Разкази Архиви - Тефтер 21
Откакто се помня прекарвам всяка свободна минута на село. Но имаше един пуст период, в който прадядо ми си отиде от този свят, и надделяха фамилните спорове за имот. Къщата беше продадена, парите разпределени, на едни повече, на други по-малко, дядо ми преглътна тежко това и няколко години по-късно на смъртния си одър закле баща
Не съм нормален. За разлика от другите ненормални, моята ненормалност е моментна, а не постоянна. Изразява се в това, че понякога се превръщам в радиосигнал, за ФМ-вълните, и след това си превъплъщение нахлувам в радиопространството, където се скитам без никой да ми държи сметка. Понякога се губя, но обикновено го правя нарочно.
Щом ме забеляза, веднага дойде при мен и каза заплашително: – Какво си мислиш, а?! Целия мога да те купя! Не мислех нищо до този момент, но идеята да се продам ми допадна. Кимнах му в знак на съгласие. Това го амбицира и като за начало поръча бутилка водка. Приех да пием, защото бях чувал
Риболов в зоопарка
Декемврийската нощ достигаше своя пик, когато тримата мъже смътно усетиха, че нещо в главите им тихо бучи. Ако се огледаме по – внимателно ще видим по земята фасове, две счупени чаши, тип ресторантски, и една почти празна бутилка от купешка гроздова, която беше причината за специфичния шум. Опиянението бе едва втората страна от вечерта и чак на трето място