Историята в България с "копи-пейст": След свалянето му с протести преди четири години, Буда отново на власт
Едно интервю от преди 4 години http://www.faktor.bg/bg/articles/mneniya/intervyu/petar-penchev-prokuraturata-prikriva-uchastieto-na-borisov-v-narkotrafik-8175
Петър Пенчев: Прокуратурата прикрива участието на Борисов в наркотрафик
Вместо да бъдат съдени, номенклатурчици обикалят на бял кон и ни обещават светло бъдеще
Лицата на протестите трескаво се оглеждаха как и с коя партия да станат депутати
От най-високо политическо ниво смачкаха прокурор, готов да прати в съда кражба на 90 млн. евро
Петър Пенчев работи в Софтуерна къща. Като син на николапетковист, хвърлен за 6 години по комунистическите концлагери, чувства завещанието на баща си да бъде свободен гражданин и след 1989 г. завежда съдебни дела за екологични безобразия в България, а от 2004 г. излиза и на улицата. Протестира срещу горенето на ракетите СС-23, радиоактивните отпадъци в с. Смоляновци и гр. Вълчедръм, балирането и горенето на софийския боклук в циментовите заводи, разширяването на хранилището за радиоактивните отпадъци в с. Нови хан край столицата, замърсяванията на Софийското поле от Кремиковци, заболеваемостта на децата от Гълъбово, незаконната подмяна на ядреното гориво в АЕЦ “Козлодуй”, плана “Рила-буфер”, боклука от Австрия в завода с. Бели извор и др. В съда продължава делата срещу нов ядрен реактор в ЖК “Младост”- София и национално хранилище от приповърхностен тип за радиоактивни отпадъци.
Въпреки активните си граждански позиции Петър Пенчев отказва всички предложения за кариера от политически централи, защото не иска да бъде по никакъв начин участник в разграбването на държавата.
- Г-н Пенчев, покрай Асоциация на свободното слово „Анна Политковская” и НД„Екогласност” сте един от неспирно протестиращите граждани през последните 10 години, как си обяснявате появата на новите „лидери” на улицата – изпълниха ли си мисията, оправдаха ли очакванията?
- Протестите от края на зимата 2013 бяха по своя зародиш нещо ново за България, на мен ми приличаха на онзи ентусиазъм, който бе обхванал гражданите след падането на Тодор Живков. Имаше ведри лица с надежда и много усмивки по лицата на всички хора на улиците. За съжаление обаче разочарованието този път дойде много скоропостижно. Както след дворцовия преврат от ноември 1989 г. и сега синдромът на активната “номенклатура” се появи още в първите дни на протестите. Стана така, че хората, носещи на рамото си мегафоните или качили се на камион с доста богато озвучително обурудване, бяха излъчени като “лица” на недоволството – но не от множеството, а от медиите. Тези господа не даваха микрофона на обикновения човек, а единствено на няколко повтарящи се свои приближени. По този начин не се получи дискусията, от която бяхме лишени 45+23 години на партийната плутокрация.
- Имате ли подозрения, че лицата, които някои медии упорито налагаха, са имали и задкулисна мисия, от къде се дърпаха конците?
- За мен доказателство за успешното наместване отново на кукловодите от изминалите пагубни години за България и нейното изоставане с десетилетия спрямо “белите” държави е фактът, че всички – без изключение, “лица на протестите” трескаво се оглеждаха как и с коя партия да тръгнат за депутатство. Те не искаха да чуят най-силния вик от улицата в столицата пред Парламента, Министерския съвет, Президенството, Съдебната палата: “Всички вън!”. Аз виждах в очите на многобройното гражданство копнеж за истинска промяна – най-после адекватно гражданско представителство да замени партийното. Защото нито Батман-и, нито Командир-и, нито какви ли не нагли с лъжите си партийни вождове и техните послушковци, чакащи да се облажат от държавната баница с държавни служби, успяха за 23 години да изведат България по-близко до нивото на държавите с утвърдени демокрации.
- Защо не се появиха истински водачи, имате ли усещане, че сякаш нацията е интелектуално и духовно скопена – лош материал, както казва Борисов?
- В никакъв случай не приемам да слушам мутренски приказки. Те са атрибут на мафията, принадлежност към която има същият господин с миналото си, за което съществуват сериозни документи. Аз виждам точно обратното – както всеки народ, така и българският, има в себе си достолепни граждани. Лошото е, че богатият партийно-олигархичен модел на управление е купил значима част от високо образованите българи и чрез богатоплатеното медийно облъчване ги нарича “интелектуалци”. У нас “телевизорът” е най-важният за масовия зрител и който се показва там, е най-истинският и на него се вярва пред избирателните урни. А такива говорители от екрана не могат да бъдат свободни граждани, защото те са се потопили в един мръсен, от морална гледна точка, поток от всякакви фондации и така наречени неправителствени организации, в които, чрез писане на никому-ненужни проекти и издаване на хвърчащи диплянки и доклади, най-легално се усвояват милиони пари. За жалост, обаче, това не се съзира ясно и от Европа.
- След изборите ще се случи ли промяната на системата, както искаха гневните граждани?
