Списание Черно и Бяло » галерия Финес
Sofia 2016, Глен, галерия „Финес”, 12–29.10.2016 г.
На 12.10.2016 г. от 19:00 часа галерия „Финес” открива изложба на Глен – художник от република Гана.
Тази изложба е своеобразен прецедент в културния афиш на град София, поради факта, че за първи път африкански художник излага свои творби у нас. Един невероятно талантлив, интересен и оригинален творец, който съчетава в творбите си своето вътрешно, южно, топло светоусещане на далечна Африка, с прагматизма, културата и изкуството на Европа и Америка пребивавайки в различни точки на света. И от тази симбиоза, картините му придобиват една философска извисеност и виталност, заредена с много емоция,позитивизъм и цвят, присъщи на твореца-космополит.
Глен е роден в Акра, Гана. Завършва кинематография, но изобразителното изкуство е негово призвание и съдба, където той изразява себе си без задръжки и предразсъдъци, и творбите му се явяват един естествен отговор на всичко което вълнува твореца, на всичко, което се случва вътре и извън нас. Глен има редица самостоятелни изложби в Канада, Франция, Гана, Италия, Нигерия, Холандия, Великобритания и САЩ. Негови произведения са притежание на колекционери от различни африкански страни, Европа и САЩ.
Експозицията, която галерия „Финес” открива съдържа над 30 платна, изработени в различни техники, предимно с масло върху платно, дърво и ръчна хартия. Наситени с много цвят, настроение и слънце, представящи природата, хората и най-вече преклонението и уважението на автора към жената с нейната вътрешна сила, красота, чар и грация.
Изложбата се открива на 12.10.2016. от 19ч. в галерия „Финес” ще продължи до 29.10.2016г., и с емоцията и настроението на слънчева Африка, което носи с пълна противоположност на мрачното време в есенна София.
Tags : галерии, галерия Финес, изложба
Юбилейна изложба на Румен Рачев, галерия „Финес”, 26.05–11.06.2016г.
На 26.05.2016г. от 19:00 часа галерия „Финес” открива юбилейна изложба на художника Румен Рачев, по повод 60 години от рождението му.
Румен Рачев завършва през 1975г. Художествената гимназия „проф.Илия Петров” в София, а по-късно и Националната художествена академия „Николай Павлович”. Работи предимно в областта на живописта, печатната графика, рисунката, илюстрацията и дизайна. Има почетна награда на журито, в International Art Competition, Торонто Канада. Организирал е редица самостоятелни изложби в различни градове на Германия, Швейцария, Финландия, Холандия, САЩ, Швеция, Русия, Италия, Белгия и България. Негови творби са притежание на различни галерии и музеи, както и обществени и частни колекции в България, Германия, САЩ, Швейцария и много други.
Експозицията, която галерия „Финес” представя, включва над 40, предимно живописни творби, представляващи една хомогенна смес от абстракция и фигуративност, въздействащи едновременно като знак, като символ и като разказ. Румен Рачев е творец с несекваща енергия и желание да експериментира, да търси нови решения и естетически провокации . Картините му пресъздават както различни интериорни и екстериорни търсения, така и неговото специфично усещане за жената, като външна портретност и интимна сетивност. Освен художник обаче, Румен Рачев е и музикант, и не случайно за него цветовете са звуци, а звуците – цветове. Не може да рисува без да слуша музика, нито да слуша джаз и рок без да си представя картини. Той сам определя своя начин на рисуване с понятието от джаза „фюжън”.
„Искам изкуството ми да звучи точно така – фюжън: едновременно интелектуално и топло….”
Известния музикант Найджъл Кенеди, добър приятел на Румен Рачев казва за него: „В картините на Румен има нотка на наивност, но са приключение в цветове. Не мога да се сетя за друг такъв художник. Смятам, че е уникален.”
„Реализъм. Хиперреализъм. Невидимата граница“, галерия „Финес“, 06–23.04.2016г.
Нова изложба в столичната Галерия „Финес“
Вечерта на 6 април, малко преди над столицата да се излее поройния пролетен дъжд, в столичната Галерия Финес, на ул.„Христо Белчев“ №17, беше открита поредната изложба-сюрприз за ценителите на изящното изкуство – „Реализъм. Хиперреализъм. Невидимата граница“. Вече двадесет години амбициозният екип на Галерията провокира интересът на публиката, предлагайки нови неща. Сегашната изложба е точно такова нещо, което не е правено досега и е във вид на ново предизвикателство към съзнанието на зрителя. По думите на собственичката на Галерията и куратор на изложбата г-жа Мариела Табакова, реализмът в изкуството съществува от както се е появило и самото то – още от пещерното изкуство, през античността, ренесанса и се стигне до днешните форми на т.н. „хиперреализъм“ или известен още с наименованието „фотореализъм“, т.е. „изпипване“ на детайла до последния елемент.
