bocins de lluna: 15 anys...
Rita 18 de novembre de 2008 a les 18:35
jordicine 18 de novembre de 2008 a les 19:50
Carai que bonic, hi ha molt amor en aquest petit text. Com diu la rita, felicitats a totes dues! Smuak.
instints 18 de novembre de 2008 a les 20:20
en sèrio que fas 15 anys? d'edat cronològica?
sí és així, la veritat que no ho sembla!!!
de totes maneres, per molts anys a les dues!!!
Striper 18 de novembre de 2008 a les 20:32
mar 18 de novembre de 2008 a les 22:40
Sí jordicine, amor i estimació. Gràcies també a tu!
gràcies també a tu striper!
esteu convidats a una copa de cava ben fresquet!
Cesc 18 de novembre de 2008 a les 23:47
Felicitats :) res com tenir algú de qui cuidar
horabaixa 18 de novembre de 2008 a les 23:50
I és ara quan entenc moltes coses.
Arriba un moment que no et dones ni compte, és fa gran i no t'adones. Aprendre conjuntament, mutuament, és sencillament, emocionant. Tant com aquest escrit.
Et/us desitjo el millor.
labruixoleta 19 de novembre de 2008 a les 0:48
bona celebració 15 anys de vida. Juntes. Felicitats!
mar 19 de novembre de 2008 a les 7:37
gacies bruixoleta!
El Company de Venus 19 de novembre de 2008 a les 8:42
Moltes felicitats, mar. Quina manera més bonica d'explicar-ho. De segur que n'estarà molt orgullosa, de tu,
mar 19 de novembre de 2008 a les 11:03
cesc! horabaixa!
gràcies també pels vostres comentaris...
és bonic tenir algú a qui cuidar... i algú que et cuidi...
però hem de saber cuidar-nos i mimar-nos a nosaltres mateixos per poder esdevenir lliures i indepnedents i poder gaudir dels altres sense haver de necessitar-los...
buuufff, què difícil oi?
però anirem fent...
anem trenant dia rere dia i, de sobte, obrim els ulls i ja són més alts, més guapos i més... que nosaltres...
quina satisfacció, oi?
gràcies, així és tal com ho veig i com surt del cor...
mai se sap amb les adolescents...
però el que sí sé és que jo sí que n'estic d'ella...
i ja ho sabeu... hi ha cava fresc per brindar...
òscar 19 de novembre de 2008 a les 12:16
moltes felicitats amdues! com diuen als altres límits ... "y lo que te rondaré morena". així que a seguir aprenent i caminant plegades!
mq 19 de novembre de 2008 a les 13:59
és increïble com transmets la relació que hi ha entre la teva filla i tu
a mi m’agradaria haver tingut una relació així amb la meva mare
L'Aprenenta 19 de novembre de 2008 a les 15:34
doncs moltes felicitats per aquests 15 anys!!
estrip 19 de novembre de 2008 a les 20:24
15 anys de mare, moltes felicitats!
a les dues!
Guspira 20 de novembre de 2008 a les 21:51
Paraules encertades que detallen instants, segons, hores, 15 anys de les vostres vides. Paraules plenes de tendresa que relaten la vostra vida en comú. Paraules delicades que expliquen les pors i les il·lusions compartides. Mar, són les paraules més boniques que qualsevol filla podria escoltar de la seva mare. Segur que per la teva petita de 15 anys ets la millor mare del món i segur, que està molt orgullosa de tu. I segur que t'estima amb deliri, com tu a ella...
Li has fet un regal preciós... Moltes felicitats a les dues!
Un petó ben i ben fort!
Per cert... on és la festa???? :)
mar 21 de novembre de 2008 a les 9:47
i quanta raó tens! les adolescents... ja la tenen aquesta virtut de fer-nos rondar... ho deuen fer perquè no ens avorrim?
els hauríem de dir que no cal, que ja sabem distreure'ns tots sols...
les relacions entre mares/pares i fills/es no sempre passen per bons moments, fins i tot, de vegades no acaben de ser mai com voldríem... sempre són un difícil equilibri entre l'estimació i la llibertat (estimar i deixar créixer i no envair i donar espai...). El problema és que no s'ensenya enlloc a ser pares i mares i en vas aprenent a mida que van creixent... (tot i que sempre tens la sensació de no fer-ho prou bé)
l'aprenenta,
moltes gràcies aprenenta!
la meva petita... (jejeje.. ja és més alta que jo! encara que no cal córrer gaire per això...)
regalar paraules que expressen sentiments i emocions sempre ve de gust, oi?
de vegades, a mi em passa, costa d'expressar tot el que sents amb paraules (parlant vull dir) i escriure-les sempre és un bon exercici per ordenar idees i pensaments...
podeu passar i picar el que vulgueu... comenceu a ser part dels amics habituals...
(un dia us faré cinc cèntims culinaris de les viandes d'aniversari)
petonets a tots i bon cap de setmana!
rosseta 21 de novembre de 2008 a les 10:22
Felicitats atraçades pels 15 anys de la teva filla, i també per aquests 15 anys compartin una vida i una relació tan unida entre mare i filla. Espero que la teva filla sàpiga valorar a qui té per mare, perquè que jo sàpiga la meva mai m'ha fet un escrit així... i bé perquè enganyar-nos, jo tampoc :( Mmm mira m'has donat idea per un regalet. Que us provi molt la celebració!
mar 21 de novembre de 2008 a les 21:45
gràcies rosseta...
m'agrada donar-te bones idees... sempre hi ha algú que ha de començar a provar de fer regalets d'aquests... acostumen a donar bons resultats...
Joana 27 de novembre de 2008 a les 20:11
Hi ha coses que no tenen preu...I ser mare n'és un!
mar 28 de novembre de 2008 a les 1:25