- Ще се повторя, но с тези избори не може да се случи промяна на статуквото. Стотиците хилядите гневни граждани по улиците, които бяха поддържани от милиони хора, останалите вкъщи, искаха тези, които ни наложиха това дередже на държавата, да бъдат подведени под углавна отговорост. А сега какво виждаме преди изборите - същите партийни номенклатурчици са яхнали по един “бял кон” и шетат из страната, и обещават светло бъдеще. Тук аз обвинявам президента Плевнелиев, който побърза да ускори идването на нови избори, за да услужи на известните на цялото общество политически кукловоди, с една единствена цел - да не може гражданското общество да се наложи с исканията си за промяна на изборния модел. Защо не и за прилагане на исландския модел за изработване на нова конституция само от граждани – без участието на каквито и да са партии, зависими от вождове и олигарси.
- Очаквате ли след изборите нечестни съюзи в името на статуквото и личните интереси, какви са вариантите?
- Не искам да коментирам очевадното. Тук само ще определя и служебния кабинет на Плевнелиев като продължаване на гербаджийското управление със задкулисната поддръжка на компрометираните вече партии, които са готови за “кокала” да се съюзят и с дявола. Не мога да премълча възмущението, което предизвика служебният премиер Райков, като нарече досиетата “чалга на прехода”. Той сам се разкри като верен син на баща си – доказан мръсен агент от най-висок ранг в КГБ и ДС, изложил България още в миналия век в Париж. Чудно ми е как се е осмелил Марин Райков да отиде посланик точно пак там, в една от най-старите демокрации – Франция. Не питам и кой го е изпратил, защото е ясно че кадрите на ДС дърпат конците до днес.
- Години наред много от вашите прояви и акции бяха табу за официалните медии, сега се наблюдава едно леко отваряне и проветряване. До кога ще продължи тази съмнителна гласност, защо политиците и медийният слугинаж са в симбиоза?
- Стара истина е, че парите са всесилни. Неслучайно в Уикилийкс и Биволъ бяха публикувани доклади на посланиците на САЩ в София – те са написали отговорът на Вашия въпрос, а той е известен на свободните граждани. Не само Бойко Борисов е чисто и просто медиен продукт, но и всички известни на публиката политици без медиите щяха да бъдат невзрачни, защото единици са тези, които са правели преди депутатството си нещо в защита на обществения интерес. Медиите и по-специално националната и другите телевизии, могат и магаре да направят министър-председател, камо ли депутат.
- Сега всеки говори срещу Бойко Борисов и ГЕРБ, но вие с Атанас Чобанов методично от 4 години се опитвате да докажете пред различни институции криминалното му минало и обвързаности със сенчести структури – до къде стигнаха сигналите в прокуратурата и ЕК?
- Бързам да кажа, че нямаше да излагаме пред цяла Европа България като управлявана от човек с тъмно минало, меко казано, ако българската прокуратура не ни беше отговорила, че не може да събира обяснения за наркотрафика през Турция до Европа. Ние, като свободни граждани с информация по въпроса, не можем, поради собствената ни съвест, да си позволим да мълчим за това “колко души е изгорил живи” всеки наркотрафикант, още повече, когато става въпрос за босовете на това преследвано с най-голямата строгост на закона по целия свят, престъпление срещу здравето на хората. В подкрепа на нашата убеденост за участието на “Генерала” – “Големия брат”, в канала Турция-България-Германия, дойде писменият документ от Баварското следствие от 13.10.2004 г. И понеже е логичен въпросът - как сме получили достъпа до този оригинален документ, само ще ви съобщя, че документът се намира и днес в архива на Софийски градски съд по дело, гледано от Георги Колев, днес председател на Върховния административен съд. До къде сме стигнали със сигнала – до Комисията по петиции в Европарламента.
- Как си обяснявате факта, че сякаш на голяма част от обществото темата за миналото на Борисов им е безинтересна, къде е проблемът?
- Знаете ли, така беше и с досиетата. Когато 13 понеделници бяхме на улични протести, на площад “Независимост” в София под прозорците на Президенството, с искане за моралната оставка на Г. Първанов, заради доказаното му агентурно минало в ДС като агент “Гоце”, тогавашният премиер Сергей Станишев заяви недоволно в медиите: “Кой нормален човек у нас се интересува от досиетата?”. Но всички видяхме, че палачинката се обърна – тия дни гражданите в Обществения съвет към МИЕТ недвусмислено предявиха искане за напускането на последния новоразкрит агент в ДС - зам.-министър на енергетиката Божан Стоянов. Така ще стане, убеден съм, и с Борисов като участник в мафията.
- А промени ли се самият Борисов след това народно отрицание, демитологизиран ли е образът му, ще бъде ли вече толкова самоуверен и циничен?
- Тук бих си позволил цитирането на народната поговорка: “Вълкът козината си мени, ала нрава – не”. Нима който и да е човек може да забрави какви ги е вършил и колко ли хора са постарадали със здравето си от неговите наркотици. А нашият народ е мъдър, стига да се отърси от лъжливите му внушения на продажните медии – доказаха го най-масовите протести през февруари. Особено след разкритията на Биволъ за “Буда” като обект на разследване от службите, разбира се преди медиите да го направят герой, който гонел бандитите.
