Интервю с Таня Иванова, мeдиатор по миграцията в Мьонхенгладбах, Германия – #libe
Таня Иванова, член на УС на Гражданското сдружение „Либерални идеи за България и Европа“, живее в гр. Мьонхенгладбах, Германия. Успоредно със своите професионални ангажименти в областта на туристическия бизнес, тя работи като Meдиатор по миграцията (Мigrationsmittlerin) към общината. Помолихме я да разкаже повече за своята обществена работа в интервю за нашия сайт, като добавихме и вашите въпроси, както обещахме.
Какви са задълженията на един Meдиатор по миграцията в твоя град?
Град Мьонхенгладбах е притегателен за имигранти от цял свят заради добре развитата си производствена индустрия. Същото важи за цялата провинция Северен Рейн – Вестфалия. Има глад както за квалифицирана работна ръка, така и за работници за общ труд. Това привлича много хора от по-бедни държави, с различна обществена структура и начин на живот. Ние, медиаторите по миграцията сме лицата, които се опитваме да ги съпроводим при установяването им в Германия, докато си стъпят на краката. Това е важно, защото ако не се запознаят навреме с обществения ред и законите тук и не ги възприемат, има риск да си създадат свои си алтернативи. А това е невидима изолация и сегрегация. Рискът се увеличава с това, че в началния етап от престоя езиковите познания не са на ниво, поради което неподходящи личности се превръщат в авторитети и източници на погрешна информация. Медиаторите трябва да са хората, които, улеснени от липсата на езикова бариера, помагат на своите съграждани, като им разясняват особеностите на живота тук. Започваме с обикновени неща като адресна регистрация, изваждане на социално-осигурителен или данъчен номер, отваряне на банкова сметка и др. документи, информация за разделното събиране на отпадъците, записване на децата в училища и детски градини, пререгистрация на автомобил и т.н.
Част ли си от екип, имаш ли колеги, които да отговарят за други имигрантски групи ?
Кое привлича в Мьонхенгладбах нашите съграждани?
Изненадах се да науча, че броят на нашите съграждани, заселили се на територията на общината, надхвърля 2000 човека. Според моята микросоциология, между 80 и 90% са представители на етническите малцинства у нас. Следващата по численост група са български специалисти, които са дошли след кандидатстване и уреждане на работа още от България. Има и хора от смесени бракове. Ако говорим за нискоквалифицираните работници, те намират препитание най-вече във фабриките и логистичните центрове. Използвам случая да спомена, че несигурността около Брекзит накара Амазон да премести свой голям склад от Великобритания в покрайнините на Мьонхенгладбах. Както знаем, този тип индустрия открива голям брой места за работници без специалност. Това е едно от местата, където можете да срещнете доста български персонал.
В повечето случаи става дума за проблемни случаи, възникнали като резултат на подценяване на различията в законите и обичаите в България и в Германия. Замисълът на нашата работа е да се свързваме с мигрантите още при пристигането им, за да се минимизират трудностите и изненадите при адаптацията. Но едва ли някой ще се учуди, че обикновено става обратното – новопристигналите често се изправят пред препятствия,следствие на погрешни решения и се озовават вече при нас, пренасочени от местната администрация или по съвет на други наши съграждани, на които сме помогнали успешно.
Бих искала да изведа пред скоби, че българските роми-християни, роми-мюсюлмани и турци като цяло нямат проблеми със спазването на обществения ред. Това еднозначно не са криминализирани групи, нито се съюзяват в банди и др. форми на организирана престъпност. Напротив – по мои наблюдения те имат изначалната нагласа да спазват законите. Трябва да кажа, че българските имигранти в Германия са граждани на ЕС, с което отпадат трудностите, свързани със свободата на заселване и разрешението за работа. Това са две препятствия, чието преодоляване генерира значителен обем престъпност като каналджийство, фиктивни бракове и работа на черно, които нямат почва сред гражданите на съюза. За сметка на това изобилстват случаите на трудова експлоатация и измами със социалната система. Става въпрос за използването на една законодателна вратичка, а именно, че държавата доплаща на частично заетите разликата до социалния минимум. Изначалната идея е всяко желание за труд да се насърчава. Некоректни работодатели, обикновено стари имигранти от Балканите, са превърнали тази възможност в златна мина. Частичната заетост всъщност е постоянна, а бюджетът продължава да доплаща. Както разбирате, българските турци и роми работят, често пъти по 12 часа на ден и 6 дена в седмицата, но трудът им е ограбен от измамници. Ние, медиаторите, убеждаваме потърпевшите да си официализират заетостта, защото от това могат само да спечелят.
Как е организиран учебният процес за децата на нововопристигнали чужденци в Северен Рейн-Вестфалия и успяват ли българските граждани да се включат пълноценно?
Образователните стандарти са високи, както и в цяла Западна Европа. Едновременно с това има вратичка за учениците в затруднено положение – те могат да повторят класа и това не се приема за житейски провал в тази степен, в която се приема у нас. Тоест, ако детето на един новопристигнал чужденец не успее да направи прехода с традиционните помощни и извънкласни курсове, може да повтори класа. Едновременно с това е известна дуалната система на обучение. Тя дава възможност от сравнително ранна възраст, 16 г, младежите да започнат да учат професия , като чиракуват във фирма едновременно с учебните занятия. За последното вземат заплата, с която стават независими от родителите. Сами разбирате, какъв шанс е това за децата от незаможните слоеве.
Публикувано в ПубликацииЕтикети: българи, Германия, миграция, Образование, роми
Предишна публикация: ЕС прекратява финансирането на инсинератори от 2020 г. Трябва ли последният да е в София?