34. Субективно право и юридическо задължение. | новини, право, счетоводство, документи
34. Субективно право и юридическо задължение.
Субективното право е установено (институционализирано) в правните норми – възможно поведение на субектите и възможност да се иска определено поведение от друг субект, които възможности са гарантирани със специфични правни последици (средства). Това означава, че субективното право трябва да бъде установено в съответствие с правни норми. По този начин и други права на личността се трансформират в субективни права. Тоза означава още, че субективното право, неозначава че то е субективно в смисъл, противоположен на обективността, че зависи от волата на субекта, а в смисъл че пренадлежи на субекта. То е субективно, в смисъл че правните норми го установяват за определен кръг субекти.
Субективното право, по съдържание се проявява по два начина:
1. като възможно поведение на притежателя на субективното право;
2. като възможност да се иска определено поведение от друг субект.
Субектинвото право се отличава от другите права, предвидени в др видове норми, по това че неговата реализация е гарантирана със специфични правни средства (последици). Това е причината, правата предвидени в други норми да се институциализират и в правото.
Юридическото задължение е институционализирано (установено) в обективното право – дължимо поведение на правните субекти, за неизпълнението на което са предвидени специфични правни последици. Юридическото задължение трябва да бъде установено в правните норми. По съдържание то се проявява като дължимо поведение. От гледна точка на гарантираност –изпълнението му е гарантирано с предвидени в правото специфични последици. Това са административните санкции, защитните мерки, които образуват охранителните мерки. По това юридическото задължение се отличава от другите видове задължения (например: от нравствените задължения). Субективните права и юридическите задължения се намират в т. наречената корелация (връзка). Поради това в правните норми могат да бъдат посочени субективните права, от тях следват адекватни юридически задължения. По изключение е възможна да съществува само субективно право за един субект и само юредическо задължение за друг субект.
← 33. Изисквания за валидност на актовете по реализиране на правото. Недействителност. Видове недействителност. 35. Видове субективни права. →