България | Бизнесът настоява да отпадне платеният годишен отпуск за времето на майчинството - Капитал
5 16 окт 2018, 16:36, 11666 прочитания
В момента, след като се върне на работа след майчинство, майката има право да ползва платен годишен отпуск за изминалите две години, независимо че не е работела по трудовия си договор през това време.
Да се премахне сегашното право на платен годишен отпуск за времето, през което майката е била в майчинство, тъй като през този период тя реално не е работела за компанията, от която е наета. За това призовават от Асоциацията на организациите на българските работодатели (АОБР). Във вторник от организацията разпространиха открито писмо до вицепремиера Валери Симеонов и министъра на труда Бисер Петков, в което се настоява за промени в Кодекса на труда. Искането им идва след решение на Съда на ЕС по темата.
Попитан какво мисли по този казус, във вторник министър Бисер Петков заяви, че все още социалното министерство няма официално становище по въпроса, но се обмислят евентуални промени в законодателството.
В момента, след като ползва отпуск за бременност и раждане, който продължава, докато детето навърши 1 година, майката има право на още една година платен отпуск - за гледане на дете, докато то навърши две години (чл. 164 от Кодекса на труда). Цялото това време се признава не само за осигурителен, а и за трудов стаж, а като следствие от това – този трудов стаж се зачита за право на платен годишен отпуск за това време. Другояче казано, след като се върне на работа след навършването на втората година на детето, майката има право да ползва платен годишен отпуск за изминалите две години, независимо че не е работела през това време. Според организациите на работодателите обаче не е правилно те да бъдат натоварвани с правото на платен годишен отпуск специално за времето на втората година от майчинството.
Какво казва Съдът на ЕС
Писмото на АОБР се позовава на решение на Съда на ЕС (СЕС) в Люксембург от 4 октомври т.г. по румънско дело (C-12/17 Tribunalul Botoşani и Ministerul Justiţiei/Maria Dicu), което намери голям отзвук в България, но беше интерпретирано не съвсем точно. В решението се казва, че разпоредбата в румънското законодателство, според която времето на родителския отпуск (отпуск за гледане на дете) не се взема предвид при определяне на продължителността на платения годишен отпуск, не противоречи на правото на ЕС. Според румънския закон право на платен отпуск се признава за времето на отпуска за бременност и раждане, но не и за времето на отпуска за гледане на дете.
В самото решение на СЕС обаче се сочи, че както Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 г. относно някои аспекти на организацията на работното време, така и Рамковото споразумение за родителския отпуск от 18 юни 2009 г. предвиждат, че държавите членки са свободни да прилагат или въведат и по-благоприятни за работниците и служителите разпоредби. В този смисъл българското законодателство, което е по-либерално от румънското, не противоречи на правото на ЕС и само по себе си решението не е основание да се иска промяна. В писмото на АОБР обаче се казва, че това законодателно решение "неоправдано прехвърля финансовата тежест върху работодателите".
Това е и мотивът на АОБР да настоява за аналогична промяна в закона, при която тук отпускът за гледане на дете (времето между първия и втория рожден ден на детето) също да не се зачита за право на платен годишен отпуск за този период. В защита на това решение се сочат същите аргументи, с които СЕС приема разрешението на румънското законодателство: периодът на родителски отпуск не може да се приравни на действително полагане на труд, същевременно това не е отпуск, който за работника е неизбежен по независещи от него причини, като например отпуска по болест или отпуска за бременност и раждане. Ползването на този отпуск е по избор на самия работник.
От друга страна, времето на платен и неплатен отпуск за отглеждане на дете се зачита на общо основание за осигурителен стаж, без да се правят осигурителни вноски, а вместо заплата (тъй като не се полага труд) се изплаща обезщетение от държавното обществено осигуряване.
"Няма никаква причина този период да се взема предвид при изчисляване на размера на полагаемия се платен годишен отпуск, който има съвсем друго предназначение, а именно – възстановяване на работника и служителя от положения при работодател труд", пише в позицията на АОБР. Според тях ще се "отстрани едно законодателно решение, което неоправдано прехвърля финансова тежест върху работодателите". Според концепцията на работодателските организации "този въпрос следва да бъде оставен в полето на колективното трудово договаряне, а не да бъде уреден с императивни норми".
Етикети: АОБР Бисер Петков отпуск по майчинство платен годишен отпуск СЕС