Джон Мерстон - Биография, снимки, новини, информация, век | Театър
Джон Мерстон
Дата на смърт: 25.06.1634 г.
Годината на смъртта: 1634
Марстън е израснал в защитена и от семейство, баща му притежава големи поместьем в Кропреди и се занимава с адвокатска практика в Ковънтри и Лондон; майка е дъщеря на известния италиански лекар. След завършване на Оксфордския университет в 1594 Марстън учи право в «Миддл Темпъл», чийто член е бил по това време баща му.
Роден е през 1576, кръстен на 7 октомври в Уордингтоне (графство Оксфордшир). Марстън е израснал в защитена и от семейство, баща му притежава големи поместьем в Кропреди и се занимава с адвокатска практика в Ковънтри и Лондон; майка е дъщеря на известния италиански лекар. След завършване на Оксфордския университет в 1594 Марстън учи право в «Миддл Темпъл», чийто член е бил по това време баща му.
Вече в първите литературни експерименти Марстън се проявява като гениален и остър критик на литературните и обществени нрави. Първото си стихотворение — Преобразуване Пигмалионовой статуи (Metamorphosis of Pygmalion’s Image, 1598) — самият той се определял като пародия на известния разказ от Метаморфозата на Овидий, както и две издадени през същата година компилации satyr (Няколко satyr — Certain Satires иБич подлост — The Scourge of Villainy) безмилостно подиграват литературен маньеризм. След като през 1599 епископ Кентерберийский издаде Указ за изгарянето, насочени срещу сатирична поезия, Марстън веднага е намерил ново приложение на своя талант, като започва да пише пиеси за наскоро някакви детски актьорски състави.
В 1599 излезе Бряг актьор (Histrio-Mastix), което бе последвано от две burlesque — пародия на мода в момента пиеси за страданията на влюбените — Забавно Джак Драма (Jack Drum ‘ s Entertainment, 1601) и Антонио и Мелинда (Antonio and Мелинда, 1602). Това са първите опити Марстона в сатирична комедия, привърженик на която той остава в рамките на следващите шест години. С изключение на Отмъщение Антонио (Antonio’s Revenge, 1602) — сатира с елементи на трагедия в духа на Сенека — и Софонисбы (Sophonisba, 1606), в които Марстън е направил смела опитват да придадат трагична форма собствена версия на неостоицизма, всичките му пиеси остават в рамките на комикс сатира. Както ти е угодно (What You Will, 1607) в «сериозно-фантастичен» духа, по своя собствена формулировка, описва загуба и получаването на социални и лични роли. В Недовольном (The Malcontent, 1604) — може би най-добрата пиеса — Марстън дава безпощаден анализ на пороци на съвременното общество. В Холандската куртизанку (The Dutch Courtezan, 1605) се съчетават язвительная сатира и добродушен комизм. Паразит, или Пешка (The Parasitaster or the Светлобежов, 1606) се присмива на ханжество.
Въпреки че Марстону неизменно бе придружен успех, неговата литературна кариера е пълна с кавги и скандали. Всатирах той два пъти си позволи да се блъсне епископ Дж.Дневната; скок срещу Било. Джонсън Биче на актьора е началото на литературната престрелка, която продължава до 1602 или 1603 (т. н. «войната театри»). В 1607 Марстън пише за театър в Ковънтри пиеса Забавно Ашби (Ashby ‘ s Entertainment). През 1608 г., след кратко в затвора, причините за която са неизвестни, той продава своя пай в трупата «Блэкфрайерз». Почти по същото време възниква грубо вариант Ненаситен графиня (The Insatiate Countess) — пиеси, която по-късно завърши. Баркстед. В 1609 Марстън окончателно е скъсал с театър и се премества в Оксфорд, за да приеме духовен сан. Само в 1631, оставяйки служба на свещеника, той се завръща в града на своята бившата на театралната слава. Марстън умря в Лондон на 25 юни 1634.