В. "Дума", 5 март 2015 г.Чилийски уроци за българското образованиеБългаро-чилиецът Раймонд Гутиерес, студент от Сантяго, прокарва интересни паралели между двете ни страни и реалностиКъдринка КъдриноваДокато у нас новият Закон за предучилищното и училищното образование дава зелена светлина на една подхранваща социалното неравенство идея – държавното субсидиране на частни детски градини и училища, далечно Чили прави точно обратното. Насърчава възстановяването на държавната роля на всички образователни нива и дори планира от догодина преминаване към безплатно университетско обучение. Амбициозната образователна реформа бе едно от ключовите обещания, с които чилийската президентка социалистка Мишел Бачелет миналата година взе за втори път властта в доста по-напредналата икономически от България южноамериканска страна. Разбирането за належащата необходимост от дълбоки промени в тази сфера, в която рефлектира и цялостната социална картина на обществото, узря там след упорити студентски и ученически борби, чиито пикове бяха през 2006 г. и през 2011 г.Един от техните преки участници – студентът по история от Университета на Сантяго де Чиле /USACH/ Раймонд Гутиерес, бе наскоро в България и разказа доста подробности за чилийския опит.Раймонд или Ремо, както го наричат приятелите, е син на някогашния чилийски емигрант Хуан Карлос Гутиерес, потърсил в нашата страна убежище от репресиите на диктатурата на генерал Пиночет в Чили и срещнал българката Мирослава, майката на Ремо. Семейството, което от 1997 г. се е установило в Чили, има и дъщеря – Аранача.Сегашното идване на Ремо в България бе заради подготвяната от него в Сантяго дипломна работа, посветена на историята на чилийската емиграция у нас. В годините между 1973-та и 1990-та в страната ни са живели над 600 чилийски емигранти. Днес те пазят топъл спомен за онова време и са човешкият мост между Чили и България. Събирането на материали за тази забележителна страница в двустранните отношения, интервютата и търсенето на архиви у нас не изолираха Ремо от актуалните вълнения в страната ни. Двойните му българо-чилийски корени го мотивираха да разкаже за преживяното на образователния фрот в Чили така, че то да бъде полезно и за другата му родина – България. Стига да има кой да го чуе тук...Ремо, колко годишен беше, когато се включи в ученическо-студентските борби в Чили за достъпно и качествено образование? Как стана всичко?Майка ми смята, че тя е виновна. На шега, на майтап, но донякъде е точно така. Бях 16-годишен, когато през 2006 г. започна „революцията на пингвините”. Така нарекоха големите ученически протести и окупации тогава – заради черно-белите ни униформи. Сутринта, когато активистите на протеста в нашето училище бяха обявили, че ще го окупират, много ми се спеше и не ми се ставаше рано. Майка ми започна да ме буди, защото смяташе, че ще закъснея за уроците. Казах й, че няма да има занятия, ще има окупация, да ме остави да се наспя. Тя не ми повярва, реши, че искам да изкръшкам от учене. Вдигна ме и ме накара да отида в училището. Така се оказах сред окупаторите – и то тръгна... Това е, разбира се, лековатият вариант да разкажа за нещата. Всъщност в процеса на тежкия сблъсък, в който влязохме, ние много бързо и „в крачка” трябваше да узряваме за поведената борба, да осъзнаваме дълбочината и значението й. Тя всъщност беше за цялото общесто, защото, борейки се за по-справедливо образование, ние се борехме и за повече права, за по-справедлив социален статус за всички граждани. Същевременно се учехме на чувство на общност, учехме се да преодоляваме страха, да осъзнаваме, че заедно сме сила. Освен това онези протести там не са като тукашните. Тук видях хората спокойно да си скандсират каквото искат, да развяват знамена и да пеят песни, а полицията да ги пази. Там не е така. Там полицията бие здраво, пуска и сълзотворен газ, който е нещо отвратително. Даже се говори, че той съдържал вещества, които унищожават репродуктивните способности – мярка да не се размножават бунтарите... Е, има и сред протестиращите буйни глави – искат да строшат, да подпалят нещо, да избият адреналина. Често сблъсъците са много сериозни. Но това също е школа. Осъзнаваш, че дори и да те понабият полицаите, дори и да те арестуват, няма страшно. Научаваш се как да обуздаваш буйните глави и как да даваш предимство на разумното и конструктивното. Най-важното, което усвоихме още съвсем млади, бе чувството за отговорност пред обществото, което ни подкрепи. Именно така успяхме да накараме властта най-после да започне да изпълнява исканията ни.