Herbert Lawford - Viquipèdia
Herbert F. Lawford (Westminster, 15 de maig de 1851 † 20 d'abril de 1925) va ser un jugador de tennis britànic que es va destacar en els principis de l'esport, a finals del segle XIX.
Nascut a la Ciutat de Westminster, el seu màxim èxit va ser el títol de Wimbledon de 1887 triomfant a la final sobre Ernest Renshaw. A més va ser finalista del mateix torneig en altres 5 oportunitats durant els anys 1880. El 1879, es va convertir en el primer campió de dobles de la història a Wimbledon, al costat d'ER Erskine.
Jugava des del fons de la pista amb cops precisos i potents. La seva dreta, coneguda com "el dreta Lawford" va ser molt temuda en la seva època. Va ser la primera persona en la història en emprar cops amb topspin. Va morir el 1925 i va ser incorporat al Saló internacional de la fama del tennis el 2006.
1.1 Campió individuals (1)
1.2 Finalista individuals (5)
1.3 Campió dobles
Tornejos de Grand Slam [modifica]
Campió individuals (1) [modifica]
Finalista individuals (5) [modifica]
3-6 2-6 6-2 4-6
0-6 4-6 7-9
5-7 2-6 6-4 5-7
0-6 7-5 3-6 4-6
3-6 5-7 0-6
Campió dobles [modifica]
Contrincants en la final
L.R. Erskine
20px F. Durant / G.E. Tabor
Obtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Herbert_Lawford&oldid=11419504»	Categories: Esportistes londinencsTennistes anglesosCampions del torneig de WimbledonMembres del Saló de la Fama de tennis	Menú de navegació