“Re-programem” la salut dels més petits? - Revista D'estil - Revista de petits grans plaers
La psiconeuroimmunologia clínica és la ciència que estudia i relaciona la fisiologia dels diferents sistemes que composen el cos humà, i ho fa sota el paraigües de l’evidència científica i utilitzant, com a eines clau, la nutrició des d'un punt de vista evolutiu, l'exercici físic funcional, la teràpia emocional i la comprensió de la fisiopatologia dels trastorns de salut. Des d’aquesta perspectiva, és possible “re-programar” els infants per corregir disfuncions.
Avui en dia, el concepte "programació" està en auge a la comunitat científica. I és que cada vegada hi ha més evidència que les nostres saluts física i emocional s’inicien a l'úter de la mare. Durant la gestació, literalment, es programa la funció dels eixos més importants de l'ésser humà, que ens predisposaran, o no, a patir determinades malalties: des de la capacitat endocrina del pàncrees per segregar insulina fins a la capacitat del cervell per tolerar les hormones de l'estrès.
L’intestí, el nostre segon cervell
Actualment, estan apareixent noves publicacions a revistes d'un alt impacte científic que parlen d'un factor clau en aquesta “programació” humana: es refereixen al paper dels bacteris intestinals o de la microbiota intestinal.
Sabem que l'ésser humà té deu vegades més bacteris que cèl·lules humanes pròpiament dites, i que el paper de la microbiota intestinal va des de l’absorció de nutrients fins a la senyalització al cervell. Però, què volem dir amb això de la "senyalització al cervell"? Doncs quelcom que han evidenciat investigadors de la talla de Charles Raison i Andrew Miller, del Departament de Psiquiatria de la Universitat d'Arizona. Ells han demostrat com els productes de determinats bacteris intestinals poden pertorbar l'equilibri dels nostres neurotransmissors al cervell, com ara la dopamina o la serotonina, unes hormones que ens produeixen benestar, tranquil·litat i, fins i tot, motivació per generar reptes. Els seus treballs s'uneixen a d’altres que, ja des de l'any 2000, relacionen la funció del cervell amb la de l'intestí. És el que es coneix com a "eix intestí-cervell" ("the brain-gut axis").
“Cada vegada hi ha més evidència que les nostres saluts física i emocional s’inicien a l'úter de la mare”
Quan es programa la funció del nostre intestí?
Durant l'últim mes d'embaràs i els primers anys de vida de la persona, es produeix una colonització bacteriana i es genera la integritat de l'intestí del nadó, marcant així les seves funcions. Depenent de com hagi estat el part, de si hi ha hagut o no lactància materna, de quin tipus de nutrients sòlids s'han introduït en l’alimentació del nadó, de la presència o absència de medicaments, etcètera, les colònies bacterianes seran d'un tipus o d'un altre, com la funció de l'intestí, i per tant, la senyalització al cervell.
En una de les revistes actuals de més impacte en pediatria, Acta Pediátrica, es va publicar una revisió que demostrava que la base del 90% de les alteracions de la salut en infants —dermatitis atòpica, al·lèrgies, otitis, còlics, bronquitis, asma...— resideix en la funció de l'intestí i en la seva microbiota. No cal dir que aquestes alteracions de la salut infantil implicaran canvis en les funcions del cervell, produint, per exemple, irritabilitat, por, ansietat, exigència o caràcter rígid, entre d’altres.
“La base del 90% de les alteracions de la salut en infants resideix en la funció de l'intestí i en la seva microbiota”
“Re-programar” disfuncions a través de la psiconeuroimmunologia clínica
I si els nou mesos d’embaràs no han estat tan meravellosos com la mare s'havia imaginat? I si no va poder decidir el tipus de part o el tipus de lactància que volia dur a terme? No passa res. De la “programació” sorgeix la “re-programació”, on hi juga un paper important el tipus de nutrició de l’infant i el tipus d'educació emocional que aquest rep. Un concepte és inseparable de l'altre. I és que fins i tot les bases neurofisiològiques del contacte físic pell a pell, també anomenat "cura del cangur" ("skin to skin contact" o "kangaroo care"), estan descrites des del 2007 i expliquen la "re-programació" de la tolerància a l'estrès en els petits.
Ja ho deia Gary Chapman: "Cal protegir els nostres fills no només físicament, sinó també emocionalment”.
Text: Xavi Cañellas (Psiconeuroimmunòleg clínic)