Juliol | 2012 | Aprenents d'hort
Estiu, General, Verger
aigua de nous
Nous verdes (Font: sabordefamilia.com)
Entre dilluns 2 i dimarts 3 de juliol hem elaborat l‘aigua de “nodes”, un licor de nous.
A l’igual que la resta de ratafies de la nostra terra, aquest licor es fonamenta en la maceració a sol i serena de nous verdes, collides tradicionalment entre les revetlles de Sant Joan i Sant Pere. Però en aquest amb rom, en comptes de l’aiguardent o l’anís típic de la ratafia.
Els ingredient són pocs (grans de cafè, pell de taronja) però amb forta presència de nous verdes (15 per litre de rom).
Algunes receptes també hi posen arrel de genciana però no n’hem tingut ni sort ni coneixement per trobar-les… així que hem obviat aquest pas i algun dia potser provarem arrel de dent de lleó (pixallits) que potser té una amargor semblant a la de la genciana.
Aquesta barreja l’hem de deixar 41 dies a sol i serena (finalment ho macerem 63 dies, unes 9 setmanes, des del 2 de juliol fins l’1 de setembre) i llavors s’ha de colar i afegir-hi un xarop fet amb aigua i sucre (que també se’n pot haver fet caramel) que deixarem macerar a sol i serena com a mínim 1 setmana o 10 dies més (finalment macerem la 2a tongada 37 dies, unes 5 setmanes, des de l’1 de setembre fins el 7 d’octubre).
Entre el 2 i el 3 de juliol (ho hem fet amb dues tongades) per 5 ampolles de 70 cl. (3’5 litres) de rom dominicà (anyenc anomenat Siroko), 15 grans de cafè (4 per litre), 53 nous verdes aixafades (15 per litre… i si és nombre parell hi afegim una més…), la pell de 3 taronges (mirant de posar poca fibra blanca) i com a collita pròpia hi afegim 3 fulles (1 per litre) de menta xocolatera, d’orangina i de romaní (no és una ratafia d’herbes i per això hi hem posat molt poques.
Atès que travem les macadures de les nous abans d’aixafar-les (les 3 o 4 primeres hem intentat tallar-les a quarts i ens ha costat molt) amb el martell hem comprovat que el suc groguenc que deixen anar taquen molt més que les faves i les carxofes… així que sembla que tindrem les mans i els dits ennegrits durant com a mínim una setmana.
Aigua de nodes comercialitzada (Font: tiendagalinreiau.com)
Procés seguit enguany:
6 d’agost, l’hem anat remenant de tant en tant (es veu que això de serena no vol dir que el deixem “en pau”) tal i com ens va aconsellar una filla de la Val d’Aran
27 d’agost, un xic tard duem l’aigua de nous a casa… i fins l’1 de setembre (més de 15 dies tard) el colem ben colat (no espremem perquè trobem que és molt àcid per les nous verdes) i coguem el xarop (200gr de sucre integral i 200gr de sucre blanc afegint-hi aigua fins que queda ben quallat i sense grumolls). Per barrejar-lo bé afegim poc a poc a l’ensat el rom i seguim barrejant… finalment a l’ampolla gran hi afegim la meitat de nou del rom, el xarop, barregem, i la resta del rom i tornem a barrejar. Ara toca descansar a sol i serena com a mínim 1 setmana més (i pel que entenem estaria bé tornar-lo a colar amb un drap)
7 d’octubre, sembla que també anem tard (segons les receptes originals) però el resultat està molt millorat, així que anotarem aquest nou “tempus” de recepta per repetir-lo. Així aquest diumenge per fi hem colat amb un drap el licor de nous i l’hem envasat… ara en principi com més temps passa millor. El resultat, un licor ben negre i dolcet…
31 de març del 2013: encara ens en queda un xic i creiem que a esdevingut un xic més dolç (prop de 6 mesos).