СТИГА ДА КАЖЕМ „СЪГРЕШИХ” | Богоносци
Смирявайте душите си
Тайната на духовното наставничество
Друг Христос не съществува
Когато съвършенството е мания
Синдромът на страдащия
06.01.2020 admin3 1245	0
Автор: архим. Варнава Янку
Защото дойде Иоан, който ни яде, ни пие, а казват: бяс има. Дойде Син Човеческий, Който яде и пие, а казват: ето човек многоядец и винопиец, приятел на митари и грешници (Мат. 11:18-19)
В духовния живот е много важно да изследваме Божието слово и когато стигнем до някое място, което докосва сърцето ни, да се спрем върху него, за да почерпим напътствия за духовната си посока.
Господ, искайки да подчертае болестта на човека, на религиозните хора от Своето време, открива в поведението им едно противоречие. Св. Йоан Предтеча постел и нищо не ядял, но те смятали, че в него има бяс. Христос ядял заедно с грешници и Го нарекли многоядец и винопиец, приятел на митари и грешници. От което следва, че тук определящо е нашето разположение — защото ние сме склонни да третираме едно и също събитие по различен начин.
След като обвиняваш св. Йоан Предтеча, че има бяс и затова не яде, несъмнено би приел Христос, Който яде. Ако обвиняваш Христос, Който яде, несъмнено би приел, че св. Йоан Предтеча няма бяс. Как тогава са възможни и двете обвинения? Причината за това се крие в сквернотата на сърцето ни — а в скверното сърце има егоизъм, има увереност в собствените помисли, има рани от греховете, има и комплекси. В усилието си да се наложим, да се утвърдим и да се оправдаем, ние се опитваме да интерпретираме нещата по такъв начин, по който ще можем да удовлетворим своя егоцентризъм. Затова е много важно да сложим в ред мислите си, защото, ако вместо благи помисли, имаме горди помисли, тогава в нас настъпва объркване. Не става ли така и в живота ни? Подлудяваме себе си, подлудяваме другите и другите ни подлудяват. Опитваме се да видим какво става в сърцето ни, настояваме, че сме направили погрешен „прочит” на нещата — тоест защо от нас излиза напрежение, отрицание, гняв, злоба. Опитваме се да оправдаем това свое поведение, интерпретирайки външните събития така, както на нас ни е удобно, и накрая животът ни се изпълва с противоречия. Нашият „прочит” на събитията в живота ни е пълен с противоречия. И когато някой ни го каже или ние самите го видим, търсим начин да избягаме от тези събития. Вината за това се корени в сърцето ни, което е осакатено и изпълнено със самоувереност и помисли, вместо със смирение и покаяние, и това ни води до самозаблуждение.
Един подвижник съжалил дявола и помолил Бог да го спаси.
— Разбира се, ще го спася! — отговорил Бог. — Стига да каже „Съгреших!”.
Когато чул това, подвижникът се зарадвал. И когато дяволът се появил, му казал:
— Имам хубава вест! Бог и теб ще спаси, стига да кажеш „С…”.
Но веднага щом понечил да каже „Съгреших”, дяволът изчезнал, защото разбрал коя дума ще изрече.
Това е нашето затруднение — вместо да кажем „Съгреших” и да се смирим, ние настояваме на своя помисъл и какво става? Сърцето ни се обърква, умът ни се обърква и ние объркваме хората около себе си. Тогава се появяват тези противоречия. Христос сякаш ни казва: „Бре, клети хора, обвинихте св. Йоан Предтеча, че има бяс, защото не ядеше, а Мен нарекохте грешен, защото ям. В крайна сметка какво искате? Вие самите не знаете какво искате.” Наистина ние не знаем какво искаме и поради това губим своята разсъдителност, настоявайки на мнението си. Така развиваме в себе си самоувереност, която съсипва живота ни, затруднява го и в крайна сметка го лишава от простота. А всъщност смисълът е в това да имаме покаяние, да сме открити пред Бога и всеки човек, да престанем да настояваме на своите виждания, помисли, идеи, а да настояваме само за едно — да се научим да обичаме Бога и брата си. Това е Христовият път, а той е толкова прост, красив и свободен. Защо се затрудняваме? Защото се страхуваме, защото се чувстваме несигурни, защото имаме трудности и това е така, защото дълбоко в себе си трескаво се стремим да станем богове, да сме господари на играта, да заменим Бога и да господстваме над всеки човек. А когато не става на нашето, си мислим, че губим авторитета си, че губим силата си, и веднага се опитваме да се заловим за своя помисъл, да се оправдаем и да съчиним своя версия на нещата, като по този начин терзаем себе си, терзаем и другите.
