Алгафари проговори: Подрязахме с 0,5 см трибунката на Петър Стоянов през 2001-ва
Експиарът на БСП разкрива тайни от телевизионните дебати, които донесли победи на столетницата
. Екипът на Първанов ловко използвал навика на Стоянов да се облизва
Защо лидерът на БСП и ПЕС поиска лидерски дебат с шефа на ГЕРБ?
Първо, преди години имаше такъв дебат между двамата. Тогава Станишев и Борисов се появиха с щабове, сътрудници и помощни анализатори в студиото на държавната телевизия. За мен тази среща бе толкова емблематична, че съм я давал за пример на студенти, когато са ме канили да преподавам.
Станишев бе изключително силен в доводите, аргументите, тезите и показваше спокойствие, знание и търпение. Борисов бе изключително слаб в доводите, аргументите и тезите. Но когато дебатът приключи, се оказа, че победител е... Борисов!
Причините за победата му бяха няколко. Той и щабът му бяха разчели правилно мястото: телевизия. Телевизионните зрители, привикнали за шоу, получиха такова, ама от Борисов. Щабът му вероятно е предвидил или просто е знаел (а може и да е случайност), че оценката на телевизионните зрители не е "този е умен и знаещ", а е "този е готин, харесва ми, кефи ме". Борисовото поведение през целия дебат бе да се усмихва, да пуска лафчета и да дразни по кръчмарски лидера на БСП. На това Станишев отговаряше с иронична усмивка, с високомерието на знаещия и добре подготвения. Вероятно никой от щаба му не бе успял да му обясни или не знаеше, че телевизионната зрителска памет за думи и аргументи е много, много къса.
За това и теб да попитам, драги читателю, какви аргументи и доводи си спомняш от този дебат? Даже и да си го гледал, няма да си спомниш. Но даже и да не си го гледал, тогава попитай колегите, хората в кръчмите и по седенките, които ще си спомнят колко готЕн е бил Борисов.
Според мен първата причина сега да се иска този дебат от лидера на БСП и ПЕС е опит за реванш.
И ако Станишев е готов с лафчета,
с конкретни житейски случки, чрез които да изведе тезите си, ако свали малко чувството си за хумор към онзи, разбираемия и каращ те поне да се усмихнеш стил, може и да има шансове за приличен реванш. Защото подготовката за подобен дебат не е само в излаганите факти и аргументи - имат значение поведението, излъчването и още много, много други знайни и не толкова знайни хватки.
Втори пример ще ти дам, драги читателю. През 2001 г., когато Георги Първанов се кандидатира за президент, Петър Стоянов отбягваше всякаква подобна среща. С много кандърми от щаба му се съгласиха да се направи такъв дебат. На неутрална територия и пред няколко медии едновременно. Основната допусната грешка от щаба на тогава действащия президент бе, че високомерието им ги заслепи. Оставиха на щаба на Първанов да подготви всичко и дойдоха минути преди началото на шоуто.
Какво направихме тогава ние, оставени сами да построим студиото и подготвим техниката за дебата? Знаехме, че устните на Стоянов бързо изсъхват и това го кара да се облизва специфично, което не си е телевизионно красиво. Точно затова ние осветихме мястото, където щеше да е действащият президент със силни прожектори, така че температурата по лицето му да е много висока и да го принуди да се изпотява.
При микрофоните проби, за които от щаба му не пожелаха да участват, догодихме гласа на Първанов да е леко по-дълбок, по-мъжествен и плътен,
а на Стоянов да е леко писклив
Стоянов щеше се притеснява от това, че има нещо странно в гласа му. А зрителите и слушателите щяха да харесат по-плътния и мъжки глас на опонента.
И накрая, малко преди началото, отрязахме половин сантиметър от единия край на трибуната, на която щеше да застане Стоянов. Така, когато той се подпреше на нея в нападателна поза, тя щеше да се заклати и това допълнително да го притесни.
Та това също е подготовка за дебат.
