Шакарим Кудайбердиев - Биография, снимки, новини, информация, век | Писатели
Дата на раждане: 11.07.1858 г.
Дата на смърт: 02.10.1931 г.
Философ, мислител, историк, поет, духовен восприемник наследство Абая.
Духовен восприемник и ученик Абая, философ-мислител, учен-историк, поет Шакарим Кудайбердыулы е роден на 11 юли 1858 г. в Кен-булаке Чингизской общината Семипалатинского окръг (Абаевский район Семипалатинской област) в семейството на Тобыкты, возглавляемом Кунанбаем, баща Кудайберды — голям брат Абая. Има Шакарима — Толебике, дъщеря Алдабергена от рода на Каракесек. Произведения Шакарима се съхранява информация и факти за неговия жизнен път и творческа дейност.
Баща Шакарима Кудайберды го даде 5 години на учение аульному мулле, който той бързо научава арабски и персийски ограмотяване. Годините на детството, юношеството и младежките си години Шакарима, въпреки това, че едно момче на 7 години остава сирак, преминали необезпокоявани от никого, лишена от богатство и изобилие, под патронажа на могъщ дядо Кунанбая. «Покойният дядо пощади ме като сираци, така че не е много утруждал учение, и тъй като в известна степен аз останах неучем, правеше всичко, което взбредет в главата ми и израства, без никакви строгостей по отношение на образование и обучение,» — си спомня по-късно Шакарим.
Истински наставник Шакарима, който се намира под защитата на дядо, става сам Angel. Младеж Шакарима се проведе в такава атмосфера, в която почитались изкуство на словото, науката и образованието. Аул ходжа Кунанбая бил известен за факта, че тук возносились търсене на истината, на знанието, с други думи, всичко прогресивно. Шакарим е бил истински ученик на училището Абая, където почитан за храм на ораторските, творчеството от всякакъв вид и ангажимент към музиката.
Да бъдеш в Семее, повзрослел Шакарим придобива натиснете шарманку и цигулка, на която го е научил да свири на някакъв руски музикант. Той се занимава и с рисуване, работа резба, измисля и кроит дрехи, изработва цигулки, домбры, държи състезателни коне, лов с беркутом. Известно е, че той направих протеза за покалеченного нокът беркут от стомана. В 14-15 години Шакарим под влиянието на Абая започнах да пиша поезия. Темата на неговото философстване са били природата и етика, за доброто и злото.
«Моите стихове на тези млади години младите хора страстно почитались. Но аз не знаех за нуждите на своя народ, защото не може след това да каже на правилния думи.»
Но в това време Кудайбердыев не бях в състояние чак да се пристъпи към писателска дейност. Едва му навърши 20 години, той решил да се политиката, за да помогне на хората да се постигне по-добра, той се опита да подреди отношенията между народите, между различни слоеве на обществото, исках да в степите се възцарили мир и благоденствие. На изборите Шакарим предложи кандидатурата си и е избран в волостные владетели.
Един вид училище, за него става запознаване със спори и до съдебни спорове. Множество оплаквания му разкрива колко много човек в света. Той прониква в системата на управителния съвет, в която видно място заема една колониална политика от правителството, основана на сваляне и ущемлении права казахского народ. В действията на местните администратори в този период се осъществява грозно плъхове състезанието. В тази трудна област Кудайбердыев многократно се завтече през непреодолими препятствия, познаха, какво е поражението, дори започна да се съмнява в триумфа на собствения капитал. По-късно, спомняйки си онези години не лека борба, той пише с голямо съжаление:
«Годините между двадесет и четиридесет,
Година на младежта неповторима.
Напразно те са преминали,
Напълни сърцето с кръв гнойной.»
Тотално и безвъзвратно Шакарим отдался творчеството на около 1898 г., след четиридесет години. По определена система се превърна в проучване западна и източна литература. В това време той се запознал с наследство от такива поети и мислители на Изтока като Хафиз, Физули, Навои, както и с произведения на Байрон, Пушкин, Толстой. Литература, история, философия, музика, реторика, естествени науки, география — всички, включени в кръга на неговите интереси. Шакарим себе си усвоил арабския, персийския, турски, руски езици. Напълно отдавшись науки и знания, той тръгва да пътува, за да е по-близо да се запознаят с хората. През 1903 г. е приет за член на Семипалатинского подотдела Западно-Сибирски клон на Императорския руски географско дружество.