Поканени са шест автори, което прави изложбата интересна дори само с този факт, които работят само в тази област, всеки от тях поотделно известен, със свой почерк и самото им съчетаване в една изложба беше едно голямо предизвикателство, подчерта Мариела Табакова. Това са автори, които на пръв поглед творят в един стил и така както си приличат, всеки от тях всъщност е съвсем различен. Това беше причината да срещнем затруднения при аранжирането на тази изложба, то беше доста сложно и се надявам да сме се справили. Дано и авторите да са доволни от това, което сее получило. Стана една безкрайно любопитна и безкрайно интересна експозиция. Идеята се породи много спонтанно и искам да благодаря специално на авторите за това, че се отзоваха, реагираха много бързо, но откликнаха с много голямо желание и успяха.
Представяне на изложбата направи известната журналистка Райна Йотова. „Дължа едно пояснение“ – самият галерист е професионален историк на изкуството и тя каза най-важните неща за тази тънка граница, която според мен е драснала първата клечка като идея за изложбата. Спомям си още от детските години как наблюдавах с интерес формите на всичко, което тогава се наричаше реализъм. С времето тези определения и възприятия са се променили. На мен ми е много любопитна тази изложба и ми е много интересна. Може би реалността е повече вътре в нас и понякога това, което си мислим е по-истинско от видимия свят“.
Тук са представени едни неща в тяхната хиперреалност, но коя е всъщност тя? Може би това е техният живот, техните чувства, начинът да виждат голото тяло, да видят сочния плод, да просветлението в едно разпятие! Да плуваш в едни вълни, които могат да те удавят. Да си припомни мисълта на Яни Христопулос – „Един живот не стига да нарисуваш една вълна“.
Вероятно за авторите, които работят на границата между реализма и хиперреализма няма да им стигне цял живот да нарисуват жената или жените, които са обичали, конете с които са препускали, плодовете, които не са успели да опитат като сокове. Искам да кажа простите неща – Любовта, Жената, Разпятието, Иконата, Чашата, Вълната, Детайла – всичко това се оказва, че може да осмисли един цял житейски път.
Росен Тошев е човек, за който казвам, че се е преродил от някой стар майстор. Там има такова нежно „издихание“ на боята и на четката.
Каля Зографова много я ценя защото тя е в емоционалната група на хората, които имат и носят културата не само на живописването, на композицията, на естетиката, която няма мода и няма ограничения, защото тя работи в областта на сценографията и там няма начин да сбъркаш, защото просто сценографията ти дава много култура и много поглед и към измисления и към реалния живот.
Митко – Димитър Войнов-син ми е бил винаги много странен, ние не се познаваме лично, познавам дистанционно, както е модерно да се казва неговото творчество и това на баща му, но той остава за мен някаква мистерия, не ми много ясен. Ще кажа защо – првидно голи тела, нарисувани толкова перфектно, че вероятно мъжете ги пожелават повече, отколкото живите жени около тях? Не знам, но зад тях има някаква мистерия, има някаква мистичност в този автор по много особен начин.
Венцислав Павлов е толкова изненадващ за мен, зебри, коне – препускат през неговото творчество в много различна техника и композиционно отношение.
Да не пропуснем – Иван и Сашо.
С творчеството на Иван Стратиев отдавна се познаваме, дори съм му виждала и пленерни неща и от България и от Италия.
Разбира се неговата графична култура не му изневерява и по този път на реализма и на хиперреализма, той е „Запазена марка“. Има си собствена, донякъде утъпкана, донякъде не пътека в реализма. Но аз пак казвам – Тази изложба ми разчупи всички дефиниции за реализма и рамкиране на това, какво всъщност днес е реализъм, какво е хиперреализъм.
Сашо (Александър Титоренков) го харесвам и го ценя много. Ще кажа само – „Изключително професионален подход към рисуването от натура, но по много честен начин. Той е автор, който не обича много ефектността макар, че някои от творбите му са доста ефектни и вероятно затова желани от колекционерите.
Така или иначе всички са безкрайно интересни, при такова особено „съжителство“ в тази Галерия. Отива им да са в тази изложба. Много ме впечатли и много мисля за разпятието на Сашо.
Отделете време и я погледайте. Действително всички творби в изложбата поставят много въпроси.
За съжаление звучи като клишето, което напоследък много се употребява в изкуството.
Няма работа в тази изложба, която да не отправя въпрос към зрителите.
Художниците и специално тези шестима автори, които са в кошницата с плодове на Галерия „Финес“ са хора, които по един безупречен начин показват, че могат да рисуват, а това е най-хубавото, нали?
Скрито изпълнение
В Академията за изкуства в Созопол от 13 до 31 юли за 11-a...
Проф. Иво Христов: „За мащабното оглупяване на нацията невинни няма” МИ: Проф....
Кухнята – сърцето на българския дом
„Днес, повече от всякога, тя е в центъра на семейните събития –...