Къде да отида при начинаещ писател
Как да пробиете на книжния пазар, къде да публикувате ръкопис, как да развиете литературните си умения? За това къде и как да се декларирате пред начинаещ автор, прочетете в нашия материал.
Дебели литературни списания
Масова преса
Литературни училища
Социални мрежи и онлайн платформи за начинаещи
Чат директно с издателя
Днес в Русия има няколко десетки дебели списания, които публикуват на своите страници творбите на неизвестни автори. Всъщност те продължават традицията на самите списания, съществували по времето на Пушкин, Гогол и Белински. Между другото, Хералдът на Европа, в който 15-годишният Пушкин публикува първото си стихотворение, съществува и днес, а творбите на младите автори все още се публикуват там. Литературните критици работят в такива списания и избират най-добрите произведения. Смята се, че публикуването в дебело литературно списание е показател за качествена литература, следователно издателите не само с готовност вземат за разглеждане ръкописи на автори, публикувани в такива публикации, но и редовно наблюдават нови имена на страниците на дебели списания. Учителите по литературни умения и критици единодушно твърдят: ако искате да се проведете като автор, четете книги и редовно преглеждайте дебели списания, за да се ориентирате в литературните тенденции.
Можете да проследявате модерни дебели списания на уебсайта на Journal Hall. Архивът на числата се актуализира всеки месец.
Ако дебелите литературни списания са предназначени за тесен кръг читатели, тогава масовата преса дава възможност на автора да изрази себе си пред широка аудитория и да направи името ви „публично”. Публикуването на страниците на редовни публикации – от вестник „Метро“ до списание „Космополитън“, според стратегическия PR експерт Александър Ципкин, е един от етапите на успешна стратегия за популяризиране на вашите творби. Уви, не винаги е възможно да получите такси за подобни публикации, но Ципкин твърди: безплатното публикуване на страниците на масово издание е добра инвестиция в бъдещето, ако мислите за писателска кариера.
Днес в Москва има около една и половина училища и литературни работилници, много от които провеждат уроци и онлайн курсове в други градове. Всяко училище има свой собствен подход.
И така, докато Школата за творческо писане на Мая Кучерская се основава на техниките на западните училища, „Добрият текст“ на Татяна Толстой е фокусиран върху продължаването на традициите на руската литература. Курс в литературно училище е програма на Литературния институт, компресирана до няколко месеца или седмици, където учениците под ръководството на известен автор започват практиката си от първия урок. За най-добрите студенти по правило се осигуряват бюджетни места и отстъпки. Според Кучерская средната възраст на ученик в литературно училище е 32 години: по-често тук идват хора с опит, които искат да усъвършенстват уменията си, да овладеят техниките на занаята и да получат оценка от опитен майстор. Мария Головановская, която основава школата за добър текст заедно с Татяна Толстой, отбелязва: литературните работилници са също социален асансьор, който дава възможност на начинаещ автор да се запознае с колегите писатели и да изживее уникално изживяване. Според редакторите споменаването на една от тези школи в автобиографията на неизвестен автор му дава предимство при разглеждането на ръкописа.
В Русия има повече от 600 литературни награди. Най-престижната награда за млади автори е наградата „Дебют“ (уви, тя не е присъдена през 2016-2017 г.). Автори на романи, кратки разкази, стихове и есета под 35-годишна възраст могат да изпратят своя ръкопис на конкурса чрез онлайн формата на уебсайта за награда. Много съвременни прозаици започват кариерата си с литературни награди. Така победителят в „Руски Букър – 2015“ Александър Снегирев получи първата си награда от 25 години. „След като получих дебюта, бях напълно зашеметен и осъзнах, че явно трябва да се заемем сериозно с този въпрос (литература – прибл. Ред.)“, Спомня си. „Дебют и Липки (семинар за млади автори – прим. Ред.) Направиха толкова много за руската литература, че само потомците могат да я оценят.“
Заслужава да се отбележи и литературната награда „Лицей“.
Според критик Александър Гаврилов електронното публикуване на произведение е основната литературна тенденция през последното десетилетие. Днес авторът-дебютант има повече ресурси в ръцете си от издателя: той не е длъжен да се интегрира в традиционните вериги на разпространение на своите произведения и да тапицира праговете на издателските къщи, тъй като може самостоятелно да достигне до широкия читател и да тества различни литературни формати върху него чрез социалните мрежи и други Интернет канали.
За сравнение: Джоан Роулинг получи 8 отхвърляния от издателите, преди ръкописът на първата книга за Хари Потър да бъде приет за публикуване. Междувременно романът на Е.Л. Джеймс „Петдесет нюанса сиво“ няма история на неуспех, тъй като авторът не се нуждаеше от издател: книгата беше публикувана на форума на фенфикциите, където бе избрана от австралийския издател на електронни книги.
Блогът за проза и мотоциклети във Facebook стават много популярни през последните години. И така, Диляра Тасбулатова сключи споразумение за авторско право с Ексмо, след като редакторът се натъкна на нейния Фейсбук. Александър Ципкин казва, че е публикувал и първата си книга на базата на истории, публикувани във Фейсбук. Александър смята: за популяризиране на прозата е необходимо да се използват всички възможни канали в интернет – от личен сайт до акаунт в Instagram, където под снимки могат да се публикуват цитати от книги.
Експертите отбелязват и обратната страна на прогреса в интернет: с нарастващата популярност на социалните мрежи става по-трудно да се проследи качествената проза – с други думи, има повече графомани. Следователно днес успешният писател е и ефективен PR мениджър, чиято задача е да създаде висококачествена марка от собственото си име и да използва максимално количество ресурси, за да продаде своя „продукт“.
Фактът, че редакторите не преглеждат пощата, всъщност е стереотип. За да стане ясно, описваме накратко механизма, по който се разглеждат ръкописите, получени от Ексмо. След като произведението попадне върху кутията на издателя, му се присвоява номер. След това ръкописът се изпраща на рецензент на свободна практика, който, без да разполага с информация за автора, го оценява според определени критерии: език, умение в създаването на сюжета, убедителност и др. Ако текстът е високо оценен, редакторът го чете и в случай на положително решение, авторът се свързва с него, за да сключи споразумение за авторско право.
Важна роля при прегледа на ръкописа за издателя играе автобиографията на автора. Така че, наличието на публикации е допълнителен бонус. Освен това редакторите обръщат внимание на такива на пръв поглед дреболии като писане на писма. Игрите с шрифтове, печатни грешки и граматически грешки, пренебрежителен език от рода на „Разбирам колко малко време имате“, „вероятно няма да намерите време за моя скромен човек“, могат да сигнализират на издателя, че ръкописът е лошо изпълнен. Можете да се запознаете с пълния списък на изискванията за дизайн на материалите в издателство Ексмо тук.
Като цяло заявлението за разглеждане на ръкописа трябва да бъде написано в делови стил, да бъде възможно най-смислено и да не усложнява работата на издателя с изобилие от излишна информация и продължителна формулировка. И не забравяйте: началото на книгата е PR на цялата книга, краят на книгата е рекламата на следващата книга.