Memories d'un Viatger Suecà: Com convencer a un pare...
Adrián23 de agosto de 2013, 10:29Manel, no se si fa molts anys del que contes, peró me recorda molt a quant jo tenia 16 anys, jo tenia una dervi variant peró no he tingut mai aficio a la moto, mes que res la gastaba com a mig de transport, però tinc amics que sempre estaben en el mecànic trucanles. Hi havia dervi variant que volaba jajaja, i feien carreres pel terme.Es interesant el que contes i molt entretengut de llegir, tens un don per a la narrativa, endavant i felicitacions per el blog, que tinques molt d'exit.ResponderEliminarRespuestasManel Vendrell Soler23 de agosto de 2013, 12:08Fa d'això uns 8 anys, pero crec que a Sueca, desde que aparegué la Derbi Antorcha, les coses han camviat ben poc, motets trucaes per complet, anant a la famosa "recta de la figuereta" i picar-les, a vore quin xaval era el més veloç.Efectivament com tu dius, la moto de 49cc, per a un adolescent no es res més que un poc de "llibertat", al no dependré dels pares per anar on se t'antoixara.Gracies per els teus cumplits i m'alegre que t'agrade el blog. Com que el teu també m'encanta pose un enllaç del meu blog al teu, molt bones fotografies, ¡Si senyor!EliminarResponderAdrián23 de agosto de 2013, 12:18Manel, vaig a posar jo també un enllaç en el meu blog del teu.I per supost seguiré les teves memories moteres i viatgeres, i sobre tot memories de un Suecà.Estem en contacte amic.ResponderEliminarAñadir comentarioCargar más...