Паметник на актьора Рачко Ябанджиев правят в Стражица | Янтра ДНЕС live
Паметник на актьора Рачко Ябанджиев правят в Стражица
100 години от рождението на големия български актьор Рачко Ябанджиев се навършиха в края на месец май. Ябанджиев е една от гордостите на Стражица. От 2019 г. с решение на Общинския съвет летният кино-театър в града носи неговото име. Във връзка със 100 годишнината от рождението на големия артист ще бъде изработен релефен бюст, който ще бъде поставен на входа на летния кино-театър и ще бъде открит на празника на град Стражица 15 август.
Ябанджиев е роден на 29 май 1920 година в Стражица в семейството на учители. Още като дете той участва с майка си и баща си в сказки, вечеринки, театрални представления. Характерните роли, които баща му изпълнява, драматичните образи, които майка му пресъздава и сполучливият грим, който сами си правят, може би очертава пътя на бъдещия голям актьор на България. Доказателства за това е и една изрезка от русенки вестник от 9 януари 1931 г. В дописка за изнесено любителско представление в село Стражица на пиесата “Забравен грях” от Илия Енчев се отбелязва: “Особено сполучлива беше играта на Вела – Р. Ябанджиева, Г. Ябанджиев – твърде сполучлив образ на газда-градинар, зает по-вече със своите сметки и далеч от общата трагедия на семейството. Особена похвала заслужава Любен – Рачко Г. Ябанджиев, който едва 10-годишен показа много естествена игра”.
Като ученик на Георги А. Стаматов стражишкият талант е играл на сцената на Народния театър още през 1942 година (в “Краят на Содом”), а на 18 ноември 1943 е премиерата на “Ернани” (постановка Н. О. Масалитинов), в която младият актьор играе Дон Асторга. От 1944 година Рачко Ябанджиев играе в Народния театър “Иван Вазов” в София. През Втората световна война 1944-1945г. е бил на фронта. След войната работи в радиотеатъра на Българското национално радио. Чете различни текстове, стихотворения и приказки за реализирането на грамофонни плочи в Балкантон. Незабравими остават ролите му в Народния театър: Олег Кошевой – в драматизацията на романа “Млада гвардия” на Александър А. Фадеев; Генади – в “Огненият мост” – на Б. С. Ромашов; граф Моска – във “Волпоне” на Бен Джонсън; Яго – “Отело” на Шекспир; Ленин – в “Семейство” на А. А. Попов, и в “Трета патетична” и “Кремълският часовник” на Николай Погодин; “Ернани”(1943) (Джузепе Верди)- Дон Асторга; “Краят на Содом”(1942). Телевизионният театър също се радва на присъствието на Ябанджиев, като най-известните му роли са: “Вечер”(1987) на Алексей Дударев и “Тази малка земя”, където играе Георги Джагаров(1978). През 1963 му е присъдено званието “Заслужил артист”, а през 1970 година Рачко Ябанджиев получава и най-голямото звание за времето си в артистичните среди “Народен артист”. През 1971 г. той получава и Димитровска награда. Носител е на множество български, югославски, руски и други ордени и награди. Рачко Ябанджиев е единственият български актьор кавалер на ордена “Георгий Жуков”.
Ябанджиев изиграва и множество филмови роли: Бергман в “Спирка Берлин” през 1981; Задгорски, бащата на Неда, в “Пътят към София”, 1979 г.; Владо Георгиев във “Войници на свободата”, 1976 г.; Коста Деянов в “Селкор”, 1974 г.; “Синята лампа” 1974 г.; “С пагоните на дявола”, 1967 г.
Може би най-запомнящи ще останат неговите образи в “Под игото”, където играе ролята на Панайот Волов, сниман през далечната 1952 г., и Хитър Петър в едноименния филм за всеизвестния народен хитрец и шегаджия през 1960 г.
Рачко Ябанджиев е човекът, който има способността да влиза в световете на другите, да ги улавя безпогрешно с най-точния ключ, по вътрешния им механизъм, който му позволява да отключи вълшебната врата и да навлезе дълбоко в човешката душа.