- През 2006 г. вие пръв подадохте сигнал в прокуратурата за кражбата на 90 млн. евро от износ на електроенергия, реализиран от близки да властта лица, въпреки, че сега Яне Янев си прави актив и биография от вашите действия. До къде стигна възобновеното дело, наясно ли сте, кой е оказвал натиск върху трима от прокурорите, за да смачкат делото?
- Яне Янев има наглостта даже да ме заплаши със съд, когато на протестите огласих тази му наглост да си приписва днес мои няколкогодишни действия за търсене на истината за износа на чист ток от мафията, при оставяне на радиоактивните отпадъци на АЕЦ “Козлодуй” от това производство, за тежест на бъдните над 3 000 поколения в България. Иначе очаквам Главният прокурор да не се изметне, както с Роман Василев последните дни и да оневини зам.-главния прокурор и другите трима прокурори, които са изпълнили поръчка за скриване на откраднатите милиони от енергийната мафия. Аз видях натиска, оказан от най-високо политическо ниво – на следващия ден след съобщението за готовия за внасяне в съда обвинителен акт, ДСБ публично заявиха, че трябвало към този акт да се присъедини и разследването за цената на въглищата в Източно-маришкия басейн. А след три дни сам премиерът Бойко Борисов отиде на място в Стара Загора и оттам даде подобни указания към Прокуратурата. Елементарен е въпросът: Къде са въглищата, къде е износът на ток без проведени търгове?
- Продължавате да посещавате хората в палатковия лагер до парламента, какви лица останаха там, сякаш никой не ги забелязва, какво искат и на какво се надяват тези хора?
- С голямо внимание разговарях отново онзи ден с моите нови приятели от Палатковия лагер до Народното събрание в София и се радвам, че са заредени с такъв чист и честен ентусиазъм. На медиите и на всички софиянци бих препоръчал да отидат в градинката зад паметника на Будителя и се запознаят с автентичните борци за истинска промяна на блатясалото политическо статукво – двама от тях са Живко и Драго. Те, като участници във всичките протести 2013 г., преди две седмици обединено са се разграничили от медийното “лице” на протестите Янаки Ганчев-човекът с мегафона, защото последният е тръгнал на присламчване към разни партии, само и само да стане депутат. От Палатковия лагер “Орлов мост” искат бъдещ Парламент с мнозинство от необременени с участие в прехода депутати. И аз затова ще ги поддържам, доколкото мога.
- Предусещате ли идването на нови граждански бунтове след изборите?
- Че ще има продължаване на негодуванието на гражданите, за мен е сигурно, защото лъжите в торба не стоят. И народът не може след ранната пролет на 2013-та вече да бъде излъган. 68 години стигат! Само се учудвам защо европейските партийци не виждат по-далеч от пъпа си, когато тия дни цял файтон шефове от ЕНП бяха дошли да подкрепят своя висш съпартиец и партията му, от които чакат единствено да им понапълни партийната група с евродепутати.
Публикувано от Асоциация на свободното слово "Анна Политковская" в 14:57 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация
Горни Лом: В. "България днес" - Магистрати покриват аферата "Миджур"
Нови разкрития за вината на държавата и съдебната система.
Публикувано от Асоциация на свободното слово "Анна Политковская" в 10:50 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация
Съучастие на прокурор и съдия в разрешаване на действия за затаяване на истината в делото за трагедията от 01.10.2014 г. в завод “Миджур”, с. Горни Лом
http://www.eurochicago.com/2017/02/nov-signal/
Допълнение към наш СИГНАЛ Изх. № 02-23/23.02.2017
от Петър Пенчев, член на Обществения съвет на Асоциация на свободното слово “Анна Политковская”
от Огнян Цеков, секретар на първото в България Независимо дружество за защита правата на човека с патрон Илия Минев
Относно: Съучастие на прокурор и съдия в разрешаване на действия за затаяване на истината в делото за трагедията от 01.10.2014 г. в завод “Миджур”, с. Горни Лом
Уважаеми господин Цацаров, Уважаеми господин Панов,
След вчерашния отказ на Председателя на съдебния състав да уважи внесената писмена молба от Димитър Димитров – частен обвинител като баща на загиналия на 01.10.2014 г. 26-годишен Михаил, като Съдът върне Обвинителния акт на Прокуратурата по НОХД № 275/2016 в Окръжен съд – Видин, бихме искали да привлечем Вашето внимание върху следните факти:
1. Съдът е разрешил на вече бившия собственик на завод “Миджур” подсъдимият Валери Митков да напусне България от 28.02. до 04.03.2017 г., с цел да посети Гърция.
Настояваме да извършите незабавна проверка на този факт, защото се налага обоснованото предположение за възможността Валери Митков да успее при лични срещи противозаконно да окаже влияние на двамата гръцки граждани преди предстоящите им изслушвания по делото като свидетели в обвинителния акт под номера 188 и 189 – Андониус Михаил Хартофилис и Томас Николаос Папос.
В подкрепа на нашето съмнение са фактите на посещенията наскоро на същия подсъдим в с. Горни Лом и срещите му, преди изслушването от съда като свидетели, с работници от завода и обещанията да им даде парични премии.
Поради горните факти настояваме незабавно да бъде сменена мярката за неотклонение на подсъдимия Валери Митков и му се наложи “домашен арест” за времето на съдебното разследване, за да му се отнеме възможността да влияе на призоваваните свидетели по НОХД № 275/2016 в Окръжен съд – Видин.
