Revisió del 20:03, 1 gen 2016
21 bytes afegits , fa 3 anys
Disambiguated: Plaça de Catalunya → Plaça de Catalunya (Barcelona) using Dab solver
[[Barcelona]], capital de [[Catalunya]], havia estat un tradicional bastió del republicanisme espanyol des del [[segle XIX]] i la ciutat va mostrar-se a favor de la proclamació de la República després de les eleccions municipals del [[12 d'abril]] de [[1931]] guanyades per [[Esquerra Republicana de Catalunya]]. Això va motivar que el [[Catalanisme polític]] es manifestés aviat com una força política considerable, restablint-se la [[Generalitat de Catalunya]] el [[21 d'abril]] de [[1931]], després de [[República Catalana#1931 - Proclamació de Macià|negociacions entre Francesc Macià i el govern de la república]], la qual cosa introduïa un nou element addicional a les lluites d'esquerres i dretes durant el [[Segona República Espanyola|període republicà]]. Durant la [[Revolució d'Astúries de 1934]], els nacionalistes catalans d'esquerres, dirigits per [[Lluís Companys i Jover|Lluís Companys]], van tractar de proclamar un «''Estat català dins de la República Federal Espanyola''» en el que es coneixeria com els [[Fets d'Octubre]], però la revolta va mancar de suport armat i Companys va capitular amb els seus seguidors l'endemà. Entre els líders nacionalistes catalans hi havia certament una major identificació amb l'[[esquerra (política)|esquerra]] espanyola que recolzava les reivindicacions autonomistes mentre que la [[Dreta (política)|dreta]], havia empresonat el govern de la [[Generalitat de Catalunya]] durant el conegut com [[Bienni negre]].
En aquest context, [[Barcelona]] era la segona ciutat més poblada d'[[Espanya]] el seu principal port comercial al [[Mar Mediterrània|Mediterrani]], una forta plaça comercial i [[Banc (empresa)|bancària]], i posseïa majors nuclis [[indústria|industrials]] que [[Madrid]], pel qual cosa, dins de la ciutat convivien tant els majors [[sindicat|sindicats]]s d'Espanya com les principals firmes comercials de la gran [[burgesia]] espanyola.
=== Trama colpista ===
El general en cap de la 4a Divisió Orgànica, amb base a la capital catalana, havia advertit als seus oficials de que, encara que personalment recolzava al partit [[Unió Republicana (1934)|Unió Republicana]], si les circumstàncies li obligaven a escollir entre dos moviments extremistes, no vacil·laria a fer costat al comunisme abans que al [[feixisme]].<ref name="p257"/> Entre els que van sentir aquestes paraules hi havia els dirigents del cop planejat per l'endemà, inclòs el general de cavalleria [[Alvaro Fernández Burriel]], que havia de prendre el comandament de la rebel·lió a [[Barcelona]] fins que arribés el [[Manuel Goded Llopis|General Goded]]. El seu pla era que els 5000 soldats, aproximadament, que hi havia a les diferents casernes de la perifèria de la ciutat convergissin sobre la [[Plaça de Catalunya (Barcelona)|Plaça de Catalunya]]. Suposaven que, després d'això, seria fàcil dominar la ciutat.<ref name="p257"/> Els rebels esperaven l'arribada en avió del general [[Manuel Goded Llopis|Goded]] des de [[Mallorca]] el dia 18, que hauria de liderar la sublevació a Barcelona en concordança amb els altres caps facciosos. El prestigi de Goded, dretà convençut i enemic de tota concessió a l'esquerra, hauria d'alinear a les tropes barcelonines en un moviment contra la República, i assegurar als alçats la possessió d'aquesta important ciutat. No obstant això, l'espera dels rebels a Barcelona i les informacions arribades des del [[Protectorat Espanyol al Marroc|Marroc]] i [[Sevilla]] a tota la Península feien inviable comptar amb el ''factor sorpresa'' .<ref name="p257"/>
La impaciència de la CNT creixia donat que els seus afiliats ja havien conegut al llarg del dia els esdeveniments colpistes del [[protectorat Espanyol al Marroc|Marroc]], [[Navarra]], i sobretot Sevilla i, en no rebre's les armes de la Generalitat de Catalunya, van començar a fer provisió dels seus arsenals secrets. Els socialistes de la [[Unió General de Treballadors|UGT]], per la seva part, s'apropiaven de la [[dinamita]] dipositada al port i al capvespre del [[18 de juliol]] preparaven bombes casolanes amb ella. Durant la matinada del [[19 de juliol|dia 19]] va seguir l'activitat preparatòria dels sindicats, que esperaven com a inevitable un xoc amb militars alçats. Per la seva part la [[Confederació Nacional del Treball|CNT]] va assaltar diversos dipòsits d'armes de la ciutat, inclòs el vell vaixell-presó [[Uruguay (vaixell)|Uruguai]], fondejat al port. Un cop proveïda, va convocar una vaga general per l'endemà al matí, i es va preparar per a la lluita.<ref>. Hugh Thomas, pàg. 258 </ref> Però fins i tot amb aquesta situació d'escalada, [[Francisco Llano de la Encomienda|Llano de la Encomienda]] informà a Companys que tot estava tranquil a les guarnicions. Va ser un greu error del militars republicans considerar controlada la situació. Companys no compartia aquesta creença i no va aconseguir agafar el son, per la qual cosa va sortir a passejar per les Rambles, on va confirmar les seves pitjors sospites: A les quatre del matí va tenir notícia que tropes sota el comandament del comandant [[José López-Amor]] havien sortit del [[Cuarter del Bruc]], a l'oest de la ciutat, i es dirigien cap a la [[Plaça de Catalunya (Barcelona)|Plaça de Catalunya]].<ref>. Hugh Thomas, pàg. 259 </ref>
== Lluites a Barcelona ==
=== 19 de Juliol ===
[[Fitxer:VictorHurtado-LaSublevacion-Bcn1.jpg|thumb|right|Mapa dels combats a Barcelona el 19 de juliol de 1936.<ref>. {{Ref-llibre|títol = La sublevación|nom = Víctor|cognom = Hurtado |editorial = DAU |any = 2011 |lloc = Barcelona|isbn = 978-84-936625-6-1|url = http://www.edicionsdau.com/es/t%C3%ADtulos_205/1834704}}, p.55 </ref>]]
Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/16249884»