01.01.1970 г. 03.03.2017 г. 361 madmax3
За първи път за намерените в Ика – Перу, изумителни артефакти, които се превърнаха в световна сензация, се споменава още през 16 век. Става дума за черни камъни, на които са изобразени странни животни.
Летописците от онова време пишат, че в местността Чинчаюнга, която е в съвременната провинция Ика, се намират много камъни с гравирани върху тях рисунки.
Истинска известност тези странни камъни получават благодарение на Хавиер Кабрера (1924-2001 г). Доктор Кабрера, който колекционирал и изучавал в продължение на 40 години тези артефакти, събрал повече от 11 хил. от тях.
Като лекар той бил направо поразен: върху някои от камъните, автентичността на които е потвърдена от специалисти, са изобразени сложни операции по присаждане на човешки органи. А на един от тях той без колебание разпознава прибор, напомнящ на устройство са преливане на кръв.
През пролетта на 1967 г. Д-р Кабрера изпратил над 30 образци от тези камъни за експертиза в лабораторията „Маурисио Хочшилд Майнинг” в столицата на Перу. В изпратеното му от лабораторията заключение еднозначно се казвало, че повърхността на камъните и линиите на рисунките са покрити с пласт от естествена патина, която свидетелства за автентичността на образците. Освен това се отбелязвало, че линиите на рисунките не показват съществени признаци на износване или повреди, което свидетелства за това, че камъните не са били използвани дълго и са били погребани много скоро след изработването им. Скоро подобни заключения били направени и от експерти от университета в Бон.
Направен бил и анализ на нанасянето на гравюрите. Експертите открили, че изображенията върху камъните от Ика са оставени от нещо подобно на фреза или бормашина. Рисунките по камъните за различни като стил, а също и като качество на изображенията и прецизност на изработката. Това подсказва, че над създаването им са работили голям брой художници.
Д-р Кабрера, който проучвал своята колекция дълги години, успял да открие цяла редица закономерности в изображенията. Той стигнал до извода, че основните мотиви представляват отделни и ясно изразени серии. Всяка тема, разгърната в серия, се предава средно върху около 200 камъка. Според развитието на сюжета се увеличава не само размерът на камъните, но се усложнява и техниката на нанасяне.
По-простите сюжети са обработени с използването на гравюри, а по-сложните са изпълнени с техниката плитък релеф.
През седемдесетте години на миналия век камъните от Ика, подредени в музей, предизвикват истинска сензация. На един от тях е изобразен индианец, който гледа в небето през телескоп. Ако те са истински, това означава, че индианците далеч преди Колумб и Галилей са имали телескопи, а също са могли да присаждат сърца.
Науката в онези години очевидно не е била готова за подобни новости и поради това учените били поразени най-силно от епизодите с динозаврите. На гравираните камъни доисторически гигантски гущери мирно си съседстват с човека, те дори са използвани като животни за яздене.
Има дори сцени, на които с помощта на телескопи пилоти на летателни апарати наблюдават динозаври. Камък с такава рисунка се пази в Музея по аеронавтика в Лима.
Но нали динозаврите, според учените, са изчезнали 60 милиона години преди появата на човека? Кой тогава е изработил всички тези артефакти и каква е точната им възраст?
През 1944 г. в Мексико изследователят Валдемар Джулсруд открил десетки хиляди глинени статуетки, значителна част от които изобразявали динозаври и други някакви неизвестни животни. Те са открити в мексиканския града Акамбаро, намиращ се на около 300 км северно от столицата на страната и са известни като находките край Акамбаро. Удивителен е фактът, че в цялата колекция няма дублирани фигури - всяка една е уникална.
Мнозина обявили тази колекция за фалшива, аргументирайки своя скептицизъм с това, че в човешката история няма такъв период, когато динозаврите да са съществували едновременно с хората. Но независимо от тази присъда интересът към статуетките от Акамборо и камъните от Ика е огромен. За тях се пишат книги, снимат се филми, в това число една от сериите на поредицата „Извънземни от древността”, която в момента се излъчва и в България по тв канала „Хистори”, е просветена на тях. Дискусията за тях отдавна е излязла извън територията на Южна Америка.