2. Повдигаме и въпроса за необезпокояването от властите на Валери Митков, за да извърши действия по прехвърляне на всички активи на неговата фирма “Видекс” АД, собственик на завод “Миджур”, в няколко фирми последователно, както следва:
2.1. Още на 29-ия ден от трагедията в с. Г. Лом, на 30.10.2014 г. се регистрира нова фирма “Видекс инженеринг” ЕАД, с внесен капитал 50 хиляди лв. с едноличен собственик “Видекс” АД.
2.2. Само след още 13 дни, на 13.12.2014 г., “Видекс инженеринг” ЕАД вече има 2 милиона и 800 хиляди лв. при същия едноличен собственик “Видекс” АД, като са прехвърлени в новата фирма: машини, коли, недвижими имоти-апартаменти и производствени сгради и т.н.
2.3. На 08.01.2015 г. “Видекс инженеринг” ЕАД вече има нов едноличен собственик – офшорка на Сейшелските острови “СКИПАРТ ЛАЙН ИНК” със същия капитал от 2 милиона и 800 хиляди лв. и изброен подробно същия инвентар.
2.4. На 04.05.2015 г. всички активи вече са прехвърлени в “Нитроинженеринг” ЕООД, която е била със собственици Валери Митков, двама украинци и един руснак, но от 19.02.2015 г. е еднолична собственост на българска гражданка.
По наши данни украинците в идущия понеделник, 27.02.2017 г., ще бъдат на посещение в завод “Миджур” за предприемане на основни промени върху целия терен на придобитата от тях собственост – въпреки започнатите и предстоящи съдебни дела с искания за нови експертизи и особено при наличието на пълни складове с противопехотни мини и взрив.
Тук е мястото да отбележим безхаберието на служба КОС при МВР, които присъстват само при отпечатване на складовете за извършвани работи от служители на завод “Миджур”, но бързо си заминават и противозаконно оставят ленти, подписани и подпечатани от КОС, за ново залепване без тяхно присъствие. Разполагаме с документи относно състоянието на складовете – писмени твърдения на Министерството на външните работи при посещението на представители на гръцката държава в края на м. юни 2015 г., противоречиви с документи от проверки на РИОСВ – Монтана в края на 2015 г., което доказва противозаконно манипулиране на доказателствата в завод “Миджур”.
Поради горните факти настояваме незабавно да бъде извършена проверка и направи необходимото от съдебните власти – Съд и Прокуратура, за възпрепятстване новите собственици да заличават следите и доказателствата в завод “Миджур”, докато не завършат текущото дело НОХД № 275/2016 в Окръжен съд – Видин и другите започнати и предстоящи дела по трагичния случай.
Публикувано от Асоциация на свободното слово "Анна Политковская" в 18:43 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация
Съучастие на прокурор в унищожаване на доказателства по делото за трагедията от 01.10.2014 г. в завод “Миджур”, с. Горни Лом
http://www.eurochicago.com/2017/02/sautchastie-na-prokuror/
Като Главен прокурор и лично наблюдаващ разследването на трагедията с 15 убити на 01.10.2014 г. в завод “Миджур”, с. Горни Лом, с наше писмо от 01.09.2016 г. Ви бяхме уведомили за унищожаване на доказателства по делото 1596 броя противопехотни мини М-16.
Установихме, че тези материали не бяха внесени с Обвинителния акт в Съда от Прокурор Мирослав Костов от Окръжна прокуратура – Видин и прокурор по настоящето НОХД № 275/2016 във Окръжен съд – Видин, както и личното му съучастие в това деяние.
Бихме искали да Ви уведомим, че протестирахме на първото заседание в съдебна зала срещу отстраняването ни от присъствие като граждански наблюдатели за гарантиране на справедлив процес в наказателното дело при тази взела най-голям брой жертви производствена злополука и при наличието на голям обществен интерес. Същата забрана по искане на прокурор М. Костов бе наложена и за недопускане на представители на медиите.
За наше съжаление и вчера, 22.02.2017 г., след обявеното разрешение от Председателя на съдебния състав по делото в Окръжен съд – Видин, за допуск от страна на всеки пострадал – конституиран като частен обвинител, може да води в съдебната зала със себе си по един човек – на заявеното от Димитър Димитров – баща на загиналия на 26 години Михаил, искане за допуск на Петър Пенчев – член на Обществения съвет на Асоциация на свободното слово “Анна Политковская” -носител на Международна награда за защита на човешките права “Златен гълъб”, е получен категоричен отказ с мотив, че не можело представители на обществени организации да присъстват в съдебните заседания.
Като Ви уведомяваме, че във внесения в съда Обвинителен акт са затаени голяма част от документите по провежданото от нас паралелно разследване за виновни лица от високите етажи на властта, за които Ви бяхме информирали най-подробно с наше писмо на 21.06.2016 г., огласено в медиите Биволъ, Еврочикаго и Фактор,
прилагаме внесеното вчера в Окръжен съд – Видин писмено искане за спиране на НОХД № 275/2016 и връщане на внесения от Прокуратурата Обвинителен акт, заедно с отвод на прокурор Мирослав Костов.