Трети пример ще се опитам да ти представя, читателю.
Прословутият дебат по Би Ти Ви, при който Първанов не участва. Въпреки тогавашното решение на ИБ на БСП за участие "експертното му обслужване" прецени, че той не трябва да играе в тази неръководена от нас пиеса. Причините, които изтъкнахме тогава, бяха по-скоро в сферата на драматургията.
В тази телевизионна пиеса на живо
без сценарий и определено време за всеки участник ролите изглеждаха наредени така:
Петър Стоянов - в ролята на Жертвата. Всички щяха да нападат него като действащ президент. Очаквахме зрителското поведение да е съчувствие, като към нападнат, и той щеше да е Добрият.
Богомил Бонев - в ролята на Лошия. Защото е бил вътрешен министър, имаше информация и можеше да реши да напада аргументирано, така че да заболи.
Петър Берон - в ролята на Мъдрия. Той вероятно щеше да призовава за разум и да не се карат. Да иска, като баща, заради възрастта, белите си коси и брада, да внесе мъдрост и да назидава прекрачилите нормата.
Ренета Инджова - в ролята на Майката. Тази роля отиваше като на жена - да е романтичната, нежната, добрата.
Жорж Ганчев - в ролята на Лудия на селото. Той щеше да пуска лафовете, да прекъсва невъзпитано и да ругае, с което между другото спечели преди години 18% от гласувалите.
За Георги Първанов роля и място там не видяхме. Пред него нямаше да има много полезни ходове. Той трябваше или
да стои почти безучастно
и да гледа сеира като софийските кибици около шахматната дъска в градинката при Народния театър, или да напусне по средата глъчката и така да бъде забелязан в тълпата от кандидати. И двете възможности обаче нямаше да представят на хората образа, който му се изграждаше тогава. Въпреки решението на ИБ той взе правилното решение да не отиде и от това спечели!
Та, и това е подготовка за дебат.
И така, да се върна към причините лидерът на ПЕС и БСП да иска именно сега този дебат.
Втората причина е Станишев да даде ясен знак пред обществото, че има две основни партии на терена,
а другите формации са част от пейзажа.
Да се разбере, че това ще е дербито на сезона - БСП и ГЕРБ.
Трета причина е да покаже на лявата агитка, че той е А-отборът. Залагания за други формации ще са само пилеене на гласове, време и пари.
Какво отговори Борисов на хвърлената ръкавица? Нямало надежден арбитър. Арбитър е зрителят, слушателят и читателят! А всъщност по-надежден от него няма къде да се намери. Този отговор, който по-скоро е отказ, е за да дразни Станишев, и както правят хората по седенките - когато някой загуби на табла и иска реванш, победителят да се назлъндисва и да покаже пред публиката величието си.
Друго тълкуване на този отговор може да звучи така: "Че защо да му помагам на Станишев? Нека си се блъска, да си подрежда къщичката, а аз ще се радвам отстрани." За Борисов желанието за дебат от страна на Станишев е нещо като молба за помощ, която шефът на дясното ще задържи някъде и ще отлага във времето. Борисов си стои в "дясното" необезпокояван засега от никого и се радва на опитите за роене при основния си опонент. От подобен дебат
Станишев има нужда, а не Борисов
Затова и отговорът е така уклончив и не-категоричен.
Може пък след време да му дотрябва и тогава да излезе пред медиите и да каже: "Нали се натискаше? Айде!" Но тогава той ще е избрал и мястото, и времето. А ние, кибиците, ще сме се подредили около ринга, ще пляскаме и викаме за който отбор сме си наумили и за този, който обяви шах на другия. А хората ще продължават да се чудят как да си върнат кредитите, как да платят тока и топлината, как да излекуват себе си и децата си. За тях това е патова ситуация, която нищо няма да промени в ежедневието им.
В диспута между Първанов и Стоянов щабът на адвоката се явил неподготвен. Снимка: вестник "Труд".