През 1974 г. френският изследовател Робер Шару издава книгата „Загадката на Андите”, голяма част от която е посветена на камъните от Ика. Той ги нарича библиотеката на Атлантида. Шару е убеден, че човешкият род е доста по-древен, отколкото е прието да се смята. Камъните от Ика според него са пряко доказателство за тази хипотеза.
Книгата на Шару става бестселър, а Кабрера става известен в целия свят. Авторът на книгата го нарича най-големият първооткривател на човечеството. Нали и техническите експерти потвърждават автентичността на камъните? А това означава, че сегашните ни представи за възрастта и произхода на рода човешки са неверни.
Подобни въпроси все по-често се поставят в медиите в търсене на разумен отговор. През януари 1975 г. се провежда добре планирана операция с участие на представители на средства за масова информация и полиция. Организаторите, осъзнавайки, че Кабрера е много известен човек, декан на медицински факултет в университета, не рискуват директно да го обвинят във фалшификация. Те включват в операцията прости необразовани селяни, които се занимават с изготвянето на фалшиви камъни и с продажбата им на туристите, арестувайки няколко човека. Срещу свободата си, на задържаните се предлагало да признаят, че те са изработили фалшификатите и за професор Кабрера.
Това веднага е подхванато от медиите, които казват, че загадката с колекцията на Кабрера е разрешена. Но журналистите не си дали труда да се позаинтересуват как са били гравирани онези камъни от колекцията на доктора, тежащи минимум половин тон. Всеки график, знае, че да се покрие с рисунки такъв размер е доста трудна работа. А пък да се състари е направо невъзможно. Още повече селяните не разполагали с техника за пренасяне на камъните.
Но статиите пуснали своите корени, а официалната теория за произхода и възрастта на човечеството оцелява и този път.
Разбира се, изображенията върху камъните противоречат на утвърдените представи за човешката история и въобще – на здравия смисъл. Но това не е достатъчно основание за отричане на реални факти. Хавиер Кабрера дори изказва предположение, че динозаврите са загинали заради човека.
Освен медицинската тематика върху камъните в неговата колекция са представени сюжети, които разказват за изучаването и усвояването на космическото пространство. И по-конкретно – на летателни апарати с различни конструкции.
Но най-интересното било това, че някои от гущерите върху камъните имат гръбни плочи. А за съществуването им палеонтолозите научиха едва в края на миналото столетие. За това пък още повече не са могли да знаят простите селяни от Андите, които уж били изработили тези камъни. Излиза че онези, които са ги създавали, са познавали добре анатомията на диплодоците, което още веднъж потвърждава теорията на д-р Кабрера.
Освен това в пустинята на юг в Перу са намерени останки от хора и кости на динозаври, датирани по едно и също време.
Като цяло хипотезата на д-р Кабрера говори за това, че древната цивилизация, създала тези камъни, е господствала на Земята преди някаква глобална катастрофа и е успяла да достигне високо равнище на развитие. На нея са й били известни живи същества от други планети и дори – галактики. Тя е знаела за бъдещ голям катаклизъм. „Каменната библиотека” на първо място е създадена като предупреждение за оцелялото след глобалната катастрофа човечество.
Към настоящия момент дискусията за човека от епохата на динозаврите и за автентичността на тези камъни-чудо, е утихнала. А учените ги наричат неизвестен феномен.
За тези интересни артефакти, тяхната история и догадките на учените, както и за много други загадъчни предмети и събития, можете да прочетете в раздела "Тайни и загадки" на нашия блог.
камъните това кабрера които камъни тези тях като през били върху ика динозаври години човека динозаврите много автентичността колекция учените изображенията която хората дори той url още артефакти перу според преди също под