1. Писмо от Димитър Димитров – вх. № 716/22.02.2017 г. в ОС – Видин – Dimitar-Dim
2. Постановление от 13.06.2016 г. по преписка № 1279/2014 г. – ОП Видин – Postanovl.OP-Vd 13.06.2016
3. Отговор на АП-София от 31.10.2016 г. по преп. № 5007/2014 – ot-AP-Sofia 31.10.2016
4. Писмо № 94-00-414 от 13.09.2016 г. от МОСВ – ot-MOSV 13.09.2016
Публикувано от Асоциация на свободното слово "Анна Политковская" в 18:37 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация
Незаконни къщи в сервитута на яз. „Огоста“. Сигнал до институциите
http://www.eurochicago.com/2016/12/ogosta-signal/
Инж. Петър Пенчев, член на Обществения съвет на Асоциация на свободното слово “Анна Политковская” и зам.-председател на Национално движение „Екогласност”, е изпратил до премиера в оставка Борисов и до няколко министри от кабитета в оставка сигнал относно екологични, здравни и строителни нарушения от жилищни обекти, новопостроени в сервитута на язовир “Огоста”. В сигнала се казва:
„След оглед на място, извършен при сухо време на 03.12.2016 г. от екип на Обществения съвет на Асоциация на свободното слово “Анна Политковская” и на Национално движение „Екогласност”, бих искал да привлека Вашето внимание, за да възложите проверки от Вашите национални контролни органи/Инспекторати – за липсата на санкции/умишлено прикриване от Вашите регионални звена, на закононарушения, видни от приложените снимки с новопостроени жилищни обекти, около язовир “Огоста”, на които лесно се наблюдават разливанията на изходни води от същите директно върху брега и вливането им в язовира, както и незаконното строителство в сервитута на язовира.“
от Петър Пенчев, член на Обществения съвет на Асоциация на свободното слово “Анна Политковская” и зам.-председател на Национално движение „Екогласност”
Относно: Екологични, здравни и строителни нарушения от жилищни обекти, новопостроени в сервитута на язовир “Огоста”
След оглед на място, извършен при сухо време на 03.12.2016 г. от екип на Обществения съвет на Асоциация на свободното слово “Анна Политковская” и на Национално движение „Екогласност”, бих искал да привлека Вашето внимание, за да възложите проверки от Вашите национални контролни органи/Инспекторати – за липсата на санкции/умишлено прикриване от Вашите регионални звена, на закононарушения, видни от приложените снимки с новопостроени жилищни обекти, около язовир “Огоста”, на които лесно се наблюдават разливанията на изходни води от същите директно върху брега и вливането им в язовира, както и незаконното строителство в сервитута на язовира.
Прилагаме 7 бр. доказателствени снимки, съгласно тяхната номерация:
1. Тръбата над брега (взета вероятно от изграждания наскоро “Воден цикъл на гр. Монтана”), идваща от първите две големи къщи след язовирната стена.
2. Изливането върху брега на яз. “Огоста” на изходящите води от тези къщи.
3. Видим изкоп на тръбата над брега от втората група няколко къщи след язовирната стена.
4. Изливането върху брега и към водите на яз. “Огоста” на изходящите води от тези къщи.
5. Изглед на част от новите къщи, изградени в сервитута на яз. “Огоста”.
6. Започнало свлачище точно под новите къщи – отсеченият бряг в дълъг участък отдясно на язовирната стена е поради нарушение на проекта на яз. “Огоста” още при строителството му. Кариера № 3 за добив на баластра вместо на проектираното място (точно където сега са построени новите къщи) – е преместена против строителните норми в естествения понур на брега на язовира, което от своя страна е създало източника на днешните растящи огромни филтрации в десния бряг, над новопостроените рибарници.
7. Карта от документацията на проекта на яз. “Огоста” с ‘Кариера № 3 за добив на баластра’ – този незаконно ‘запазен’ от 80-те години на миналия век терен е превзет днес от ‘местни босове’ за техните новоизградени къщи, незаконно допуснато въпреки разполагането им в сервитута на втория по големина на Балканския полуостров язовир и наличните доказателства че в тази дясна част на язовирната стена след преливника има 240 метра неизградена инжекционна завеса, като това доизграждане заради сигурността на хидротехническото съоръжение, ще бъде възпрепятствано от незаконните къщи.
Инженер-математик Петър Пенчев,
носител на Международна награда за защита на човешките права “Златен гълъб” и
зам.-председател на Национално движение “Екогласност”
Публикувано от Асоциация на свободното слово "Анна Политковская" в 19:51 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация
ДЕСЕТ ГОДИНИ от убийството на Анна Политковская! ПОКЛОН!
В памет на Анна!
Фото: Reuters - Храм "Света София", България, 07.10.2008 г.
Видеоклип с Анна Политковская:
https://www.facebook.com/hromadskeua/videos/vb.594022430618124/1042598755760487/?type=3
ДА ВЛЕЗЕШ В "НОРД-ОСТ" И ДА ИЗЛЕЗЕШ В... КРЕМЪЛ
L'information que Politkovskaya avait payée de sa vie: un homme qui était entré, avec les terroristes, au théâtre de Moscou lors de l'attentat en octobre 2002, avait été retrouvé plus tard dans l'administration du président.