И тъй, нека чуем тези думи на Христос и разберем, че объркването в ума ни е следствие от нашия егоизъм. Да се научим да казваме „Съгреших” и да бъдем открити и снизходителни към всеки човек. Тогава ще можем да се разбираме и със себе си, и с околните.
Отбелязани болестта на човека егоизъм подвижник пред Бога св. Йоан Предтеча сърцето Христос
И тъй, светиите, които ние призоваваме в своята килия, са удържали победа и са завладели...Още
14.06.2020 admin3 582	0
И тъй, мощите — това е самият светец, носещ благодатта на Светия Дух. Чрез своя...Още
08.05.2020 admin3 884	0
И тъй, възлюби всички верни, и особено онези, за които е видно, че са Божии...Още
02.07.2019 admin3 1370	0
Преминаването ни през смъртта, също както Христос - това е основанието на нашата утеха....Още
20.04.2019 admin3 1597	0
Нищо не задържала за себе си, а раздала всичко на бедните. А най-съкровения и скъпоценен...Още
21.01.2019 admin3 2248	0
Съмненията, които имаме за Бога, всъщност са кимване от Бога, за да създадем връзка с...Още
06.01.2019 admin3 2050	0
Нека днес, когато си спомняме за мъченическия подвиг на св. Игнатий Богоносец, се опитаме и...Още
19.12.2018 admin3 1376	0
„И не бойте се от ония, които убиват тялото, а душата не могат да убият;...Още
13.01.2018 admin3 4407	0
12.12.2014 admin3 488734	1
18.09.2014 admin 460338	0
09.07.2014 admin 400454	0
09.04.2017 admin3 69555	0
02.04.2017 admin3 60086	0
30.04.2015 admin3 54835	0
24.01.2015 admin3 50408	0
23.09.2013 admin 48930	0
19.03.2017 admin3 47780	0
21.04.2018 admin3 45897	0
23.04.2017 admin3 42547	0
29.05.2015 admin3 30517	0
Бог Бога Божията благодат Божията любов Божията милост Господ Господ Иисус Христос Господа Господи Господи Иисусе Христе Евангелието Иисус Христос Молитвата Пасха Светия Дух Свето Причастие Спасителя Христа Христос Царството Божие Царството Небесно Църква Църквата благодат вяра вярата духовния живот душата егоизъм живот живота изповед любов любовта молитва надежда покаяние пост проповеди прошка радост смирение сърцето търпение човек
Архив - Избор на месец - август 2020 (4) юли 2020 (8) юни 2020 (14) май 2020 (17) април 2020 (12) март 2020 (14) февруари 2020 (8) януари 2020 (8) декември 2019 (9) ноември 2019 (9) октомври 2019 (12) септември 2019 (8) август 2019 (2) юли 2019 (9) юни 2019 (7) май 2019 (7) април 2019 (4) март 2019 (14) февруари 2019 (13) януари 2019 (8) декември 2018 (14) ноември 2018 (5) октомври 2018 (9) септември 2018 (6) август 2018 (4) юли 2018 (8) юни 2018 (6) май 2018 (9) април 2018 (10) март 2018 (6) февруари 2018 (8) януари 2018 (5) декември 2017 (9) ноември 2017 (4) октомври 2017 (5) септември 2017 (4) август 2017 (5) юли 2017 (9) юни 2017 (6) май 2017 (7) април 2017 (21) март 2017 (13) февруари 2017 (13) януари 2017 (14) декември 2016 (19) ноември 2016 (12) октомври 2016 (11) септември 2016 (8) август 2016 (13) юли 2016 (13) юни 2016 (12) май 2016 (20) април 2016 (19) март 2016 (23) февруари 2016 (17) януари 2016 (27) декември 2015 (22) ноември 2015 (22) октомври 2015 (20) септември 2015 (20) август 2015 (25) юли 2015 (16) юни 2015 (16) май 2015 (13) април 2015 (18) март 2015 (23) февруари 2015 (20) януари 2015 (6) декември 2014 (5) ноември 2014 (11) октомври 2014 (9) септември 2014 (18) август 2014 (14) юли 2014 (22) юни 2014 (14) май 2014 (16) април 2014 (25) март 2014 (17) февруари 2014 (9) януари 2014 (4) декември 2013 (1) ноември 2013 (11) октомври 2013 (14) септември 2013 (12) август 2013 (17) юли 2013 (40) юни 2013 (13) април 2013 (4) февруари 2013 (7) януари 2013 (4) август 2010 (1) юли 2010 (1)