Хижа Вихрен, Жабешкото езеро, Дълго Бъндеришко езеро, Тодорини очи, връх Малка Тодорка, хижа Демяница, връх Голяма Тодорка - МАРТИН ПЕТРОВ photography
Хижа Вихрен, Жабешкото езеро, Дълго Бъндеришко езеро, Тодорини очи, връх Малка Тодорка, хижа Демяница, връх Голяма Тодорка
Красива и дива е Пирин планина, приятели, а в дните между сезоните планината сменя окраска и като хамелеон изменя цветовите гами: хем пощипва с ноемврийските мъгли, хем пък закачливо и закратко дарява сетивата в кристални гледки, които се простират надлъж и нашир, и меки пастелни тонове преливащи там.
Докато пътувахме в непрогледна мъгла и се приготвяхме за прехода.
По пътеката за хижа Демяница времето се измени коренно и мъглата натежа над долини и градчета. Радостно зачуруликахме по пътеката.
И по пътеката...
Жабешкото езеро и Муратов връх, който наднича в далечината.
Дълго Бъндеришко езеро, над което набираме височина по виещата се на серпентини пътека за връх Малка Тодорка.
Дълго Бъндеришко езеро и Муратов връх в дясно на кадъра.
Изглед от пътеката към Стражите, Каймакчал и Василашките езера. Тук времето се изменяше типично по ноемврийски: къде се забулваше и щипеше, къде се изясняваше. А аз снимах новогенерирал се облак. :)
Жегата при изкачването е непоносима, изглежда като нереално, но спътниците ми се разхвърляха. На Делчо през целият преход така и не му отвори термостата. :)
За сметка на това бяхме подготвили екшън, който прогнозирахме да извършим.
Мъгли.............................................................
Пред "телевизионните екрани" драги зрители. Отучих се да гледам телевизия, тя е нереална! Реалността е такава каквато си я направим. Новините, също! Планината ни показваше суровата си и неподправено чиста красота, на която не можехме да устоим. Тя ни караше да застиваме като измръзнали... Ей ги Стражите, Каймакчал, Типиците....., Василашките перли на циркуса Василашки езера....... Пирине, Пирине....... Красив и див си, Пирине.......
Изкачваме каменното поле на котата Малка Тодорка.
Очите на България, през погледа на пътеката - красивите Тодорини езера (Тодорини очи).
Швейцария ли!?
Като гейзери се носеха над долината им новогенерирани мъгли.
След нощувка в хижа Демяница се опитахме да се вкараме в екшън, и да стигнем Типиците по най-ненормалният начин, през едно от Василашките езера. Мисията, както и късият ноемврийски ден ни пошепнаха да оставим намеренията за летните и дълги дни. Все пак емоция и адреналин не липсваха, както казва Делчо "изядохме хурката". :)
Изкачихме и връх Голяма Тодорка, докато езерата се криеха дълбоко в гънките на тази толкова красива част на Пирин.
Изгледа от връх Тодорка към връх Вихрен е зашеметяващ. Тайно се надявах най-накрая да се вкараме в екстремизма, който прогнозирахме и да използваме алпийското оборудване, което носихме, но уви. Улеите бяха много леко засипани с топящ се, а не фирнован сняг, както очаквахме.
И в посока цялото Пиринско величие......... Върхове, върхове.....
Е, нищо! Планината ни дари с гледки, гледки, гледки......... И ние и благодарим! :)
И някаква "що годе" извадка от картата, къде сме се въртяли в двата дни...
Лека от мен! :)
Публикувано от Мартин Петров в 7:49 ч.
Етикети: връх Голяма Тодорка, връх Малка Тодорка, Дълго Бъндеришко езеро, Жабешкото езеро, Тодорини очи, хижа Демяница
Марин Русев 19 ноември 2013 г., 9:58 ч.
Останах без дъх! Третата снимка на Тодоркините езера е впечатляваща, нереално красиво! Поздравления!!!
Анонимен 21 ноември 2013 г., 7:41 ч.
Много красива е тази част на Пирин, а как само се различават цветовете на Тодорини очи в различните метеорологични условия. Поздравления за цялата серия!
Ивелина Литкова