Жан Нувел и неговата гигантска пустинна роза от фиброцимент
Жан Нувел пред Националния музей в Катар.
Ако я видите веднъж, няма да я сбъркате с нищо друго. Това е грамадната сграда на брега на морето в Катар, която има формата на пустинна роза и подслонява музей, който беше открит в четвъртък. Неин автор е Жан Нувел, човекът, който има сигурно всичките награди, за които един архитект може да мечтае.
Музеят съдържа 52 000 квадратни метра на открито, изкуствена лагуна и включва в територията си реставрирания дворец на Шейх Адбула бин Джасим Ал Тани управлявал до 1949 г. и прочут с това, че по негово време са открити залежите от нефт в страната.
Закритата част на музея е с площ от 21 000 кв.м., към която има и аудитория за 220 посетители, изследователски център, лабораториии за реставрация и консервация, магазини, офиси, кафенета и един ресторант.
Музеят е строен в продължение на 10 години – не само заради размерите на конструкцията, но най-вече заради формата – музеят е замислен така, че да прилича на пустинна роза. „Беше голямо техническо предизвикателство“, каза Нувел по време на откриването. Имаше предвид почти невъзможното изпълнение на комбинацията от изненадващи форми и необичайни пропорции, заложени от архитекта. Направени са от стомана, стъкло и фиброцимент и напомнят „острите като бръснач листа на пустинната роза“.
Жан Нувел е роден на 12 август 1945 г. в малко градче на френския югозапад в семейство на учители. Кандидатства архитектура в Бордо, но не го приемат. Накрая завършва Висшето училище за изящни изкуства в Париж и започва работа при Пол Вирилио. Само година по-късно той вече ръководи екип, чиято задача е да изгради голям апартаментен комплекс. Почти веднага след това се включва във френските културни движения за нова архитектура и изкуство. През 1977 оглавява синдиката на архитектите, а през 1980 – първото архитектурно биенале в Париж. Два от символите на Париж са включително и негово дело. Той е един от организаторите на конкурса за построяване на Халите, а през 1981 е автор на сградата на Института за изследване на арабския свят. След завършването й през 1987 получава световна слава.
Строил е галерии и музеи в Швейцария и Франция, операта в Лион, концертната зала в Копенхаген, съдебната палата в Нант, гигантския музей „Лувър“ в Абу-Даби, небостъргачи в Германия и Америка.
Предстои му завършването на музей в Шанхай.