Интервю с бабата на Димитър Воев
Бабата на българският ас в рок музиката Димитър Воев пред фен-клуб Нова Генерация Завинаги.
Разкажете нещо по-интересно за детството на Митко Воев.
Беше толкова кротък, като момиченце... Още като беше на една година, започнах да му чета приказки. Много обичаше да си играе с една ръкавица. Не знам откъде я беше взел. Обичаше да си фантазира, интересен беше. На двегодишна възраст с мъжа ми го заведохме на море и през цялото пътуване от София до Бургас си играеше с едно Мики Маусче. Като отидохме там, в стаята имаше едно шише, в което беше паднала една муха или пчела. И с него си играеше. Много кротък беше. Където и да ходим, сядат двамата с Мони, и като се заковат - не мърдат. Няма да кажат "гладни сме" или туй-онуй, като другите деца. Той много гледаше Мони. Имахме му доверие, пускахме ги заедно. Някак си съвсем различен беше. Мони също беше кротък, но не беше като него. Необикновено кротичко дете - тихо, мълчаливо, срамежливо. Маги също е такава. В черти прилича на него. Митко от малък искаше да свири на китара. Баща му му направи една и започна да свири.
Интересно ми е как възприемате неговото творчество?
Аз единствено намерих едни стихотворения. После прочетох някои неща и се учудих колко неща не знаем за него. Нищо не ни казваше. В училище беше отличен ученик. Ние живеехме на улица "Иван Вазов", а училището беше на "Цар Иван Шишман". Замина на море и се върна късно. Поради тази причина се записа в един хранителен техникум, но не успя да изкара и година. Не можа да свикне. Учениците идвали, слагали крака на чиновете, не учели. Той не можа да се помири с това. Напусна и държа изпити в гимназия. Според мен много рано се ожени, но щом се обичат и разбират, това няма никакво значение. Жалко, че остави две дечица...
А бихте ли разказали за по-късните години?
Аз нямам голяма представа. Митко имаше много приятели. Спрямо мен много добре се държеше, много ме обичаше и казваше: "Обличай се, хубаво се обличай! Справяй се!" Когато дойдохме тук, му беше тежко и си дружеше с приятелите оттам. С Кристиян бяха съученици и свиреха заедно. Имаше и много други приятели, но те после се пръснаха.
А знаете ли нещо за неговите хобита?
Като беше малък, в едната стая имаше легло с перваз и на него стояха неговите индианци. Много индианци събра - редеше ги, разменяше ги. Беше ги подредил, и само някой да му ги пипне, казваше: "Кой ми ги е пипал?" Нали майка му бършеше прах... Освен това рисуваше хубаво. Мъжът ми също рисуваше и може би на него прилича. Виждала съм доста хубави рисунки, но тези индианци бяха много интересни. Всичките съм ги запазила.