El bloc d'en Xavi: Reserva al Pic del Martell
Reserva. Pic del Martell. Garraf.
120m, V+. Equipament: parabolts, 1 tac de fusta molt clàssic!!
Material: friends i bagues per ponts de roca.
Dimarts vam decidir que seria un bon dia per anar a escalar.
Tot i la probabilitat de pluja que hi havia, i tot i el vent i el fred que feia quan vam arribar al pàrquing del Pic del Martell.
Originalment una expedició més nombrosa, degut a causes diverses vam quedar només 3 components. Ens presentem:
La Marta, guapíssima monitora del III grup d'iniciació de la UEC de Gràcia, que mai abans ha fet una via llarga i avui es disposa a estrenar-se.
L'iluminada (podriem dir enlluernada, pel sol) Anna, presi de la secció d'iniciació, a part de guapíssima monitora del II grup. Ella si que ha fet alguna via llarga, i avui es disposa a pujar per aquestes parets que encara no coneix.
I jo, el mateix de sempre, també monitor d'iniciació però del IV grup.
Ah, m'en oblidava! Aqui hi ha les altres protagonistes de la jornada, que mai surten citades i sense les quals no seria possible tot això: les cordes salvadores!!!
La via escollida és la clàssica i mítica Reserva, que l'he fet en més d'una ocasió però encara mai he retratat.
Inicio el primer llarg per la directa, potser més dificil però més ben protegit. No fa el vent que feia al pàrquing, i a més ja ens toca el solet, o sigui que gaudim d'aquesta caloreta i tot!
Arribats a la primera reunió aviso les meves companyes que ja poden pujar.
No sé si em senten, es que estan molt ocupades fent-se un àlbum de fotos a peu de via...
L'Anna ja ha pujat i està a la R1, havent superat els 2 passets que té el llarg. Ara és el torn de la Marta, que va progressant mentre també gaudeix del solet. Aqui tothom gaudeix d'aquest solet d'hivern!!
Els peus una mica més amunt! De totes maneres ho fan molt bé, ja que aqui això es posa molt dret i no hi ha gaire bones mans.
L'Anna, atenta mentre assegura la Marta.
Ja som els 3 aqui: ara toca una mica de gresca a la reunió...
Els dono instruccions per desmuntar la reunió un cop comencin a escalar, i enfilo el segon llarg pel diedre. El tac de fusta encara hi és. Perfecte!! Així podran veure el que és una assegurança de les mítiques!!!
Flanqueig del sostret cap a l'esquerra, amb un pas una mica atlètic...
...i ja sóc a la R2, assegurant les meves companyes.
La Marta ja ha arribat, i li passo el control de la reunió per tal que asseguri l'Anna. De mentres jo em dedico a fer algunes fotos: al mar, així de lluent amb aquest solet que tant bé ens escalfa...
A l'Anna, que ja surt del pas de l'aresta, una mica finet de peus però amb bona presa per a les mans...
Que tal Anna?? Anem bé?
Veig que la Marta també està força còmode en aquesta repisa, també està aprenent força ràpid!
Ja som tots tres aqui!
Gaudint d'aquestes vistes i d'aquest solet!
Ara és la Marta qui m'assegurarà, o sigui que preparo la reunió i li faig les explicacions pertinents.
Al començament del tercer llarg costa trobar el primer parabolt. Resulta que està a la nostra vertical però no es veu, haurem d'anar a buscar un passet una mica delicat. No anem cap a la dreta perquè ens ficarem de ple dins la "No sé".
Un cop superat veurem el parabolt (amb xapa vermella).
I uns metres més amunt trobarem el pas clau de la via: una fisura que tiba bastant de braços (haurem de buscar unes esquerdes en diagonal) i on és dificil colocar bé els peus. El secret és pujar-los tant com puguem i aprofitar el parabolt que tenim al mig del pas per assegurar-nos, evitant una possible caiguda. Però no utilitzeu el tronc sec que hi ha al mig perquè està a punt d'arrancar-se!!
Mentrestant les noies es diverteixen fent tota classe de càntics, poses de foto i coreografies:
Finalment empalmo els dos següents llargs, doncs la minirepisa que hi ha a la R3 seria un suplici per una cordada de 3. A més, en aquesta no hi toca el solet i a la R4 si!!!
La Marta és la primera en pujar, i l'Anna vé després. El passet clau (V+) els costa una miqueta, però finalment arribem tots a dalt, contents i feliços d'aquest dia meravellós on hem pogut divertir-nos mentre ens escalfa el solet.
Foto de cim, gentilesa d'una cordada que passava per allà amb l'objectiu de rapelar.
Només queda tornar al cotxe seguint el laberint de margallons, rasclers i caminets que ens duen al pàrquing.
Escalada realitzada per Xavi Gallach, Marta Casals i Anna Figuera.
PGB 28 de gener de 2010 a les 17:45
Osti, una piada molt divertida Xavi! Tant les presentacions de l'equip com els videos.
Si mai coincideixo amb elles a la paret no les podré mirar igual ;)
Anònim 29 de gener de 2010 a les 0:33
Xavi...com t'has atrevit a penjar els videos??? la mare que t'ha fet... nosaltres (crec poder parlar en nom de les dues) si que no et mirarem igual...
ja t'enganxarem...ja
Josep 29 de gener de 2010 a les 10:36
Ei! Felicita a la Marta pels balls! Bona i divertida piada.