ПЧЕЛНИ ПРОДУКТИ - ПЧЕЛЕН МЕД
Акациев мед – той е воднобистър, кристализира много бавно и дребнозърнесто. Има приятен сладък вкус, преобладава фруктозата - 41% и глюкозата – 35%. Има умерено изразени летливи и нелетливи антимикробни вещества. Намира приложение като общоукрепващо, сънотворно, отхрачващо, кардиотонично и невротонично средство. Препоръчва се при лечение на чернодробни, стомашно-чревни и бъбречни заболявания. Може да се използува за диабетично болни, но само по лекарско предписание.
Липов мед – тъй като липата в трите й разновидности е разпространена в цялата страна, този мед може да се срещне навсякъде у нас. На цвят е бистър, леко жълтеникав, с много приятен сладък вкус (при горската липа може леко да нагарча). Обикновено кристализира по-финозърнесто. Има специфичен липов аромат, който го отличава от другите видове мед. Липовият мед съдържа специфичен глюкозид, който има изразено потогонно, диуретично и секретолитично. Има добре изразено антимикотично, антимикробно действие, добре изразено положително въздействие върху дихателните пътища. Поради това, че когато цъфти липата привлича много пчелите, в липовия мед съдържанието на поленови зрънца може да достигне до 80%.
Балкански мед – полифлорен мед от дива ягода, мащерка, риган, теснолистна върбовка, глог, зановец, повет иглика и др. Има наситен жълт цвят, богат аромат. Кристализира бързо – средно и дребнозърнесто. Има висока диастазна активност, бактериостатични и бактерицидни свойства. Балканският мед има подчертано профилактично и лечебно въздействие при заболявания на дихателните пътища, стомашно-чревния тракт, гинекологични заболявания. При хронични ринити и синуити. Има общоукрепващо действие, подобрява имунната система на организма.
Полски мед – събира се от нектара на полски растения – глушина, паламида, магарешки бодил, слез, жълт синап, ветрогон, конски босилек и др. Характеризира се с богат състав на полен. В някои години преобладава магарешкият бодил, което придава на този мед много добър профилактичен ефект при сърдечни заболявания, високо кръвно налягане, аритмии. Полският мед има изразени антисклеротично въздействие. Когато преобладава синап или има включване на валериана медът е особено добър за нервно изтощение, безсъние, дихателни и гинекологични смущения.
Мед от магарешки бодил - Изключително полезен при заболявания на простатната жлеза, възпаления на пикочните канали и бъбреците. Има профилактично действие при сърдечни и белодробни проблеми.
Мед от кориандър – има кехлибарен цвят, специфичен натрапчив аромат. Мед за ценители на кориандъра. Кристализиране много бързо, на сравнително едри кристали. Често се наблюдава течна фаза между кристалите (нехомогенна кристализация), която може да се избегне с контролирана кристализация. Изразено антимикробно, бронхолитично въздействие. Медът е особено полезен при профилактика на сърдечни заболявания и болести на стомашно-чревния тракт. Наличието на флавони и етерични масла го прави приложим за болести на дихателните пътища.
Манов мед – продуцира се от листни паразити – листни въшки и хоботници (по жълъда) в дъбовите гори. Важно условие за добра реколта е наличието на влажност и температура, както и да няма валежи или вятър. Тези условия най-добре са изпълнени в крайморската зона на Странджа и Източна Стара планина. Пчелите с охота събират мановия мед, но не бива дазимуват на него, поради опасността да заболеят от манова токсикоза. Медът е тъмнокафяв, със зеленикав оттенък, до черно. Основен показател, по който се различава от нектарните е проводимостта на меда – в 10-20 пъти повече. това се дължи на богатия микроелементен състав. Мановият мед кристализира по-бавно, освен в случаите на по-високо съдържание на мелицитоза (висш захарид). На вкус той е по-малко сладък с аромат, различен от този на нектарните медове – специфичен. Мановият мед е полезен при чернодробни заболявания, следоперационни състояния, анемии. Поради ниското съдържание на полен може да бъде консумиран и от алергични към полен хора.
