Porcions per a Pelegrins - Setmana 31 - Ajuda des del Santuari
TRENTENA PRIMERA SETMANA
AJUDA DES
DEL SANTUARI
«Els qui esperen en Jahveh
renoven la força.»
Isaïes 40, 31
Encara que àrida i llarga sigui la teva senda,
Forces d'àguila et renovarà;
Les teves vestidures lluents, els teus peus descansats
Mostren com Déu fins a la fi et va portar.
Hauríem de mantenir l'esperit de pelegrins expectants, no fatigats.
No has de considerar-te vell com si estiguessis cansat. El Senyor mai no es fatiga, encara que Ell és l'Ancià de Dies; has de renovar les teves forces com un àguila per donar fruit en l'ancianitat.
La font de la veritable força està en la consciència de que el Senyor és bo. L'home natural en nosaltres sempre manifesta incredulitat en Crist com l'única font de força i de tota benedicció.
El seu camí és «en el santuari» si El seu camí està «en el mar», i si estem amb Ell allí, el mar cedeix davant el Seu poder; però a res més que jo sàpiga … quan Ell actua, tot queda aviat asserenat.
Què inútil seria l'intent d'aconseguir totes les ànimes necessitades, si el Senyor mateix no estigués obrant! Així, és un consol poder mirar vers Ell, perquè el Seu ull i la seva gràcia les pugui aconseguir.
Solament tinc una paraula de gran vàlua que donar-vos: mantingueu-vos a prop de Jesús: sabeu que allí trobareu goig, força i aquella consciència del Seu amor que a tot arreu sosté i que fa que tot la resta arribi a no ser res; allí està la nostra felicitat i la nostra vida.
«Déu és el nostre refugi i la nostra força, l'auxili molt ben trobat en les tribulacions.» … Els esforços humans tanquen el camí a aquesta ajuda. … Cap planificació humana no és mai correcta. Al seu propi temps i manera, Déu intervindrà. … Els esforços humans demostren falta de fe i agitació, i la planificació és merament cosa de la carn.
Perquè la sendera en què va caminar el meu Salvador,
L'ha portat al seu Pare i el Seu Déu—
Al lloc on ara s'asseu en el Tron:
I la Seva força serà meva pel camí.
El deure sempre porta a dificultats, però tinc la consolació de dir: Déu està present, i la victòria és segura.
Ocupeu-vos amb Crist, perquè sigueu renovats i enfortits. … És una gran cosa passar per les afliccions amb Ell; són així transformades en un brollador, i la gràcia també ens ve de dalt. Pregueu pels sants—tots ells—; porteu les afliccions a Crist, i en el vostre propi esperit introduïu Crist en les afliccions.
És una gran consolació que, en contemplar el Crist, veig no solament allò que jo hauria d'ésser, sinó que rebo allò que hauria de ser, «gràcia sobre gràcia». «Tots nosaltres, que amb el rostre descobert contemplem com en un mirall la glòria del Senyor, som transformats de glòria en glòria, a la seva mateixa imatge.» Aquí hi ha un veritable creixement … en semblança al Crist, i hauria d'haver-hi creixement a cada moment.
En general tinc moltes coses que em constrenyen molt dins l'àmbit de la meva responsabilitat. Però les encomano a Aquell que és poderós per damunt de tot el que aquest pobre món pot necessitar, i per a qui una càrrega no és cap càrrega en absolut. … Ell fa totes les coses d'acord amb el propòsit de la Seva voluntat.