В Началото На Xx Век. знаменовало време на възхода на творческа дейност Шакарима. През 1906 г. той посети Мека, Мысыр, Истанбул, работил е в библиотеките, изпращане по пощата в Семейства закупени книги за тях. Последния период на живота му съвпада с революция 1905-1907 г., столыпинской реакция, от първата световна война национално-освободительным движение през 1916 година в Казахстан, февруарска и октомври революциями, гражданска война, установяването на съветската власт, коллективизацией.
Шакарим е бил свидетел на много важни събития и промени, които се случиха в отношенията между Русия и Казахстан. Той е участвал в национално-освободителното движение «Алаш». Установяването на съветската власт в Казахстан, глад 1920-1921 и 1930-1931 г., масова конфискация през 1928 г. — всичко това оказва силно влияние върху мирогледа на поета. За истината, това време той пише:
Осъждайки ме от страна,
Като се има предвид, че принадлежа на елитни богати,
Презира мен и не желае да говори по душа,
Бяга от мен младите племе.
«Мълвата в популярно (за мен): «еми, оцелели от ума».
Моллите твърди, че съм нарушител каноните на религията.
Имаше и такива, че изобличен в «възнесение
миналото, отжившего».
«Останах аз сега пред целия свят гола.
Всички перекочевали, аз съм самотен,
Кажи, людете ми, отколкото аз тебе не влезе,
И каква беда ще ти донесе?
В края на краищата, другари мои, само с молив и хартия.
В 1912-1922 г. Шакарим живял в местността Кенконыс, изцяло се посвещава на науката и творчеството. От 1922 година той е живял в град Шакпан в отлично сам. На 2 октомври 1931 г. Шакарим е безвинно осъден и подъл застрелян. Голям талант, голям учен в продължение на много години е бил забравен.
При живот Кудайбердыева са отпечатани на тези книги като «Огледало казахов», поемата «Калкаман-Мамыр» и «Енлик-Кебек». Отделни стихове, статии, есета са публикувани в 1913-1924 г. в списанията «Angel», «Айкап», «Шолпан», във вестник «Казах». «Angel» и «Шолпан» отпечатва неговия преводи от име хафиз и стихотворение на Поета «Лейли и Меджнун». Поетичен превод на «Дубровского» и «снежна буря» на Пушкин са били публикувани през 1936 г. в Алмати в списание «Эдебиет майданы».
Независимо от факта, че прокуратурата на бившия СССР решение от 29 декември 1958 г. реабилитировала Шакарима поради липса на състав на престъпление, продължава забраната за творчеството на поета, обвинявшегося в «буржуазном национализъм» и други нелепи грехове. Но хората все още се пази в паметта на произведения на поета. Преразглеждане на официалното отношение към творчеството Кудайбердыева изисква казак интелектуалци. Само след 1986 година стана възможно завръщането на поезията Шакарима народ. Получиха публичност на дейности за провеждане на конгрес на алашевцев в Семипалатинске през 1918 г., статии, философски есета, стихотворения и поеми, есета и др. Запис на Ахата Кудайбердыева (1900-1984), син на Шакарима, поет и композитор, ние можем да хвърли светлина върху мястото на музиката в перспектива на духовно восприемника Абая. Противно на по-рано подход към ислямисти Абая като нещо чисто предосудительному, а още по-учението на Шакарима като плътен мистична религиозност, има нужда обективен поглед върху приемствеността на Toni — Шакарим. Именно Angel Кунанбаев обърна внимание Шакарима на Изток, платени разходи за пътуване в Мека, Медина, Мысыр, Истанбул, че той се е запознал с исторически места, учени, посетили библиотека. Там Шакарим придобити ценни книги и усвоил източната система за записване на бележки. Песента «Жастык», «Сегіз аяк», «Ажалсыз эскер» са били измислени Шакаримом в съавторство с Абаем-композитор, поставени пред млад поет проблем отыскания различни стихотворных размери за комбинация с музикален, песенным наблизо. В стихове Шакарима, переложенных на музика, са отразени основните мировоззренческие въпроси, наподобяващи тези, които се чудеха в моето време. Кант: «Къде съм? Какво да правя? На какво да се надявам?». Като последовател на Абая Шакарим дълбоко взе поетична и музикална стихия, исторически выработанную душата казахского на хората, включени в нея слоеве от вярвания и понятия той е въплътена в основните принципи на философски възприятието.