Какво откри Буда? | Luchana's life
Що е то себеизследване, (себеоткритие) и има ли почва у нас? Малко факти.
Себеизследването е наречено „Царският път“ за пробуждане за истинската ни същност. Знаем ли кои сме? Идеите, концепциите, възприятията, семейното положение, професията, мислите, спомените, мечтите, знанията, които имаме за себе си – не сме ние, защото те се менят, а ние оставаме за да ги наблюдаваме, следователно не сме това. А какво сме? Отговора на този въпрос се нарича Пробуждане. Това е състояние, което са постигнали Буда и всички Велики Учители на всички времена, но внимание, много е важно да се прави разлика между религия и пробуждане. Буда не е бил будист. Хората които след това са направили религиите, не са били пробудени.
Да се върнем на Себеизследването като път към Пробуждането – срещаме го в най-дълбока древност и корените намираме в Индия под името Адвайта Веданта. В по-близкото ни минало като две ярки звезди и сега блестят имената на Рамана Махарши и Нисаргадатта Махарадж. Насоките, които те са давали на търсачите на истината са събрани в едни от най-четените книги в съвремието ни. Себеизследването е характерно с това, че не трябва да вярваш на догми и авторитети, а когато си просто насочван от учител откриваш Себе си. Учителя не ти дава нови неща да изучаваш, не добавя нищо към твоите придобити отвън знания. Просто ти помага да видиш това, което си. Това се случва в личен разговор между учител и търсещ или в провеждането на Сат-санг* (асоциация с твоята истинска същност), където е събрана група хора под насоките на Пробуден. Докато той отговаря на въпрос може (а и доста често се случва) едно отваряне, пробуждане. Гаранция няма, разбира се. И точно това е красотата. Няма рецепта. Всичко зависи от отвореността на ученика и неговите (понякога трупани с години) концепции.
Моят скромен опит на живо в това изследване е описан тук и тук. Гледала съм в санга група и индивидуално стотици видеа. По време на тези сатсанги открих, че в съм в състояние да наблюдавам мислите си, без да се идентифицирам с тях, без емоционално да се въвличам в гняв, тъга, вина и страх. Което привнесе огромна промяна в живота ми особено през последната година и ми откри една истина – Аз съм нещо много, много повече от гласа в главата ми и о, чудо, толкова ми олекна от тази почти четиридесетгодишна заблуда.
Съвременните Учители.
За наша радост пробудените хора, които са и учители (защото не е непременно да се пробудиш и да станеш учител, даже напротив) ги има и в нашето съвремие и не са в отдалечени индийски места, нито живеят в пещери в Хималаите.
Муджи – родом от Ямайка, по-голямата част от живота си прекарва в Англия, понастоящем живее в Португалия – непрекъснато провежда сат-санги, you tube е пълен с негови видеа, включително са заснети и моменти на пробуждане на различни хора.
Екхарт Толе – обявен за четвъртия най-влиятелен жив духовен учител на света след папа Франциск, Далай лама и Тик Нят Хан.
Рупърт Спайра – англичанин, който непрекъснато провежда такива събития и ритрийти, не само на живо, но и онлайн.
Тук, разбира се само споменавам някои имена. По нон-дуалния път има доста учители, както и стотици последователи.
Когато се докоснах до Истината, към която водят по-горните имена се втурнах през глава да правя опити, за да ги поканя тук. Писахме на Толе, на Муджи, на Рупърт Спайра. Но те са толкова популярни и търсени, че буквално за две години напред са заети с активности и не могат да ни включат в графика си. Хубавата новина обаче е, че има учители, които все още не са толкова популярни, а възможностите им са абсолютно същите. В България към момента на такива не съм попадала. Има стотици коуч-тренери, ако не и хиляди, има най-различни терапевти, лектори, спийкъри, модератори по личностно развитие. Без да обезценявам труда им, нито пък този на психотерапевтите, които помагат при изключително тежки депресивни състояние – всички те имат един общ знаменател. Работят на повърхността. Справят се с повърхностните проблеми, а отдолу израстват нови и нови. Истината е, че докато не се посече корена, всяко решение ще е временно. Няма лични проблеми, казва Муджи, личността е проблема. Но разбира се нямам никакво намерение да убеждавам никой в това. Опита е най-добрият учител.
Някои често срещани митове за пробуждането.
Ставаш зеленчук, живееш без емоции или умът ти бива измит. Къде отива индивидуалността, къде отива уникалността? ( Буда казва по този повод, че всяка маймуна си мисли, че е уникална) Егото ни е необходимо, както и ума. Но с една, единствена цел. Да бъдат трансцедентирани.
Всички йога практики, така популярни на запад, а вече и у нас са създадени, за да подготвят ума, съзнанието и тялото за Пробуждането.
Всъщност ума не само ти пречи, но пречи да видиш, че ти пречи. Когато осъзнаеш как те командва, как съди, как пресмята, как егото те кара да се страхуваш, да се изтъкваш непрекъснато, да обсъждаш другите, да заклеймяваш какво е грешно и точно колко грешно е, да искаш да постигаш повече и повече. Защото за егото никога нищо не е достатъчно. И когато проумееш това настъпва такава огромна лекота. Любовта нахлува с всичка сила в теб и ти просто вече не си същия. Дори и да искаш не можеш да сееш негативизъм, спокойствието и радостта стават твоя неизменна компания и виждаш красота навсякъде, където погледнеш.
И изобщо не означава, че живота ти спира. Тук също се крие една огромна заблуда. Динамичния ти живот става наистина живот, в състояние си на тотално щастие без някаква конкретна причина, пеперуди пърхат не само в стомаха ти, ами в цялотото ти същество. Няма нужда да чакаш петък или онзи другия купон за да си „махнеш главата“. Главата ти е тук, но шумът в нея в спрял. Способен си да се зарадваш на птичата песен, на слънчевите лъчи, огряващи прозореца. И това не е само на хартия. Нито за снимка във ФБ или Инстаграм. Не живееш живота – ти СТАВАШ живота.
Как да разбера дали себеизследването е за мен?
Може би е дошъл момента, знае ли човек. Според мен когато човек е готов, той разбира това. В началото това разбиране е несъзнателно, но нещо го води.
Все някога идва този красив ден, в който осъзнава, че всичките му проблеми имат един и същи корен и този корен идва не от някъде другаде, а от дълбините на неговото същество. Когато този момент настъпи (обикновено идва след доста шамари, но и това не е сигурно) от пътеката на себеизследването го дели една крачка.
Какво е това събитие?
Мила ни предлага едно отворено пространство, в което ще се съберем заедно за да се потопим в една древна мъдрост. Древна, но не стара. Древна, но не част от времето. Мъдростта, която е актуална през всички времена и сезони.
Не е за избрани монаси, аскети или само за духовни лица.
(още един мит)
По тази тема може много да се говори и най-вероятно всеки ще има какво да каже. Буда е открил края на страданието. Страдание от какво? От фалшиви идеи и представи, страдание от нестихващи, неудовлетворени желания. Буда е открил вътрешно щастие, мир и блаженство. Възможно ли е това щастие, мир и блаженство да съществува и за нас?
Ще трябва да открием сами.
ПредишнаДневната рутина на една обикновена жена