Daniel 4v1 Nabucodonosor rei, a tots els pobles, nacions i llengües que habiten en tota la terra: Que abundi la vostra pau! נְבוּכַדְנֶצַּ֣ר מַלְכָּ֗א לְֽכָל־עַֽמְמַיָּ֞א אֻמַיָּ֧א וְלִשָּׁנַיָּ֛א דִּֽי־(דָאֲרִין) [דָיְרִ֥ין] בְּכָל־אַרְעָ֖א שְׁלָמְכ֥וֹ
Daniel 4v2 Em plau d’anunciar-vos els senyals i prodigis que el Déu Altíssim ha fet amb mi. אָֽתַיָּא֙ וְתִמְהַיָּ֔א דִּ֚י עֲבַ֣ד עִמִּ֔י אֱלָהָ֖א (עִלָּיָא) [עִלָּאָ֑ה] שְׁפַ֥ר קָֽדָמַ֖י לְהַחֲוָיָֽה׃
Daniel 4v3 ¡Que en són de grans els seus senyals, i que en són de poderosos els seus prodigis! El seu regne és un regne etern, i el seu domini va de generació en generació. אָתוֹ֙הִי֙ כְּמָ֣ה רַבְרְבִ֔ין וְתִמְה֖וֹהִי כְּמָ֣ה תַקִּיפִ֑ין מַלְכוּתֵהּ֙ מַ
Daniel 4v4 Jo, Nabucodonosor, estava tranquil a casa meva, i tenia prosperitat al meu palau. אֲנָ֣ה נְבוּכַדְנֶצַּ֗ר שְׁלֵ֤ה הֲוֵית֙ בְּבֵיתִ֔י וְרַעְנַ֖ן בְּהֵיכְלִֽי׃
Daniel 4v5 Vaig veure un somni que em va espantar, i les imaginacions al meu llit i les visions del meu cap em van torbar. חֵ֥לֶם חֲזֵ֖ית וִֽידַחֲלִנַּ֑נִי וְהַרְהֹרִין֙ עַֽל־מִשְׁכְּבִ֔י וְחֶזְוֵ֥י רֵאשִׁ֖י יְבַהֲלֻנַּֽנִי׃
Daniel 4v6 I vaig decretar que vinguessin davant meu tots els savis de Babilònia, a fi que em fessin conèixer la interpretació del somni. וּמִנִּי֙ שִׂ֣ים טְעֵ֔ם לְהַנְעָלָ֣ה קָֽדָמַ֔י לְכֹ֖ל חַכִּימֵ֣י בָבֶ֑ל דִּֽי־פְשַׁ֥ר חֶלְמָ֖א יְהֽוֹדְעֻנַּֽנִי׃
Daniel 4v7 Llavors vingueren els mags, els astròlegs, els caldeus i els endevinadors; i vaig contar el somni davant d’ells, però no em van fer conèixer la seva interpretació. בֵּאדַ֣יִן (עָלֲלִין) [עָלִּ֗ין] חַרְטֻמַיָּא֙ אָֽשְׁפַיָּ֔א (כַּשְׂדָּיֵא) [כ
Daniel 4v8 I finalment vingué davant meu Daniel, el nom del qual és Belteixassar, com el nom del meu déu, i en el qual hi ha l’esperit dels déus sants, i li vaig explicar el meu somni: וְעַ֣ד אָחֳרֵ֡ין עַל֩ קָֽדָמַ֙י דָּנִיֵּ֜אל דִּֽי־שְׁמֵ֤הּ בֵּלְטְשׁ
Daniel 4v9 Oh Belteixassar, cap dels mags, com que sé que l’esperit dels déus sants és en tu, i cap secret és difícil per a tu, conta’m les visions del meu somni que he vist, i la seva interpretació. בֵּלְטְשַׁאצַּר֮ רַ֣ב חַרְטֻמַיָּא֒ דִּ֣י׀ אֲנָ֣ה יִדְ
Daniel 4v10 Aquestes foren les visions del meu cap sobre el meu llit. Mirava, i, heus aquí, hi havia un arbre enmig de la terra, i la seva altura era colossal. וְחֶזְוֵ֥י רֵאשִׁ֖י עַֽל־מִשְׁכְּבִ֑י חָזֵ֣ה הֲוֵ֔ית וַאֲל֥וּ אִילָ֛ן בְּג֥וֹא אַרְעָ֖א וְרוּ
Daniel 4v11 L’arbre creixia i s’enfortia, i la seva alçada arribava als cels, i se’l veia des dels confins de tota la terra; רְבָ֥ה אִֽילָנָ֖א וּתְקִ֑ף וְרוּמֵהּ֙ יִמְטֵ֣א לִשְׁמַיָּ֔א וַחֲזוֹתֵ֖הּ לְס֥וֹף כָּל־אַרְעָֽא׃
Daniel 4v12 el seu fullatge era bell, i els seus fruits abundants, i en ell hi havia aliment per a tots: sota seu cercaven l’ombra les bèsties del camp, i en les seves branques s’hi ajocaven els ocells dels cels, i d’ell s’alimentava tota carn. עָפְיֵ֤ה
Daniel 4v13 Estava mirant jo les visions del meu cap sobre el meu llit i, heus aquí, un vetllador i sant que baixava dels cels. חָזֵ֥ה הֲוֵ֛ית בְּחֶזְוֵ֥י רֵאשִׁ֖י עַֽל־מִשְׁכְּבִ֑י וַאֲלוּ֙ עִ֣יר וְקַדִּ֔ישׁ מִן־שְׁמַיָּ֖א נָחִֽת׃
Daniel 4v14 Cridava amb veu forta, i deia així: Abateu l’arbre, i talleu les seves branques, despulleu-lo del seu fullatge, i escampeu els seus fruits, que les bèsties marxin de sota seu, i els ocells, de les seves branques: קָרֵ֙א בְחַ֜יִל וְכֵ֣ן אָמַ֗
Daniel 4v15 però deixeu la soca amb les seves arrels a terra, amb un lligam de ferro i de bronze entre l’herba tendra del camp; i que sigui mullat per la rosada dels cels, i que tingui la seva porció de l’herba de la terra amb les bèsties; בְּרַ֙ם עִקַּ
Daniel 4v17 Aquesta sentència està decretada pels vetlladors, i aquesta demanda per la paraula dels sants: a fi que els vivents sàpiguen que l’Altíssim és el qui governa el regne dels homes, i ell el dóna a qui vol, i hi eleva els més baixos dels homes.
Daniel 4v18 Aquest és el somni que jo, el rei Nabucodonosor, he vist; i tu, Belteixassar, fes-me’n saber la interpretació, ja que tots els savis del meu regne no foren capaços de fer-me’n saber la interpretació: però tu sí que n’ets capaç, perquè l’esperi
Daniel 4v19 Llavors Daniel, el nom del qual era Belteixassar, restà esbalaït durant un temps, i els seus pensaments el torbaven. El rei va respondre, i digué: Belteixassar, que el somni i la seva interpretació no et torbi. Belteixassar va respondre, i dig
Daniel 4v20 L’arbre que has vist, que havia crescut i s’havia enfortit, i l’alçada del qual arribava fins als cels, i se’l podia veure des dels confins de tota la terra, אִֽילָנָא֙ דִּ֣י חֲזַ֔יְתָ דִּ֥י רְבָ֖ה וּתְקִ֑ף וְרוּמֵהּ֙ יִמְטֵ֣א לִשְׁמַיָּ֔א ו
Daniel 4v21 i el seu fullatge era bell, i el seu fruit abundant, i en ell hi havia aliment per a tots, sota el qual cercaven l’ombra les bèsties del camp, i en les seves branques s’hi ajocaven els ocells dels cels: וְעָפְיֵ֤הּ שַׁפִּיר֙ וְאִנְבֵּ֣הּ שַׂ
Daniel 4v22 ets tu mateix, oh rei, que has crescut i t’has enfortit, i has crescut fins a arribar als cels, i el teu domini, fins als confins de la terra. (אַנְתָּה־)[אַנְתְּ־]ה֣וּא מַלְכָּ֔א דִּ֥י רְבַ֖ית וּתְקֵ֑פְתְּ וּרְבוּתָ֤ךְ רְבָת֙ וּמְטָ֣ת לִשְׁ
Daniel 4v23 I allò que ha vist el rei, un vetllador i sant que baixava dels cels, i deia: Abateu l’arbre i destruïu-lo, però deixeu la soca amb les seves arrels a terra, amb un lligam de ferro i de bronze entre l’herba tendra del camp; i que sigui mullat
Daniel 4v24 aquesta és la interpretació, oh rei, i el decret de l’Altíssim que ha vingut sobre el meu senyor el rei: דְּנָ֥ה פִשְׁרָ֖א מַלְכָּ֑א וּגְזֵרַ֤ת (עִלָּיָא) [עִלָּאָה֙] הִ֔יא דִּ֥י מְטָ֖ת עַל־(מַרְאִי) [מָרִ֥י] מַלְכָּֽא׃
Daniel 4v25 Que et trauran d’entre els homes, i viuràs entre les bèsties del camp, i t’alimentaran amb herba com els bous, i la rosada dels cels et mullarà: i passaran set temps sobre tu, fins que sàpigues que l’Altíssim és el qui governa el regne dels ho
Daniel 4v26 I allò que van dir, de deixar la soca amb les arrels de l’arbre, és que el teu regne continuarà essent per a tu, després que hagis après que el qui té el govern és als cels. וְדִ֣י אֲמַ֗רוּ לְמִשְׁבַּ֞ק עִקַּ֤ר שָׁרְשׁוֹ֙הִי֙ דִּ֣י אִֽילָנָ֔
Daniel 4v27 Per tant, oh rei, que el meu consell et plagui, i allibera’t dels teus pecats per la justícia, i de les teves iniquitats tenint compassió dels pobres; heus aquí, això serà un allargament del teu benestar. לָהֵ֣ן מַלְכָּ֗א מִלְכִּי֙ יִשְׁפַּ֣
Daniel 4v28 Tot això s’esdevingué al rei Nabucodonosor. כֹּ֣לָּא מְּטָ֔א עַל־נְבוּכַדְנֶצַּ֖ר מַלְכָּֽא׃ פ
Daniel 4v35 i tots els que habiten sobre la terra són comptats davant seu com no-res, i ell obra com vol entre l’exèrcit dels cels i els habitants de la terra, i no hi ha ningú que pugui aturar la seva mà, i que li digui: Què fas? וְכָל־(דָּאֲרֵי) [דָּיְ
Daniel 4v34 I al final d’aquells dies jo, Nabucodonosor, vaig alçar els ulls als cels, i el meu enteniment em tornà: i vaig beneir l’Altíssim, i vaig lloar i vaig glorificar el qui viu eternament, el domini del qual és un domini etern, i el seu regne perd
Daniel 4v33 En aquell mateix moment la paraula fou complerta sobre Nabucodonosor, i va ser tret d’entre els homes, i es va alimentar amb herba com els bous, i la rosada dels cels mullà el seu cos, fins que el seu pèl va créixer com les plomes de les àguil
Daniel 4v32 i et trauran d’entre els homes, i viuràs entre les bèsties del camp, i t’alimentaran amb herba com els bous, i passaran set temps sobre tu, fins que aprenguis que l’Altíssim és el qui governa el regne dels homes, i ell el dóna a qui vol. וּמִ
Daniel 4v31 La paraula era encara a la boca del rei quan una veu davallà dels cels: A tu et diuen, oh rei Nabucodonosor: El regne ha estat traspassat de tu, ע֗וֹד מִלְּתָא֙ בְּפֻ֣ם מַלְכָּ֔א קָ֖ל מִן־שְׁמַיָּ֣א נְפַ֑ל לָ֤ךְ אָֽמְרִין֙ נְבוּכַדְנֶצַּ֣ר מ
Daniel 4v30 el rei va exclamar, i digué: ¿No és aquesta la gran Babilònia que jo he construït com a casa del regne, amb la força del meu poder i per a la glòria del meu honor? עָנֵ֤ה מַלְכָּא֙ וְאָמַ֔ר הֲלָ֥א דָא־הִ֖יא בָּבֶ֣ל רַבְּתָ֑א דִּֽי־אֲנָ֤ה בֱנ
Daniel 4v29 Al cap de dotze mesos, mentre caminava per damunt del palau reial de Babilònia, לִקְצָ֥ת יַרְחִ֖ין תְּרֵֽי־עֲשַׂ֑ר עַל־הֵיכַ֧ל מַלְכוּתָ֛א דִּ֥י בָבֶ֖ל מְהַלֵּ֥ךְ הֲוָֽה׃
Daniel 4v36 Al mateix temps em retornà l’enteniment, i la glòria del meu regne, el meu honor i la meva esplendor em van retornar, i em cercaren els meus consellers i els meus magnats, i vaig ésser restablert al meu regne, i se’m va afegir una grandesa ext
Daniel 4v37 Ara jo, Nabucodonosor, lloo i exalço i honoro el Rei dels cels, perquè totes les seves obres són veritat, i els seus senders són justos, i pot humiliar aquells que caminen en l’orgull. כְּעַ֞ן אֲנָ֣ה נְבוּכַדְנֶצַּ֗ר מְשַׁבַּ֙ח וּמְרוֹמֵ֤ם ו
Avui és 19 de febrer de l'any 2019 · Hora local a Lleida: 10:28:27