Един мъж, който е влязъл с терористите в московския театър на Дубровка преди атентата през октомври 2002 г., след това е влязъл и в администрацията на руския президент. Тази информация коства живота на Анна Политковская.
Даниела Горчева: Днес се навършват 10 години от убийството на Анна Политковская. "Новая газета", където тя работеше, излиза в черно и с обръщение, че убийството не е разкрито, защото поръчителят му не е намерен.
Точно две години преди да бъде убита, ФСБ бе направил друг опит да я убие като я отрови в самолета, защото тя бе уговорила законният чеченски президент Аслан Масхадов да излезе от нелегалност и да й съдейства за освобождаването на заложниците в училището в Беслан. Но Путин не можеше да позволи преследвания от него законно избран президент на независима Чечения и обявен за терорист, да изиграе такава роля. Така бяха обречени и пожертвани децата в Беслан, учителите и родителите им.
В разказа на Анна Политковская за собственото й отравяне , тя описва какво се случва с Русия:
"Ние отново се сриваме в съветската пропаст, в информационния вакуум, който ни застрашава със смърт поради незнание. Всичко, което ни остана, е интернет, където информацията е все още свободна. Другаде, ако искате да работите като журналист, се иска абсолютна сервилност към Путин. Иначе може би ви чака смърт – от куршум, от отрова или със съдебна присъда – каквото нашите спецслужби, путиновите кучета-пазачи, решат."
Ето целият разказ на Анна Политковская за Беслан, публикуван в "Гардиан" - https://www.theguardian.com/world/2004/sep/09/russia.media:
* Звучи актуално за България днес, 07.10.2016 г.
Сутринта на 1 септември. Новините от Северна Осетия не са за вярване: завзето е училище в Беслан. Половин час за събиране на багажа и трескави мисли как да се добера до Кавказ. И още една мисъл: да намеря лидера на чеченските сепаратисти Аслан Масхадов – нека да излезе от нелегалност, нека се свърже с тези, които са взели заложници и да ги помоли да освободят децата.
По-късно, вечерта, дълго чакане на летище “Внуково”. Тълпи журналисти се опитват да излетят на юг, а полетите постоянно са отменяни. Очевидно има хора, които искат да забавят заминаването ни. Звъня по мобилния и открито говоря за целта на пътуването си: “търся Масхадов”, “искам да уговоря Масхадов”.
Ние отдавна не говорим по телефоните открито, допускайки, че разговорите се записват. Но това е аварийна ситуация. Накрая един човек, който се представя като служител на летището, казва, че ще ме качи на самолет за Ростов. В микробуса шофьорът казва, че руските секретни служби, ФСБ, са му наредили да ме качи на самолета за Ростов. Вече в самолета срещам погледите на трима пътници, които седят наблизо в група: зли очи, които наблюдават врага. Но аз не обръщам внимание. Повечето служители на ФСБ ме гледат така.
Самолетът излита. Моля за чай. Има много часове път от Ростов до Беслан, а войната ме научи, че е по-добре да не ям. В 21.50 изпивам чая. В 22.00 чувствам, че трябва да повикам стюардесата, тъй като губя съзнание. Другите ми спомени са накъсани: стюардесата ридае и вика: “Кацаме, дръжте се!”
“Добре дошла!”, казва жена, приведена над мен в ростовската областна болница. Сестрата ми казва, че когато са ме донесли, съм била почти “безнадеждна”. След това шепне: “Скъпа, те са се опитали да ви отровят.” Всички тестове, направени на летището, са били унищожени. “Заповед отгоре”, казват лекарите.
Междувременно ужасът в Беслан продължава. Нещо странно се случва на 2 септември – никое официално лице не говори с близките на заложниците, никой нищо не им казва. Близките обсаждат журналистите. Молят ги да поискат от властта някакви разяснения. Семействата на заложниците се оказват в информационен вакуум. Но защо?
Сутринта, също на летище “Внуково”, е задържан Андрей Бабицки по измислен повод. В резултат още един журналист, известен с това, че довежда разследванията си докрай и че е търсен от чуждата преса, не може да замине за Беслан.
Получава се съобщение, че Руслан Аушев, бившият президент на Ингушетия, отхвърлен от руската власт заради застъпничеството му за мирно разрешаване на чеченската криза, внезапно встъпва в преговорите с терористите в Беслан. Той влиза в училището сам, защото сътрудниците на спецслужбите от оперативния щаб, отговорни за преговорите, 36 часа не могат да се разберат помежду си кой да отиде пръв. Терористите дават на Аушев три малки деца и след това освобождават още 26 деца и техните майки. Но медиите премълчават героичната постъпка на Аушев: никакви преговори не се водят, в училището никой не е влизал.
На 3 септември семействата на заложниците все така са лишени от информация. Те са отчаяни – всички помнят случая в театъра на Дубровка и неговата развръзка: гибелта на 129 човека от газ, който спецслужбите пуснаха в сградата. Те помнят как властта тогава лъжеше.
Училището е обкръжено от хора с ловно оръжие. Това са обикновени хора – бащи и братя на заложниците, отчаяли се, че ще получат помощ от държавата; те решават сами да спасят своите близки. За пет години, колкото продължава чеченската война, това стана нещо обичайно: хората загубиха всяка надежда за защита от страна на държавата, а от спецслужбите не чакат нищо, освен екзекуции без съд и следствие.
