munxi: d’abril 2007
Alice Pieszecki és la intrèpida reportera de la insustituible serie "The L word". Aquesta conductora d'un programa de ràdio sobre les relacions entre les persones té com a mural de menjador, una pissarra amb el nom de les persones que l'envolten i tot de fletxes assenyalant qui s'ha relacionat amb qui...i realment, si ens ho parem a pensar veurem que molta de la gent del nostre voltant està relacionada entre si, sense ser nosaltres mateixes el centre d'aquesta relació.
En una de les meves moltes paranoies, havia assimilat aquest tipus de filosofia com una espiral. M'explico: jo coneixo una persona (per tan tenim un lligam) i aquesta persona a una altra(amb la que jo no tinc relació), i aquesta a una altra , i així successivament fins que es construeix una espiral de relacions de coneixença que abarca tot el nostre entorn i el món sencer. És a dir, potser entre jo i la Mònica Lewinski no hi ha sinó només la coincidencia de fer de becàries (només el nom, la feina de becàries és radicalment diferent i no només pel sou...), però si ens possessim a estirar del cordill que forma l'espiral, potser arribariem a trobar una connexió a través de milers (i probablement milions) de persones que són conegudes de conegudes de conegudes de conegudes....
L'error de la meva paranoia és que cadascuna de nosaltres no només coneix una sola persona, i aquí entra l'Alice Pieszecki i la seva pissarra: en realitat totes les persones del nostre entorn es relacionen entre si de manera aleatòria, essent nosaltres només una fletxa més dins de totes les que uneixen les persones que formen part del nostre univers.
En resum, una altra paranoia sorgida després de mirar fotologs de gent per veure si en algun dels molts als que entro, dels que no en coneixo ni tan sols la marca de la samarreta que porten, hi ha algú a la llista de "amigos" que em sona...així es troben, com avui, sorpreses i fotos d'algú que, fa 5 anys que no veus ni en saps res de la seva vida.
Espirals....murals...relacions personals....sèries que valen la pena...només una mica del meu univers intern que bull cada dos per tres.
Publicat per Anna Mujal i Colilles a 21:37 4 comentaris: