Un santanyiner indignat
Un santanyiner indignat. | 30 agost 1998
Sr. director: He decidit escriure aquesta carta perquè em vessa la indignació davant aquest suposat article d'Héctor Hernández, que lleva la pell sense cap coneixement de causa al batle de Santanyí, Cosme Adrover.
Aquest tal Hernández hauria de saber el que ha fet el batle pel nostre poble abans d'escriure de forma tan alegre un caramull d'acusacions gratuïtes, sobre les quals la gran majoria de santanyiners no hi estam d'acord, com ho demostra que des que hi ha eleccions Cosme Adrover ha tingut majoria absoluta a Santanyí i en seguirà tenint si es torna a presentar.
N'Hèctor Hernández ha d'escriure del seu poble, llogaret o d'on pestes va néixer perquè del sentiment de Santanyí no en té ni idea, i si tingués un dit de vergonya no se'l tornaria a posar a la boca, el nom del nostre poble.
Cosme Adrover és el que vertaderament es mereix. I si dóna nom a l'institut, com seria de justícia, és perquè gràcies a ell i només a ell el nostre poble té institut. I és ben cert que ell ha fet molta de feina per aconseguir-ho, lluitant amb altres municipis que també en volien un.
Sobre el ciment i urbanitzar i tot el grapat de barbaritats que ha amollat sense cap mirament el tal Hernández, li he de dir que Santanyí és un dels municipis més pròspers de Mallorca gràcies a la política del batle, i gràcies que hem sabut utilitzar els nostres recursos. No hi ha un santanyiner sense feina. En canvi, a municipis on la gent com Hèctor Hernández ha aturat el progrés i no ha deixat fer ni un trist hotelet han d'anar a guanyar-se les sopes molt enfora de ca seva.
A Santanyí existeix un clam popular a favor del batle Adrover, per molt greu que sàpiga al tal Hernández, i l'institut ha de dur el seu nom, simplement perquè s'ho mereix i n'estan a favor la immensa majoria de santanyiners. I basta.
A Hèctor Hernández li recoman que abans de gosar tornar a escriure de Santanyí vagi al barber i tal vegada se li aclariran un poc més els conceptes, i no envestirà amb la destral contra una persona que només cerca el bé del seu poble. (P.D: No firm la carta perquè no es vegi que només vull quedar bé amb el batle. No és la intenció, ni a prop fer-s'hi).