Така че те се опитват със собствени сили да защитят себе си и близките си. А самоотбраната, естествено, води до саморазправа. След трагедията в московския театър през 2002 това ужасно откритие направиха и заложниците: спасявайте се сами, защото единственото, което ще направи държавата, е да помогне да бъдете убити.
И същото се случва в Беслан. Лъжите на официалните служители продължават. Медиите разпространяват официалната версия. Те наричат това “добронамерено отношение към държавата”, имайки предвид одобрение на действията на Владимир Путин. Медиите не произнесоха дори една критична дума към него. Това се отнася и до личните му приятели, които по някакво съвпадение са шефовете на ФСБ, на вътрешното министерство и министерството на отбраната. За трите дни на ужаса в Беслан “добронамерените медии” нито веднъж не се осмелиха да кажат на глас, че спецслужбите нещо грешат. Те не се осмелиха да намекнат на Думата и на Съвета на федерацията, че те би трябвало да се съберат на извънредно заседание за събитията в Беслан.
Топ новината е полетът на Путин в Беслан през нощта. Показват ни Путин, благодарящ на спецслужбите, виждаме президента Дзасохов, но нито дума за Аушев. Той е бивш президент в немилост - защото призоваваше властта да не продължава чеченската криза, да не довежда нещата до трагедия, с която държавата няма да може да се справи. Путин не каза нищо за героизма на Аушев, така че и медиите си замълчаха.
Събота, 4 септември, първият ден след страшната развръзка на кризата със заложниците в Беслан. Невероятен брой на жертвите, страната е в шок. За съдбата на много хора все така не се знае нищо, властта отрича въобще да ги е имало. Всичко това стана тема на блестящия и, според днешните мерки, много смел брой на “Известия” от събота, излязъл под заглавие “Мълчанието на върха”. Реакцията на властите беше мълниеносна. Раф Шакиров, главният редактор, беше уволнен. “Известия” принадлежи на никеловия магнат Владимир Потанин,а пък той цяло лято трепери като трепетликов лист от страх, че ще го сполети съдбата на Михаил Ходорковски, най-богатия човек в Русия, който беше арестуван и обвинен в мошеничество.
Несъмнено той се подмазва на Путин. Резултатът е, че Шакиров, талантлив редактор и като цяло настроен добре спрямо властта, е изваден от играта и превърнат в съвременен дисидент; всичко това само за малко отклонение от официалната линия.
Сигурно мислите, че журналистите са организирали протест в подкрепа на Шакиров. Разбира се, че не. Руският съюз на журналистите и медийния съюз запазиха мълчание. Само журналист, който е лоялен към властта, е третиран като “един от нас”. Ако журналистите така се отнасят към работата си, значи е дошъл краят на главния принцип на професията ни: да работим, за да знаят хората какво се случва и да взимат правилни решения.
Събитията в Беслан показаха, че информационният вакуум води до катастрофални последици. Хората отхвърлят държава, която ги изоставя в беда, и се опитват да действат сами, да спасят сами своите близки, а също сами да раздават правосъдие.
По-късно Путин декларира, че трагедията в Беслан няма нищо общо с чеченскита криза и медиите спряха да обсъждат темата.
Така че за Беслан ще се говори като за 11 септември: за всичко е виновна Ал Кайда. Повече не се говори за чеченската война, която този месец навършва пет години. Това е, разбира се, глупост, но не ви ли напомня за съветските времена, когато всички знаеха, че властта говори глупости, но се правеха, че “кралят не е гол”.
Ние отново се сриваме в съветската пропаст, в информационния вакуум, който ни застрашава със смърт поради незнание. Всичко, което ни остана, е интернет, където информацията е все още свободна. Другаде, ако искате да работите като журналист, се иска абсолютна сервилност към Путин. Иначе може би ви чака смърт – от куршум, от отрова или със съдебна присъда – каквото нашите спецслужби, путиновите кучета-пазачи, решат.
Източник: http://oshte-info.de-zorata.de/oshte.info/004/00104/09/1109/01.htm, Борислав Скочев
Публикувано от Асоциация на свободното слово "Анна Политковская" в 12:39 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация
Горни Лом: КОЙ унищожава доказателства за съда под закрила на властите
Изх. № 10-04/04.10.2016
/На Ваш № 7700/2014 г./
До Анжелина Тотева
Началник на Политическия Кабинет на Министър-председателя
/На Ваш № 533/03 от 26.09.2016 г./
До Румяна Бъчварова
Зам.-министър председател и министър на вътрешните работи
/На Ваш № 94-00-414 от 13.09.2016 г./
До Национална следствена служба
/На Ваш № 6133 от 12.09.2016 г./
Допълнение към наш сигнал-ТЕЛЕГРАМА от 01.09.2016 г.(http://politkovskaya-bg.blogspot.bg/2016/09/blog-post.html)
от Димитър Димитров - баща на загиналия на 26 години Михаил Димитров Илиев на 01.10.2014 г. в завод “Миджур”,
от инженер-математик Петър Пенчев, член на Обществения съвет на Асоциация на свободното слово “Анна Политковская” и зам.-председател на Национално движение „Екогласност” и
Относно: В завод “Миджур” към фирма “Видекс” се възобновява работата въпреки отнето разрешително за експлоатация и висящо наказателно производство
Получихме Ваши отговори на нашата телеграма от 01.09.2016 г. във връзка с възобновената работа в завод “Миджур”-с. Горни Лом и извършване на взривяване на 1596 броя гръцки мини.