Лавандулов мед – златист на цвят, с много приятен аромат на лавандулов цвят, рядко се среща у нас. Кристализира много фино. Има изразено антимикробно въздействие, препоръчва се при стомашно-чревни проблеми, както и при сърдечни оплаквания, мигрена, неврастения.
Кестенов мед – вече се среща изключително рядко у нас. Има тъмнокафяв цвят, слаб аромат на кестен и леко възгорчив вкус. Специфичен мед. Има добре изразени противомикробни, антимикотични свойства, добър лечебен ефект при възпалителни процеси на бъбреците, пикочните канали, колити на стомашночревния тракт.
Мед от детелина – по-често се среща като част от други медове, но е един от най-ценните, поради съдържанието на глюкозиди, пектин, танини, витамин С. Особено полезен е за укрепване на стомашночревния тракт, възбуждане на жлъчната секреция, подобряване на храносмилането, за лечение на чернодробни и сърдечни заболявания. Фруктозата в него преобладава пред глюкозата, медът е с приятен аромат, кристализира бавно и фино, бистър е , но след кристализация млечнобял.
Мед от комунига – добър мед с отличнихранителни и вкусови качества. Също кокто при детелината е примесен с други медове. Има бистър, светложълт цвят, с лек дъх на ванилия. Съдържа дъбилни, противомикробни и противогъбни вещества, етерични масла и др. Външно действува добре при лечение на рани, дерматити, циреи. Вътрешно се препоръчва при неврози, главоболие, газове, добро средство е за увеличаване на кърмата. Добро сънотворно средство.
Мед от риган – риганът е медоносно билково растение, срещано в полупланинските и планинските части на страната, от което пчелите събират високолечебен мед. Има жълт цвят, приятен аромат. Съдържа танини, етерични масла (тимол), витамини В,С, провитамини. Има силно изразено противомикробно, антимикотично, бронхолитично въдействие. Особено лечебен е този мед за болести на дихателните пътища, общо укрепване на организма, инфекции. Дори външното му приложение (под формата на компреси, лапи) при рани, лишеи и обриви е ефикасно.
Слънчогледов мед – разпространен е навсякъде у нас. Има златистожълт цвят, сладък вкус. Действува спазмолитично на бронхиални спазми и колики в стомашно-чревния тракт. Добри хранителни и профилактични качества.
Синапов мед – има златистожълт цвят докато е течен, а кристализира в кремаво, дребнозърнеста консистенция. Съдържа етерични масла, глицериди и гликозиди, летливи противомикробни вещества. Въздействува болкоуспокояващо, бронхолитично, противовъзпалително. Прилага се при кашлици, стомашни и жлъчни болки, възпаления в устата, гърлото и др. Синаповияд мед е с добри хранителни и лечебни качества, които най-добре се проявяват при болести на дихателната система, гръдния кош, гнойни и травматични рани.
Тютюнев мед – има тъмнокафяв цвят, възгорчив вкус. Кристализацията му е бавна. Не е много приятен за консумация, но има изразени противомикробни и антипротозойни качества.
Боров мед – разновидност на манов мед, от иглолистни дървета. Необходимо е наличие на продуценти на маната, което изисква по-висока температура и видове иглолистни дървета, които не се срещат в нашата страна (средиземноморски видове) – този вид мед има бистър кехлибарен цвят и неопределен вкус. В България не се среща. В някои райони на Родопите пчелите събират мед с червеникав оттенък (вероятно от множество диворастящи растения, билки и капчици смола от растителен произход) и специфично лечебно въздействие на дихателните пътища.
Може да разгледате и си поръчате мед ОТ ТУК >>>
Пчелният мед е продукт от дейността на медоносната пчела. Разбира се има и други видове пчели, но събираният от тях мед няма значима стойност за човека.
В зависимост от произхода си пчелният мед (по нататък ще използуваме и само мед) бива:
* нектарен – от нектара на цветовете на растенията, това е най-често срещания пчелен мед в България;
* манов – от маната, отделяна по листата на някои видове широколистни дървета и иглолистни (основно в Средиземноморието), вследствие дейността на паразити, като листни въшки, хоботници и др. За българските условия манов мед се произвежда основно в Странджа и Източна Стара планина. Има ограничено производство.
