Ceràmiques tòxiques? No, gràcies! • Els Verds del País Valencià
Ceràmiques tòxiques? No, gràcies!
Notícies / 14.09.2012
Article d’Emilia Nácher* publicat a Levante-EMV. 14 de setembre de 2012.
En un curs de bioconstrucció que vaig fer fa temps, una de les docents em va ensenyar el seu estudi particular i vaig descobrir que no tenia taulells en cap habitació, i per què? Doncs, la seua resposta va ser: perquè les empreses de ceràmiques eren un focus contaminant molt important i que la seua legalitat és trobava en els límits de les normatives europees.
Les poblacions de Castelló, l´Alcora, Borriol, Almassora, Ribesalbes, Onda, Nules i Vila-real, entre altres, pateixen una tòxica capa de pol·lució sobre el seu cel, deixant al descobert que cap altre lloc d´Europa conté similar concentració d´indústria ceràmica. Unes 300 empreses elaboren el 95 % de la producció de tot l´Estat. Moltes de les seues emissions són substàncies perilloses per a la salut però, principalment, hi ha el que s´anomena les fritas, compostos de vidre, insolubles a l´aigua, obtinguts a 1.500 ºC i posterior refredament ràpid de mescles.
El problema que presenten són les impureses de la matèria primera utilitzada, l´arsènic, impuresa de borats que s´empra per ser més barat que altres elements fonents, així com els colorants i opatitzants afegits que incrementen molt la toxicitat total. Així mateix, cal dir que la manipulació de tots aquests elements resulten un gran perill per a la salut i el medi ambient.
La plataforma ciutadana «No a la contaminació» va demanar que les fritas no foren excloses per la Unió Europea en el seu programa REACH (Registre, Avaluació, Autorització i Restricció de les substàncies i els preparats químics) i va resultar una enganyifa.
Feta la llei, feta la trampa. La pressió de les empreses ceràmiques mitjançant els seus informes favorables i els lobbys que actuen de manera implacable i descarada a Brussel·les van aconseguir que elles mateixes contractaren les inspeccions per a auditar els nivells de contaminació, amb la qual cosa, segons ha denunciat reiteradament la plataforma «No a la contaminació», fabriquen els productes més contaminants evitant qualsevol control. Es tracta d´unes pràctiques ja conegudes, per exemple, a la cimentera de Bunyol o a la fàbrica de Lois, que en la preparació dels tints el barranc més pròxim apareixia de color blau, verd, groc…
Així mateix, el control d´Anffecc „una de les associacions més importants de ceràmiques„ és tan gran sobre el món universitari, que han aconseguit minimitzar les repercussions de la tesi doctoral de Juana Maria Delgado Saborit, sobre els nivells d´Ozó i NO2 en les comarques centrals de Castelló, que han estat contrarestats a més per l´entramat de suport del PP i del PSOE en el Parlament Europeu per a impulsar els interessos de la indústria taulellera.
Per tot això, Els Verds del País Valencià, exigim transparència en el control dels nivells de contaminació atmosfèrica d´aquestes empreses tòxiques, aprovada pel REACH, i manifestem la nostra preocupació per la repercussió que està tenint en el medi ambient i en la salut de les persones, cosa que hauria d´anar sempre per davant dels interessos de les empreses, per més padrins que aquestes tinguen.
*Portaveu de l’assemblea de Los Verdes PV de València.
http://www.levante-emv.com/opinion/2012/09/13/ceramiques-toxiques-gracies/935470.html