Бихме искали да Ви представим документи, които показват че в случая наблюдаваме унищожаване на доказателства под закрилата на Окръжна прокуратура-Видин, Национална следствена служба и ОД на МВР-Видин, въпреки в тогавашния момент наличието на висящо наказателно производство по д.п. № 51/2014 г. на НСлС-София, № 11339/2014 г. на ВКП, № 5007/2014 г. на АП-София и № 1279/2014 на ОП-Видин.
НАСТОЯВАМЕ за допълнителна Ваша проверка по следните въпроси:
1. Как при отнето Разрешително за експлоатация № 67/2007 г. на МОСВ и Уведомление № 119370-7913 от 06.10.2014 г. от “Видекс”АД за заявено прекратяване на дейността на завод “Миджур” – обстоятелство вписано в регистъра по чл. 11 съгласно чл. 31, ал. 5 и чл. 33, ал. 6 от ЗОБВВПИ, наблюдаващият прокурор от Окръжна прокуратура-Видин Мирослав Костов разрешава на 13.06.2016 г.(три месеца преди изготвяне от него на Обвинителния акт), унищожаването от завод “Миджур” на 1596 бр. мини М-16.
2. Как същото е съгласувано от НСлС един месец преди завършване на раследването по д.п. № 51/2014 г.
3. Как ОД на МВР-Видин, РСПБЗН-Белоградчик към МВР и РИОСВ-Монтана, са съставили протокол от 06.04.2016 г. за унищожаване на 1596 бр. мини М-16 на територията на завода, когато тази дейност съгласно нормативите се извършва на специален полигон за унищожаване на оръжия и боеприпаси, каквито параметри производствената площадка в с. Горни Лом не притежава.
4. Как взривяванията на 16.-17.06.2016 г. и на 30.08-01.09.2016 г. са проведени без присъствие на МОСВ за извършване на замервания замърсяването на въздуха – макар че същите са неистинни и не могат да бъдат доказателства поради факта, че екоминистерството не разполага с апаратура за измерване на диоксини и фурани които са най-важният канцерогенен замърсител на въздуха при подобна дейност.
5. Как двамата господа със свидетелство за правоспособност за работа с взривни материали, са извършили унищожаване на оръжия-каквито са противопехотните мини съгласно международните разпоредби на ООН, цитирани в годишните доклади за 2013 г.(стр. 10) и 2014 г.(стр. 10) на Междуведомствената комисия за експортен контрол и неразпространение на оръжията за масово унищожение към министъра на икономиката и енергетиката.
6. Как прокурор от Окръжна прокуратура-Видин Мирослав Костов, с писмо № 1279/2014 от 08.09.2016 г. признава на Димитър Димитров качеството на пострадал по смисъла на чл. 75 от НПК по ДП № 51/2014 г. по описа на НСлС и по пр.вх. № 1279/2014 г. на ОП-Видин и му предоставя достъп до Постановление от 13.06.2016 г. на ОП-Видин, а само след 11 дни отказва да предостави на същия пострадал документите, цитирани в това предоставено постановление – с мотив “контролираните взривове в завод ‘Миджур’- с. Г. Лом не касаят и не са предмет на ДП № 51/2014 НСлС”, когато в постановлението от 13.06.2016 г. в първия абзац се цитира точно това производство, т.е. това е констатация за съотносимост.
7. Как прокурор от Окръжна прокуратура-Видин Мирослав Костов, заявява в своето писмо № 1279/2014 от 19.09.2016 г., че документите по унищожаване на въпросните 1596 бр. мини “не са прилагани по досъдебното производство”, т.е. това е признание че внесеният на 20.09.2016 г. в съда Обвинителен акт съдържа неопровержим, признат от вносителя порок – затаяване на истината с унищожаване на доказателства по делото.
Или от гореизложените факти се стига до заключението, че унищожаването на 1596 бр. мини е ЗАТАЕНО от Съда и с тези действия се е целяло единствено скриване на факти и доказателства, които биха дали възможност за установяване на истината при преценката и решенията на съда – което дава основание на Димитър Димитров да ги съобщи при участието си в предстоящето дело в българския съд.
Бихме искали да очакваме Вашата намеса за представяне пред българския съд на важни обстоятелства, касаещи умишлени действия на Ваши служители за тяхното унищожаване, като потърсите углавна отговорност от извършителите-длъжностни лица.
Приложение: 1. Писмо № 1279/2014 от 08.09.2016 г. на ОП-Видин – 3 стр.
2. Писмо № 1279/2014 от 19.09.2016 г. на ОП-Видин – 1 стр.
3. Писмо № 533/03 от 26.09.2016 г. на Началник Кабинета на министър-председателя – 3 стр.
Виж документите: http://www.eurochicago.com/2016/10/otnovo-za-zavod-midzhur/
Публикувано от Асоциация на свободното слово "Анна Политковская" в 0:27 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация
12 години след разстрела на Анна Политковская, в Б...