La teva dieta d'estiu pot empitjorar els símptomes de la gota | Consumer
La gota és una malaltia reumática que depèn dels nivells d’àcid úric en la sang. Si els nivells augmenten per sobre del normal (6 mg/dl), l’àcid úric s’acumula en les articulacions i en altres teixits tous del cos, des de la pell i els tendons fins als ronyons i el sistema cardiovascular. Els seus símptomes, com el dolor intens i la inflamació de les articulacions, els càlculs renals o la dificultat per orinar amb normalitat, poden arribar a ser molt limitants en la vida quotidiana. I són ben coneguts pel 2,4 % dels espanyols, segons l’estudi EPISER, publicat en 2016. A continuació, expliquem les seves causes i què tenir en compte en relació a l’alimentació i altres hàbits.
L’excés d’àcid úric (o hiperuricemia) es deu a diversos factors i un d’ells és la dieta. Però no és l’únic i cal tenir-ho present. Les persones sofreixen aquesta malaltia perquè, o bé produeixen àcid úric de més, o bé tenen problemes per eliminar-ho. I ambdues situacions són el resultat, moltes vegades, de la genètica (és una malaltia potencialment hereditària), del gènere (afecta més als homes), d’altres malalties (com a problemes renals, afeccions sanguínies, tumors, diabetis, obesitat o càncer) i d’alguns tractaments farmacològics. En altres paraules, és un error pensar que els malalts de gota són persones que mengen malament o no es cuiden.
No obstant això, la nostra manera de menjar influeix notablement en l’evolució d’aquesta malaltia i la dieta pot ajudar a mantenir sota control la patologia. Per aquest motiu sigui tan important parar-li esment, sobretot en els mesos d’estiu, quan l’alimentació sol ser més relaxada i permissiva. Com assenyala el doctor Alejandro Prada, reumatólogo de l’Hospital Universitari de Torrejón (Madrid), “l’àcid úric pot pujar en sang per diversos motius, alguns d’ells controlables si ajustem algunes mesures d’estil de vida”.
Cuidar la dieta a l’estiu per evitar la gota
Abans de res, els pacients de gota han de tenir clar que el més important és seguir el tractament i de les indicacions del seu metge (no interrompre el tractament farmacològic, si ho hi hagués, o mantenir les pautes individuals són qüestions clau). Ara bé, en termes generals, quin tipus d’aliments, begudes o costums hem de vigilar d’a prop per evitar que augmentin els nivells d’àcid úric?
Beure molt, sí, però no qualsevol cosa. La falta d’hidratació (tan habitual a l’estiu) pot fer que l’àcid úric pugi en sang, per la qual cosa s’han de prendre abundants líquids, tret que hi hagi alguna restricció concreta per alguna patologia renal. Però, atenció, que hi ha un parell de detalls que faran que aquesta hidratació sigui molt més efectiva:
El primer és evitar el consum de begudes ensucrades (refrescs, sucs, granissats…). Com expliquen des de la Societat Espanyola de Reumatología (SER), els sucres, abundants en moltes begudes d’ús comú, “competeixen en el ronyó amb l’àcid úric i impedeixen que aquest s’excreti amb normalitat, per la qual cosa aquestes begudes haurien de ser limitades”. La beguda de preferència ha de ser sempre l’aigua; l’alternativa, alguna beguda edulcorada sense sucre.
També és indispensable evitar el consum d’alcohol. Això, a l’estiu, resulta més complicat per l’entorn, les trobades amb amics i el temps lliure, però, com remarca el doctor Prada, “és fonamental tenir clar que el consum excessiu de cervesa, inclosa la cervesa sense alcohol, així com les begudes anomenades espirituosas (vodka, rom, ginebra, whisky…), poden augmentar els nivells d’àcid úric en sang i desencadenar brots de gota”.
Quant als aliments, la SER aconsella evitar els menjars copiosos i els dejunis perllongats, a més de reduir el consum d’aliments d’origen animal rics en àcid úric, especialment mariscs, carns vermelles i vísceres.
I què passa, per exemple, amb el tomàquet, al que sempre se li ha tirat la culpa dels atacs de gota? “Les purinas d’origen vegetal no han demostrat que augmentin els nivells d’àcid úric en sang -respon Prada-, per la qual cosa no hi hauria restricció especial en el consum de vegetals que tradicionalment s’havien associat a una mala evolució de la gota, com el tomàquet, els espàrrecs o els espinacs, moltes vegades molt presents en la dieta estiuenca”. Com assenyala el dietista-nutricionista Aitor Sánchez García, “a nivell poblacional, es té identificat al tomàquet com ‘el gran vilà’ i s’oblida amb major facilitat altres aliments encara més insans i causants d’aquestes crisis com els embotits, l’alcohol o fins i tot els refrescs”.
Estar actius per estar sans
L’activitat física és indispensable per mantenir-nos en forma, cuidar la nostra salut, prevenir malalties o mantenir sota control les patologies que ja tenim. I les persones amb gota no són l’excepció. Com diu el reumatólogo, “sabem que fer exercici, mantenir una vida activa i evitar el sobrepès també són importants per a la gota per se i també per al control de la resta de factors de risc cardiovascular”.
Per tant, a l’estiu no s’ha de descurar aquest aspecte, ni la correcta hidratació durant l’activitat física. A més, cal tenir precaució amb dietes basades en dejunis perllongats, ja que, en paraules de Prada, “provoquen mobilització interna de l’àcid úric que pot desencadenar atacs de gota”.
En el següent vídeo pots obtenir més informació sobre les característiques d’aquesta malaltia i les recomanacions professionals per abordar-la:
gota-ca