Легендата Брус Ли през "Пътят на джит кун до"
Нужно ми беше известно време, за да реша как да подходя към книгата в ръцете ми. Зад "Пътят на джит кун до" (изд. Изток-Запад) стои почти митичното име на Брус Ли. Честно казано, нямах идея какво да очаквам - дали художествено произведение, автобиография, буквален наръчник. Всичко беше възможно.
Годината е 1973, на снимачната площадка за филма "Enter the Dragon". Брус Ли бива попитан какъв е неговият боен стил. "Моят стил? ...Може да се нарече изкуството да се биеш без да се биеш." Той е и създателят на новоизлюпеното тогава джит кун до, за което самият Ли твърди, че не е нов "стил", а начин да освободи учениците си от досегашните граници, форми и етикети.
На пръв поглед сред страниците на книгата читателят би могъл да получи пълна информация за чисто физическия аспект на едно бойно изкуство - раздели за подготовка, подвижност, методи на атака. Съдържанието на Пътят обаче надхвърля физическото. Самият Брус Ли е виждал този свой труд като своеобразна автобиография, която отразява не само стил, а завършен начин на живот, философия, по която авторът е прекарвал дните и годините от живота си.
"Самоизразяването е нещо тотално, непосредствено, независещо от представата за време. Вие можете действително да изразите себе си само тогава, когато се освободите - физически и духовно - от фрагментарността."
Пътят на изпреварващия юмрук (превод от китайски за джит кун до - 截拳道). А колкото повече чета, толкова повече си мисля, че целта е ние да изпреварим юмрука. По редовете не намирам указания просто как да се бием по-добре с другите. Но навсякъде намирам как да победим себе си.
"Класическият човек е само сбор от рутина, идеи и традиции. Когато извършва някакво действие, той вижда всеки настоящ момент в рамките на миналото."
Преводът е дело на Теодор Леков.
​Издава Изток-Запад.