Onomatopeia - Viquipèdia
(S'ha redirigit des de: Onomatopeies)
Onomatopeies decorant el carrer Bruniquer de Barcelona
Una onomatopeia és la coincidència parcial entre el significant i el significat d'un signe lingüístic, és a dir, un so o conjunt de sons que recorden o evoquen el contingut mental associat a aquella paraula. Un exemple és atxim!, l'onomatopeia que correspon a l'esternut. Les onomatopeies referides al mateix fenòmens són diferents segons les llengües. Així, l'anglès fa woof per tal d'imitar el lladruc del gos, però fa bub-bub en la nostra llengua.
1.2 Onomatopeies referides als sons dels animals
Exemples d'onomatopeies tradicionals[modifica]
Onomatopeies referides a sons diversos[modifica]
catric-catrac: Onomatopeia amb què és designat el soroll que fa l'anar i venir d'una màquina, una eina, com el teler, un sedàs, etc.
ning-nang, ning-ning, ning nong, bim bom : Onomatopeia amb què hom designa el so repetit d'una campana.
tic-tac: Onomatopeia que imita el so d'un rellotge.
xac: Onomatopeia que denota el soroll d'un xoc violent. Des d'aquí vaig sentir el xac.
xit/xxxt: 1 Onomatopeia del crit de l'òliba, el mussol i altres ocells nocturns. 2 Òliba, mussol o altres ocells nocturns. 3 Interjecció per a demanar o imposar silenci.
Onomatopeies referides als sons dels animals[modifica]
zumzeig, zumzejar, bonir
zumzejar, bonir
(brunzit o remor sorda i contínua que fa l'abella o el borinot, bonior)
nyequejar
(crit o cant de l'ànec o de l'oca; en alguns llocs es pot trobar que fa quac-quac)
ase, somera, ruc
ihà, ihà
(crit de l'ase) L'ase, el ruc o la somera brama, fa ihà-ihà o ihò-ihò.
renill, aïnada, eguí
renillar, aïnar,[1] eguinar[2]
(crit del cavall)
parrup, parrup
parrup, parrupeig, marruqueig, marruc; amanyac
parrupar, parrupejar, marruquejar
(cant del colom i de la tórtora. Quan festegen fan amanyacs)
(crit de l'elefant, el bou i animals afins; es pot arribar a trobar també que l'elefant trompeteja) / L'elefant bramula.
(onomatopeia de la veu de la gallina; en alguns llocs es pot trobar que fa coc-coc) / La gallina escataina.
quicquiriquic' , quecquerequec , quiccaraquic , Caccaracac ,
coccorococ ,
coccorococ
cantar, quicquiriquic
(el cant del gall, per exemple a trenc d'alba).
mèu, mau, miau, marrameu, marramau, nyau, nyeu
miol, miolar, maular
miolar, maular, meular;
El gat miola o maula o meula. Fa mèu. Quan vol demostrar afecte, ronca. Quan està enfadat o se sent amenaçat rondina o gruny (gr, grrr), esbufega (ffff) o fa xiulets.
gos, ca, cus, cutxo, quisso
bub bub, bup bup, nyic-nyac, nyic-nyec
lladruc, glapit, clapit, bordada
bordar, lladrar, jaupar, clapir, glapir, lladruquejar, buixir, abuixir
El gos borda, lladre, jaupa, buix, abuix, glapeix o clapeix. Fa "bub bub". Quan té por i fuig també pot fer "cai cai cai". uuuu / També pot udolar, ulular o ganyolar quan té dolor o per altres raons (l'udol, el ganyol, el ganyolar). gr, gr (el rondineig, gruny o grunyit del gos) / També, com molts altres animals, pot rondidar o grunyir.
rauc[3]
el rauc de la granota, la granota rauca, com ho fa el gripau.[4] El so és interpretat com a "roc-roc".[5]
(el cant del gril, so que fa fregant les ales) / El grill i la cigala carrisquegen, fan "ric-ric" o "cric-cric".
graaa, graaau
rugit, bram
rugir, bramar
(crit del lleó i animals afins) / El lleó rugeix, brama.
/ El llop udola.
uuu-uuu,
(onomatopeia de la veu del mussol i animals afins)
au, moixó
tiu, tiu
piulet, piuladissa, refilada, refilet
piular, refilar
(crit de l'ocell que piula; també i "piuladissa" quan es tracta de molts ocells alhora, mentre que el cant es diu refilada o refilet) / L'ocell piula, o, quan és un cant, a vegades agut i filigranat, refila.
(crit de l'ós i animals afins) / L’ós esbramega.
rony, rony
nyic, nyic
rondineig, gruny;
güell, esgüell
güellar, esgüellar
(El rondineig o gruny és el so ronc produït pel porc. Quan és una truja se li diu gardeny. També pot fer un xiscle o giscle, que se'n diu güell o esgüell) / El porc rondineja o gruny. Quan se l'encalça, güella, fa "nyic, nyic".
rac-rac,
(El güell o esgüell és el xiscle o crit estrident de certs animals com la rata, el conill o el porc. Si es vol parlar del so que fa quan rossega, en canvi, es diu que fa rac-rac o rec-rec) / La rata güella (o esgüella).
(en alguns llocs es pot trobar que fa ssssss) / La serp xiula.
mugit, bramul
mugir, bramular
(crit de la vaca o del bou) / La vaca i el bou mugeixen.
bè, be, beeeee
(crit del xai / de l'ovella; en alguns llocs es pot trobar que fa beeee) / El xai bela.
Onomatopeies a la cultura popular[modifica]
Referències (fonts)[modifica]
↑ "Aínar" al Diccionari de l'Enciclopèdia Catalana
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Onomatopeia Diccionari Alcover-Moll (Diccionari català-valencià-balear)
Llistat d'onomatopeies a "Aprenc llengua".
"L'escatineig de la gallina", de Salvador Sostres, 3 de juny del 2010.
Obtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Onomatopeia&oldid=11893732»	Categories: SemiòticaVocabulari	Menú de navegació
Darrera modificació de la pàgina: 29 maig 2013 a les 15:07.