Доброволци в здравеопазването – полетът на костенурката
Публикувано на активизъм, бизнес, здраве, социално, социално предприемачество и тагнатодоброволци, доброволчество, здравопазване. Запазване в отметки на връзката.
6 thoughts on “Доброволци в здравеопазването”
longanlon | август 28, 2009 в 11:29 am
не искам да звуча като песимист, ама за учениците, които мислят да стават доктори, работата в болницата, такава, каквато я описва жената от статията, по-скоро би ги отказала от това им намерение…
и интересно що в Токуда нямат недостиг на персонал – ама министерството им спря финансирането по здравните пътеки, защото , цитирам, не се ебавам, “ прекалено много хора ходели там да се лекуват“
neuromantic | август 28, 2009 в 1:37 pm
За България ли става дума? Опитах да си представя чалга-поезия за доброволните отряди ма нещо не ми се получи… 🙂 Някак нелепа стои комбинацията от мерцедеси и санитари, преяждане + пресичане на червено и помощта към ближния… Въпреки че шампанско и сълзи може да се замени с морфин и усмивки.
Представям си и заглавия от вестниците – „доброволци рекетират пенсионери“ или „Сестри на милосърдието – част от мрежата на ванко 1“
anchett | август 29, 2009 в 1:35 pm
В Германия това действително е практика. Ученици и студенти помагат доброволно в старчески домове или пък в хосписи, има доста силни ораганизации и съюзи, които подмогат подобни инициативи. Студентите по медицина обикновено са практиканти-санитари.
Аз лично се свързах с Каритас и в момента съм добоволка в една детска градина за деца от мигрантски семейства. През есента мисля да посетя психологически тренинг, за да мога да се ангажирам и в хосписи, където са настанени само смъртно болни хора, на които им остава по-малко от 6 месеца живот. В такива ситуации ролятата на „придружителите“ е изключително важна. Става въпрос за елементарни неща, които могат да направят ежендневието именно ежедневно: игри, разговори, четене на книги.
Друг голям проблем (особено в Западна Европа, където възрастните хора обикновено не биват обгрижвани от децата си, а са настанени в старчески домове) е самотата по време на старостта. Тогава намесата на доброволци е също жизнено важна: да помогнеш в пазаруването, да изиграеш едно не-се-сърди-човече, или пък просто да почетеш от вестинка, може да спаси деня на старите хора, които със седмици не излизат от домовете си.
Музика | август 29, 2009 в 2:34 pm
Ами нека станат де 🙂
UZUMAKI | август 29, 2009 в 11:14 pm
„Нека“ е различно от „ще“.
Новатор | август 31, 2009 в 11:08 am
Да опредеено нека е различно 🙂