* смесен – такъв мед съдаржа в различни пропорции нектарен и манов мед – среща се във вътрешността на страната, където понякога има добри условия за събиране на манов мед, но той винаги е примесен с нектарен (Средна гора, Предбалкана, Родопи, Лудогорието). Този мед е с много добри вкусови качества и съчетава предимствата на горните два.
В зависимост от техниката на добиване се разграничават :
* центрофужен, топен, пресован, мед в пчелната пита и др.
Според сезона на производство и добиване:
* пролетен, летен, есенен
От гледна точка на цвета:
* воднобистър, светложълт, лимоненожълт, кехлибарен, червеникаво-кафяв, тъмнокафяв, черен (за манов, кестенов и др).
В зависимост от растителния произход :
* ливаден, акациев, липов, кориандров, билков, слънчогледов и т.н.
Според консистенцията :
* течен, полутечен, кристализирал (популярно като захаросан).
Цвят – цветът е оптично свойство на меда. Зависи от произхода на меда и от механичните примеси в него, включително и багрилните вещества като меланин, каротин, ксантофил и др. Варира от воднобистър до черен. Нектарните медове са светли до кехлибарени. Мановият мед е тъмен до черен.
снимка 2.2
Водно съдържание – добре узрелите медове имат водно съдържание до 17-19%.
Всички видове мед кристализират, но с различна скорост. Причината за кристализацията са съставките на меда – основно захарите. В зависимост от съотношението на глюкозата и фруктозата във всеки мед кристализацията протича с различна скорост. По-малкото водно съдържание и по-високо съдържание на глюкоза ускоряват кристализацията. Температурата на околната среда е още по-важна – при температури над 250 С и под 50 С, кристализация няма. Около 140 С се наблюдава най-бърза кристализация на меда, но трябва да се има предвид, че влияние имат и поленовите зрънца в меда, които ускоряват кристализацията. Обикновено бързата кристализация води до по-фино кристализиране, а бавната до едри и безформени кристали.
снимка2.3
Хигроскопичност – медът поглъща и по-рядко отдава влага на околната среда. Обикновено влагата се поглъща от горния слой и това създава добри условия за ферментация и влошаване на качеството на меда.
Относително тегло на меда – от 1.33 до 1.44, като зависи от водното съдържание и вида на меда.
Вкус и аромат (органолептични качества) – в съчетанието на аромати, захари и кселинността от органичните киселини медът може да има различен вкус – сладък, сладко-кисел, сладко-горчив и др. По-сладък е медът с по-високо съдържание на плодова захар (фруктоза).
Въглехидрати –представени са главно монозахаризите – фруктоза и глюкоза, които са до 85 %, захарозата е до 5% в нектарния и до 10% в мановия мед. Колкото по-висок е процентът на глюкозата и фруктозата, толкова по-качествен е медът. Освет монозахариди, в меда има и около 20 по-висши захари – ди и три-захариди.
Вода – между 13.50% и 20%.
Минерални вещества – светлите видове съдържат до 0.35% минерални вещества и микроелементи, докато по-тъмните видове мед и особено при мановия мед до 0.85%.
Ензими – те регулират биохимичните процеси в живите организми. При качествените, необработвани топлинно медове, диастазното число е минимум 8. Колкото е по-високо диастазното число, по-добър като биологичен продукт е медът.
Органични киселини – ябълчена, оксалова, лимонена, винена, млечна и др.
Белтъци и азотни вещества – в многто малки количества са от 0.3% до 0.5%.
Витамини, в зависимост от вида на растенията от които е събиран нектара, биогенни стимулатори, етерични и ароматични вещества, флавоноиди и др.
Всички съставни части на пчелния мед са елементи на съвременната фармакология. Носители на терапевтичния ефект са отделните съставки (захари, микроелементи, витамини, ензими, флавоноиди, ароматни съединения, растителни антибиотици и др.), а от друга страна тяхното комплексно лечебно действие върху болния организъм като цяло.
Могат да се отбележат следните по-важни въздействия на меда :
- подобряване на имунната система;
- антибактерийно, антимикотично въздействие;
- антиалергично (хипосенсибилизиращо);
- кръвотворно;
- слабително;
- противоотровно действие.