Amb l’arribada del fred, sovint els mitjans de comunicació es fan ressò de notícies sobre intoxicacions per monòxid de carboni. Algunes d’elles amb finals tràgics. Cada any a Catalunya es registren entre 250 i 300 casos d’intoxicació per monòxid de carboni. La majoria es produeixen per oblits o mals hàbits i d’altres pel mal funcionament dels aparells d’escalfar. Cal adquirir certs costums per ajudar a evitar aquest tipus d’accidents.
Què és el monòxid de carboni?
És un gas tòxic inodor i incolor que es genera en qualsevol combustió i augmenta la seva concentració quan el combustible crema amb deficiència. Cal sospitar d’una mala combustió d’estufes i altres aparells i que, per tant, hi ha una concentració de monòxid de carboni quan: ► La flama no és de color blau. Si fos groga o taronja, trucar immediatament a un tècnic especialitzat per tal que faci la revisió de l’aparell, ja que és un indici de combustió incorrecta. ► L’ambient on hi ha una font de combustió es troba sense ventilació suficient. ÉS MOLT IMPORTANT que els conductes de ventilació mai no estiguin obstruïts. ► Les plantes del lloc tendeixen a posar-se músties. Cal observar si passa. Quan es presenti alguna d’aquestes circumstàncies cal ventilar l’habitació de manera immediata. El monòxid de carboni entra a l’organisme a través dels pulmons, arriba a la sang i entra als glòbuls vermells i impedeix el transport d’oxigen pel cos. Cal no confondre una fuita de gas amb una emanació de monòxid de carboni. El gas natural, el butà o el propà no contenen monòxid de carboni. No són les fuites el que intoxica, sinó el mal funcionament de les estufes i tots els escalfadors i brasers.
Els símptomes que alerten que s’està produint una intoxicació per monòxid de carboni són els següents. ► En concentracions baixes: debilitat, cansament i
tendència a la somnolència, marejos, mal de cap, nàusees, vòmits, etc. ► En majors concentracions o exposició prolongada els danys poden arribar a ser més greus i severs i, de vegades, irreversibles: alteració dels sistema nerviós, confusió, esvaïment, paràlisi, coma i fins i tot la mort. ► S’incrementa el risc quan s’està dormint. La gravetat de la intoxicació depèn de la concentració del tòxic, és a dir, del monòxid de carboni, del temps d’exposició i de l’existència de factors de risc. Una exposició a una concentració molt elevada pot ser mortal encara que sigui curta. Una exposició a baixes concentracions, però durant molt de temps, pot donar lloc a una intoxicació crònica, que es detecta per la presència de mareig, mal de cap, baix rendiment intel·lectual o escolar, canvis de caràcter, cansament, malestar general, etc. Són especialment vulnerables a l’exposició del monòxid de carboni els malalts cardíacs i pulmonars, els infants, les dones embarassades i les persones d’edat avançada.
Algunes consideracions a tenir en compte: ► Recórrer a personal tècnic qualificat per fer qualsevol instal·lació d’equips de gas. ► Revisar anualment les instal·lacions de gas i electricitat, així com les xemeneies. ► Assegurar sempre una correcta ventilació i renovació d’aire als llocs on hi ha combustió. ► Mai no quedar-se adormit amb aparells amb flama (estufes) o brasa (brasers). ► Fer servir preferentment calefacció a base de radiadors o estufes sense combustió, sense flama. ► No escalfar el motor del vehicle ni deixar-lo funcionant en llocs tancats o mal ventilats. ► Els brasers formen sempre monòxid de carboni. Si no es pot evitar utilitzar-los, han d’estar en habitacions ben ventilades.
Jordi Desola. Metge de família i cap de la Unitat de terapèutica hiperbàrica a l’Hospital de Sant Joan Despí Moisès Broggi M. Àngels Martínez i Sílvia Simó. Treballadores socials
FACTORS DE RISC DE LA
Moltes vegades les persones es pregunten si es pot prevenir la demència. Doncs, hi ha unes causes que predisposen a patir-la, sobre les que no es pot actuar. Són l’edat avançada (que representa el factor de risc més important per desenvolupar qualsevol tipus de demència: vascular, Alzheimer...), patir un trastorn d’aprenentatge (com les persones amb síndrome de Down), els factors genètics (una quarta part dels casos de malaltia d’Alzheimer té un component familiar) i, finalment, el sexe: la malaltia d’Alzheimer és més prevalent en dones i, en canvi, la demència vascular ho és més en homes. Hi ha factors potencialment protectors de la demència, com són el control dels factors de risc cardiovasculars, fer exercici físic i fer exercicis d’estimulació de la memòria, així com fer activitats d’oci i lleure. Cal controlar els factors de risc cardio i cerebrovasculars, com la hipertensió. Xifres elevades de pressió arterial durant l’edat adulta es relacionen amb desenvolupament de demència a la vellesa. La diabetis incrementa el risc de demència especialment de la vascular en les persones més grans, sobretot si s’associa a hipertensió i alteracions cardíaques. També un colesterol elevat s’ha assenyalat com a factor de risc per desenvolupar demència. Pel que fa a l’obesitat, l’increment de l’índex de massa corporal s’associa amb més risc de patir demència. El tabac augmenta el risc d’embòlies i de demència vascular.
DEMÈNC IA
No es pot recomanar els suplements de vitamina B12, vitamina C, vitamina E i àcid fòlic per prevenir la demència o frenar la progressió perquè no hi ha estudis concloents que demostrin que siguin eficaços. L’exercici físic durant l’edat adulta disminueix el risc de patir demència i malaltia d’Alzheimer en la vellesa. Fer de 20 a 30 minuts d’activitat física dos cops per setmana redueix el risc, però no hi ha suficient evidència científica per demostrar que previngui la malaltia. Tenir un nivell educatiu baix (estudis, formació) s’associa també a un grau més gran de demència, en general, i a la malaltia d’Alzheimer en particular, per tant, és important recomanar estimulació mental i dur a terme activitats que facin treballar la memòria. Altres factors de risc, que s’han d’evitar si és possible i dels quals no hi ha prou evidència científica que tinguin relació directa, són les arítmies, el consum de greixos saturats, la toxicitat per alumini, els pesticides i altres substàncies químiques. En resum, és important controlar els factors de risc cardiovascular, com la pressió arterial, la diabetis i el colesterol, fer exercici físic i estimular la ment. Emili Burdoy Metge de família
CONSULTEU el bloc del centre http://salutaprimaria. blogspot.com/
Salut al barri - NÚM. 22. FEBRER 2011 - Barcelona
10 consells abans d'anar a la consulta d'atenció primària | Cuidar l'esquena | Què és l'anisakis? | Nova unitat d'esquinç | Còlics del lacta...