2014- CICLE: CONSTRUCCIONS EFÍMERES>
Landungsbrücken (serendipitats sonores), instal·lació sonora (bucle sonor de 15 minuts) de Quim Tarrida, 2003
Quim Tarrida, per portar a terme la seva peça sonora, parteix de la pintura Hamburg Landungsbrücken (1910), de l’artista expressionista alemany Emil Nolde. Però, tot i que Tarrida parteix de la imatge pictòrica de Nolde, el que li interessa és experimentar en el camp sonor, aspecte que les arts plàstiques no poden mostrar però les audiovisuals, sí. Ara bé, tot i que l’artista parteix del registre audiovisual, aïlla el so de la imatge perquè el component sonor sigui autònom i pugui generar un nou camp semàntic.
Els Landungsbrücken, ponts flotants al port de la ciutat alemanya d’Hamburg, tenen una única funció, servir d’enllaç, ja que s’utilitzen per creuar les diverses plataformes situades als passadissos inferiors dels amarradors.
Els ponts generen ordre en un món de friccions. Cops del metall contra les columnes de ciment armat. Rodes que s’estrangulen contra parets plenes de verdet. L’aigua que degota... Sons. Músiques. Instruments. Músics invisibles i caòtics que, lentament, creen el seu propi tempo.
La peça sonora es presentarà a l’espai fosc del Trull, que antigament s’utilitzava per premsar olives. Aquest espai clos genera ressonàncies sonores, cosa que provoca que, a partir de la musicalitat dels Landungsbrücken, es creï un contrast amb la funció original del lloc i es produeixi en la ment de l’espectador una situació molt diferent de l’esperada.