Къде са корените на проблемите в чилийското образование?Те идват още от 80-те години, когато правителството на Пиночет започва неолиберални реформи. Тогава образованието се превръща от социално благо в стока. Така се дава възможността частници да забогатяват чрез образователните институции. Изоставя се държавната отговорност към държавните училища и университети. Всеки частник търси по-големи печаби, няма за цел да се грижи за качеството на образованието или за неговата социална функция. Ето как в Чили се оказахме хем с много скъпо образование, хем с некачествено и загубило социалната си функция. Колко струва да следваш в държавен университет в Чили и как се съотнася тази цена към средната заплата?Средният доход в Чили е около 225 000 песос месечно. Едно евро е равно приблизително на 700 чилийски песос. Университетските такси варират според специалността. Моята – история, е от евтините. Годишната такса за нея е 1 милион и 900 хиляди песос. Но има и такси до 4 милиона. Ако се вземе предвид и постоянно покачващата се цена на транспорта, както и други свързани разходи, получава се една възпираща сума за средните семейства. Плюс това имаме и най-коварния подводен риф – уж за да стане по-достъпно образоването, се предлага финансирато на студентите чрез банкови кредити. Така оставаш за много години заробен към банките, а те печелят включително и от държавни средства по тези програми.Разкажи какви видове училища училища има в Чили. През 80-те години се въвежда система, при която училищата в първоначалното и средното образование се разделят според трите възможни начина на финансиране. Едните са общинските училища, чието финансиране зависи от това, доколко богата е съответната община и колко може да отдели за образование. Нали е ясно какво става в бедните общини? Това има пряка връзка и с качеството на образованието. Вторият вид училища са частните. През 80-те те започват да се множат. И третият вид са частните училища с държавно финансиране. Това е най-сложната конфигурация, защото тези образователни институции не са били задължавани да гарантират качеството на предлаганото обучение, а само са го превърнали в доходен бизнес, възползвайки се от парите на държавата. Випускниците на тазива училища после нямат възможност да следват в университет, защото качеството на подготовката им не позволява да се справят с кандидат-студентския изпит. Той на свой ред е нещо като класова „цедка”. Преодоляват го онези, чиито семейства имат по-солидни икономически възможности и са съумели да подготвят децата си по-добре – за разлика от онези, които идват от държавни училища. Какво променя сегашната образователна реформа в Чили?Бе приет закон, с който вече се премахва този начин на финансиране на частните училища с държавни средства. Дава се срок от 2 години, за да реши всяка образователна институция дали ще стане частна и ще спре да получава държавни пари, или ще стане държавна, разчитайки съответно на държавни средства. Също трябва да уточним, че досега в първоначалното, средното и висшето образование се позволяваше да се реализират печалби чрез самото предоставяне на образование. Това влизаше в противоречие със закона, но се позволяваше. Сега се поставя условието всичко, което се печели, да се инвестира пак в същата образователна институция, в развитието й, в по-качественото образование. А не да се обогатяват персонално собствениците или ректорите. В България сега забелязвам стремеж да се върви в обратната посока, да се изоставя държавното образование, което смятам за много опасно. Оправданието, че няма пари в дръжвата и че е по-добре да дойдат частници и приватизатори, е рискована заблуда. Те ще дойдат, но ще искат да печелят за