Карнавал в Оруро, Боливия - The Life Nomadik
« Солената долина Уюни в Боливия
Буря насред Тихия Океан »
By lifenomadik | април 23, 2016 - 3:53 pm | English
Обявен за „Masterpiece of the Oral and Intangible Heritage of Humanity“ (Уникално произведение на изкуството на устното и недосегемо/духовно наследство на човечеството) през 2001г. от UNESCO, карнавалът в Оруро се счита за най-забележителния фестивал на Боливия, който тече в продължение на две седмици през февруари всяка година. Монументално събитие, в което взимат участие над 150 групи с над 30 000 танцьори и над 10 000 музиканта- впечатляваща процесия, продължаваща няколко километра; главозамайваща смесица на цветове, музика и танци.
Никога не бяхме чували, нито планирали да ходим в Оруро. Разбрахме за този най-забележителен карнавал от нашите нови приятели Чилийците и решихме да не го пропускаме. Да се озовеш в тази част на Боливия през февруари значи да си на вярното място по вярното време, си мислехме със задоволство. И така, от Уюни потегляме към Оруро, за карнавала.
Град Оруро е голям сив безинтересен град в Боливия, където няма нито една туристическа атракция, нито едно знаменито място. Нито един турист не посещава Оруро, освен през февруари, когато внезапно се изсипват половин милион души от цял свят. Пристигат за няколко дни около карнавала- древен религиозен фестивал.
Традицията датира от 200 години- започнала по времето на индианците Уру в района Уру Уру – „Свещена планина на Уру народа“. Мястото е служело за религиозни походи и е било духовния център на Андите. Но скоро след пристигането на испанските колонизатори, индианските празненства били забранени и заменени от католически ритуали и иконография. За покорения народ Уру, единствения начин да оцелеят и да си запазят традициите и културата бил да приемат новата религия и да смесят техните стари вярвания, симболизъм и обичаи с новите. Така, христиански икони на светци са били използвани като прикритие на божества от Андите. Дева Мария се превръща в Пачамама (Майката Земя), а Дяволът от католическите писания се слива с местния Тио Супай (чичо или владетел на планините).
Карнавалът е ярък пример за това преплитане на традиции и вярвания. Главният герой на фестивала е Ел Диабло (дяволът), а основното събитие е Ла Диаблада- традиционен танц на дяволите. Цялото събитие силно ни напомни на кукерите в България.
Автобусът от Уюни ни стоварва в Оруро посред нощ ден преди началото на карнавала и едва тогава ни става ясно, че всички хотели и хостели са пълни, а цените им са надути тройно и четворно. „Заради карнавала“, ни казват най-безсрамно и няма какво друго да правим, освен да плащаме.
Намираме един евтин хотели и след кратко пазарене си взимаме малка стаичка с две единични легла само за 18$ първата вечер, но трябва да платим 60$ за същата стаичка втората вечер (когато карнавалът стартира). За щастие, отново срещаме нашите чилийски другарчета от групата в Уюни и ги „каним“ да поделят нашата стая и разходите. Собственикът на хотела се съгласява да сбутаме още два матрака в и без това малкото пространство и някакси успяваме да ги сместим меду двете единични легла. Така спим седем човека в стая за двама за 15$ на човек…
На другия ден сме шокирани от новината, че входа за карнавала струва по 20$ на човек, което си е малко богатство в Бливия и че ако не си купим билети няма начин да видим каквто и да било от събитието. И тъй като това е едно от тези „един път в живота“ неща- плащаме…
Десетки хиляди участници с пищни разноцветни костюми и маски и с неограничена енергия танцуват в продължение на часове и километри под звуците на традиционна музика.
Лъскави маски с плешиви темета и дълги бели, сини, зелени, червени, жълти бради; розови надиплени ръкави от дантела, широкополи шапки с пера от щрауси и гердани от кратунки; катове разноцветни фусти с пискюли и дълги шалове целите в сложни бродерии и искрящи пайети; редици блестящи красавици с къси полички и щедри деколтета; космати озъбени мечки с огромни изцъклени очи; ужасни рогати зъбати опашати дяволи; море от еднакви розови рокли и сини бомбета. Хиляди хора, които нито за миг не престават да танцуват и да пеят- усмихнати. Карнавалът в Оруро е наистина забележителен, впечатляващ и главозамайващ, както се очакваше.
Но факта, че за един ден изхарчихме над 100$ в Боливия (за хотел и за вход на карнавала) си остава една от най-ужасните грешки в живота ни. Не само защото се оказа, че всеки може да си влезе отвсякъде безплатно на трибуните и да гледа шоуто, което поне половината зрители го бяха сторили, а защото същите тези групи, същите тези хора облечени със същите костюми и маски танцуват същите танци под звуците на същата музика няколко дена по-късно по централната улица на столицата Ла Пас (където отидохме след Оруро) и то напълно безплатно!
И така, гледаме карнавала два пъти- веднъж в Оруро срещу огромна сума и веднъж в Ла Пас (безплатно), където се забавляваме много повече.
В Ла Пас, след като приключи карнавала за деня ( а той и тук тече две седмици), тъмнокожи индианки облечени в най-елегантните си шалове и „пойери“ (дълги многопластови фусти) и с най-елегантните си бомбета, се събират на групички на тротоарите пред малки съмнителни магазинчета и си обзавеждат така окупирания район с пластмасови столове и каси бира. И започват да пият. Не знам къде изчезват мъжете.
Ако минете по улицата и им се усмихнете, те също ще ви се усмихнат. И ако сте им в обсега, ще ви дръпнат в малкото алкохолно пространство и преди да се осъзнаете, ще стискате в ръка нечия чаша- пълна с бира.
Ще ви накарат да я изпиете на екс, докато те ви се смеят съучастнически и после ще ви налеят още една.
Това ни се случи в Ла Пас. Не само веднъж. Докато стигнем до края на улицата вече бяхме леко подпийнали (двамата с Иво, за ужас на Мая) и декорирани с разноцветни хартиени гирлянди. И една силно натаралянкана индианка се опита да целуне Иво. Не само веднъж…
Ето на това ние му викаме „забележителен, впечатляващ, главозамайващ карнавал“, а не онази набутваци в Оруро!
СНИМКИ ОТ КАРНАВАЛА
One Response to Карнавал в Оруро, Боливия
септември 5, 2016 at 9:19 am
Всеки ваш разказ е вълшебство. Пожелавам на всички някой ден да имат късмета да видят и 1% от това което вие… 🙂