_artista_abans_conegut_com_subal_quinina: Una nit qualsevol
Notícia del 3/24: «Descobrir de nit els tresors arquitectònics de Barcelona ja és possible amb la nova posada en marxa del bus turístic nocturn. Dues hores i mitja de recorregut comentat, que passa, entre altres, per davant de la Pedrera i la casa Batlló, l'Auditori, el Teatre Nacional de Catalunya i la Torre Agbar o l'anella olímpica amb parada especial a l'espectacle nocturn per antonomàsia, les fonts de Montjuïc. Aquesta alternativa nocturna al bus turístic va atreure 5.000 viatgers l'any passat. Surt de divendres a diumenge de la plaça de Catalunya a dos quarts de deu de la nit i el bitllet costa 18 euros. Està adreçat tant a turistes com a barcelonins que vulguin passar una nit d'estiu diferent.»
La Chelsea, turista britànica, el Carlo, turista italià i la Carol, turista germànica, coincideixen: el millor del viatge és la Plaça Espanya i la majestuosa Font Màgica, que escup guèisers d'aigua de mil colors. És veritablement espectacular, diuen. La ciutat il·luminada, diuen. Ells responen les preguntes asseguts al segon pis de l'autobús, el periodista i el càmera se suposa que van drets. El pla, naturalment, és un picat, es veu una porció de carrer, de vorera, la qual els turistes només trepitjaran per estirar les cames i observar de prop el miracle de l'aigua de colors que atravessa el cel al compàs d'algun tema de Queen. De sobte, a l'angle superior de la pantalla, apareixen un, dos, tres i quatre negres arrossegant uns sacs carregats d'ulleres i altres mercaderies. Corren amb els ulls electrificats per l'emergència. Han detectat alguna amenaça vestida d'uniforme i fugen esperitats. Cossos atlètics, olímpics, suats. Fan olor de negre. Fan olor de por. Sobrevolaran el carrer just davant del Bus Turístic, que els servirà de parapet contra la policia municipal. Carlo respon les preguntes amb un ull mirant la càmera i l'altre ull vigilant els negres que traginen merca clandestina. Carlo es regira al seu seient, mentre elogia la ciutat.
De Souza Sozinho 2 de juny de 2012 a les 22:18
Té ritme. I la veu tira i enganxa. Bona feina i endavant. Pero treu això del contrapicat (massa evident, ja dius que filmen dempeus...). I compte amb els negres i el contrast excessiu amb els guiris i la cara maca de la ciutat. Podria ser més fi.
Però insisteixo en la veu i la nitidesa de la prosa. Avanti.
Adrià Pujol Cruells 6 de juny de 2012 a les 18:07
Souza Càuztica