себе си, а не да повишават качеството или да се фокусират върху социалната ориентация на образованието. Какви са характеристиките на чилийското ученическо и студентско движение? Ние постигнахме голяма подкрепа от обществото – и през 2006-та с протестите на учениците, и през 2011-та с протестите на студентите и учениците. Цялото общество стигна до убеждението, че образванието трябва да се върне към онези етапи, в които вече е било, които са били по-ефективни. И да не се прави бизнес от обучението, а средствата да се администрират справедливо и интелигентно, бед да го превръщат в стока. Това е тенденцията – държавата да се върне към централната си роля в образованието, а не да го изоставя на икономическите интереси на частни корпорации, включително и чуждестранни, извън Латинска Америка, които вече са издигнали една култура на превръщането на обучението в бизнес. Най-важните организации са онези, които могат да обединят различните сектори. Такива са например студентските организации. Те са много силни и през последните години се засилиха още. Предлагат сериозно обсъждане на решения и алтернативи на наличната ситуация. Прави впичатление също как по-младите чилийци, учениците на възраст между 15 и 18 г., също са развили много активни и радикални ученически формации. И най-интересното е как обществото вече проявява траен интерес какво имат да кажат учениите и студентите. Пресата също им дава думата, въпреки че допреди 2011 г. не се интересуваше въобще, не следеше например изборите в самите университети. А сега ги следи с повишен интерес, защото ако спечели една крайно дясна организация, както тази година стана в Католическия университет на Сантяго, или пък спечелят по-радикални леви оранизации, това ще предизвика нов сценарий, нов контекст за дискусията около образованието. Ще повлияе на способността на учениците да принудят правителството да ги чуе и да преговаря. Социалното движение се организира все повече и целта е то да покаже, че не става дума само за образованието, че и здравеопзването има връзка със самите студенти и семействата им, както и качествата на работните места, трудовото законодателство, разходването на бюджетните средства, съэдбата на коренното население мапуче и т.н. Това са все взаимосвързани теми, не може да ги разглеждаме поотделно. Държавата трябва да се развива като едно цяло. Без добро здравеопазване няма да има и добро образование, а недобре образовано дете или младеж няма да има и добро отношение към природата. Всичко е свързано и социалнодо движение е активен участник в тези процеси. Аз участвам по-скоро в социални организации, които представят различни интереси на различни сектори от обществото. Традиционните политически партии в Чили са загубили много от доверието на хората, които не виждат сред тях реални представители и защитници на своите интереси. Така че социалните движения се опитват да запълват този вакуум.Видяно: 1Мнения: 0Общи данниЧилиВидяно: 2696 Мнения:0Известни личностиИзвестни личностиВидяно: 2849 Мнения:0Сто години от рождението на Пабло НерудаВидяно: 1656 Мнения:0Луис Корвалан пише книга за демокрациятаВидяно: 555 Мнения:0Любовта на Виктор ХараВидяно: 211 Мнения:0Изправи се, Виктор Хара!Видяно: 208 Мнения:0Българо-чилийски мотиви за Виолета и ВикторВидяно: 303 Мнения:0Духът на Неруда още зарежда Исла Негра с магии и любовВидяно: 1068 Мнения:0Убиецът на Виктор Хара е руснакВидяно: 1704 Мнения:1В корабовлака на НерудаВидяно: 238 Мнения:0Татко Лучо отиде при сина сиВидяно: 257 Мнения:0Корвалан си отиде с България в сърцетоВидяно: 252 Мнения:0Сърцето на КорваланВидяно: 211 Мнения:0Чилийският Берлускони Видяно: 219 Мнения:0Неудобният АлиендеВидяно: 256 Мнения:0Чилийският казакВидяно: 249 Мнения:0Матилде, музата на НерудаВидяно: 410 Мнения:0Отровен ли е бил Пабло НерудаВидяно: 101 Мнения:0Две жени начело на ЧилиВидяно: 0 Мнения:0Капитанът на чилийските буриВидяно: 0 Мнения:0Корабът на НерудаВидяно: 0 Мнения:0Дъщери на генерали в битка за ЧилиВидяно: 0 Мнения:0КултураАнтонио Скармета получи литературната награда "Планета"Видяно: 886 Мнения:0Исабел Алиенде тръгва на български
Visitor: 1204366