Папа, донт прийч! | Blogatstvo.com
30.06.2010 30.06.2010 , 8 коментара
Аман от разбирачи, всезнайковци и безплатни раздавачи на акъл! Каквото и да каже или направи човек – веднага ще скочат една сюрия знаещи и можещи, които ще размахат назидателно пръст и ще те „светнат“, че:
„Не се прави така! Чуй сега да ти кажа как се прави правилно тая работа!“
Но проблемо. Само дето, в 99% от случаите когато някой се опитва да ти дава акъл, той или тя си нямат ни най-малка представа как всъщност се прави това, което според тях ти не правиш както трябва.
Имам си един любим лаф (и стискам здраво със зъби авторските му права, щото сам си го пръкнах):
„Не приемам съвети за секс… от евнуси!“
(Аз и от други не приемам. Освен ако не са дами и обучението е нагледно… но да не се отплесваме от сериозната ни тема).
Днешната ми – леко пикантна – шътокуа е за т.нар. „раздавачи на акъл“. По нашите географски ширини – с лопата да ги ринеш! Ама ги има и навсякъде…
Даже Леля Чиконе, още докле беше кака, написа една песньовка, като израз на протест срещу тия, дето все ни поучават как да си живеем живота – „Papa Don’t Preach“ („Татко не ме поучавай!“ или в по-рапърски вариант: „Млъкни, морук! И си глей твойта работа“).
Много любопитно (но и никак случайно) е, че на ингилизки думата preach освен чета конско или поучавам някого, означава и проповядвам.
Не са един и двама проповедниците, които говорят едно – от олтара – а правят съвсем друго. (Питайте чичо ми Гугъл за свещеници педофили и ще разберете що толкоз народ спря да вярва на отчета и всякакви „божи“ служители… ама и тая тема е за някой друг път).
Нямам нищо против да се уча от другите. И го правя цял живот. Но е важно и от кого се учиш и на какво. Щото има и много лъжеучители, които просто ви разправят приказки от хиляда и една нощ…
Но най-досадни са тези, които са винаги готови да те посочат с пръст – и да ти кажат колко не струваш, как не се прави така и прочее мъдри слова… без реално в думите им да се съдържа някаква градивна критика или дори намек за по-ефективно решение на проблема.
Неслучайно, един от най-чепатите (но и най-великите) британци е казал:
„Аз лично винаги съм готов да уча, макар че невинаги обичам да ме поучават.“
( „Personally I’m always ready to learn, although I do not always like being taught.“)
Аз също не търпя дървени философи, които упражняват красноречието си за моя сметка, но след пламенните им тиради не ставам нито по-знаещ, нито по-можещ…
Никой не се е родил научен. И никой не е чак толкова добър, че да не приема съвет от другите. Но не приемам съвети от всеки…
Подбирам си внимателно от кого и на какво да се уча. Затова не приемам критика от фалшиви авторитети и от хора, които просто имат хемороиди в мозъка и търсят с кого да се заядат.
Дърдорковците и „проповедниците“ също хич не ги долюбвам. Ако можеш да ми покажеш как се прави – направи го! Ако само ще ми държиш речи колко си велик – айде у лево! (Сори за врачанския ми речник, ама ако бях раждан у Оксфорд, речникът ми щеше да е съвсем друг!).
Един от хората, от които наистина си заслужава да се поучим – Махатма Ганди – навремето е казал: „Един грам практикуване струва повече от цял тон проповеди!“ (“An ounce of practice is worth more than tons of preaching”).
Ами, прав е бил човекът.
Но, стига толкоз съм ви поучавал! 😀
Преди доста лета, един истински проповедник е казал, че „За да проповядва повече от половин час, човек трябва или да е ангел – или да има ангели за слушатели!“ (“To preach more than half an hour, a man should be an angel himself or have angels for hearers”).
Затова млъквам. И давам думата на кръстницата на днешната ми шътокуа:
httpv://www.youtube.com/watch?v=R5nE1J0lKpY
P.S. Забравих да те питам:
ТИ обичаш ли да те поучават?
← (С)помен за Дрън-дрън
2012: Да планираме края на света →