Хроничен вирусен хепатит (В18) - Захранване 2020
Хепатит В (вирусен) BDU
Хроничен вирусен хепатит В с делта-агент
Други хронични вирусни хепатити
Хроничен вирусен хепатит, неуточнен
Кодиране на хроничен хепатит С в МКБ
Той се намира в категорията сортове хепатит В15-В19. Шифърът за общата концепция за чернодробно заболяване в хронична форма според международната класификация на болестите прилича на В18 и хроничен хепатит С, на свой ред, е под код В18.2.
Хванати в човешкото тяло на вируса от дълго време е в него, и да не се прояви, но фактът, че тя е хронично разрушителна, защото загубеното време може да доведе до необратими процеси в черния дроб.
Вирусът убива клетките на чернодробната тъкан и на тяхна страна се появяват съединителна тъкан и фиброзни стави, което впоследствие ще доведе до цироза или рак на жизнения орган.
Инфекцията с вирусен хепатит С възниква парентерално, инструментално, сексуално и от майка на дете. В локалните протоколи кода на хепатит С има описание на най-често срещаните фактори:
кръвопреливане от донора до реципиента;
повтарящото се използване на игла за еднократна употреба за инжектиране на различни хора се счита за най-честият начин на инфекция;
по време на бременност, плодът може да бъде заразен само в случай на остра форма на заболяването в майката;
салони за маникюр и фризьорски салони представляват заплаха от инфекция, ако не се спазват всички правила за асептично, антисептично и стерилизирано от обслужващия персонал.
40% от случаите на инфекция в съвременната практика все още са неизвестни.
Възможно е да се появят някои симптоми, но тяхното несъответствие и замъгляване не причиняват повечето хора да се притесняват и трябва да посетят лекар.
Субективните оплаквания могат да бъдат, както следва:
нежност в епигастричния регион.
За разлика от острата форма на заболяването хроничният курс е трудно да се определи без специфичен анализ за хепатитни маркери. Обикновено откриването на прогресивно средство се случва, когато тялото се изследва случайно за напълно различна патология.
Хепатит С в ICD-10 е код V18.2, който определя вида на диагностични мерки и използването на стандартно лечение, който включва прилагане антивирусна терапия. За лечение на въздействието на тази патология експерти използват следните диагностични техники: биохимичен анализ на кръвта AST, ALT, билирубин и протеин, пълна кръвна картина, ултразвук на корема, кръвен тест за антитела срещу вируса, чернодробна биопсия.
Лечението на остра форма на заболяване в лечебно заведение се извършва от лекар с инфекциозна болест, а гастроентеролог или хепатолог се занимава с хронична патология.
Курсът на лечение и в двата случая продължава поне 21 дни.
Класификация и патогенеза на хроничен хепатит
За чернодробните заболявания можете да говорите дълго време и много - те са дори посветени на отделна медицинска наука, наречена хепатология. Няма съмнение, че загубата от жизнено тяло влияе неблагоприятно върху всички системи - особено ако потоци в хронична форма, без тенденция за възстановяване. Възпалителните промени са склонни към непрекъсната прогресия и водят до цироза - образуването на възли на съединителната тъкан на мястото на функциониращите хепатоцитни клетки. Това застрашава нарушението на нормалната чернодробна функция и значително влошаване на доброто състояние на пациента. Нека да обсъдим какво е заболяване като хроничен хепатит, защо се развива, какви методи на диагностика и лечение се считат за най-модерни за днешна дата.
чернодробно заболяване в двадесет и първи век едва ли има по-малко от поражението на сърдечно-съдовата система, която е твърдо установен позицията на най-често срещаните патологии в човешката популация. Това допринася за растежа на вредните емисии на промишлени съоръжения, нарушение на безопасността с агресивни химикали, които получават множество лекарства. Международната класификация на болестите (ICD-10), както е описано хепатит вирусен патология. Всъщност, повечето от случаите - в резултат на инфекция, но има и други фактори, които причиняват хронични увреждания на чернодробната тъкан:
Отравяне от домашни и промишлени отрови.
Неправилно или задължително масивно приложение на фармакологични агенти, които имат токсични ефекти.
Появата на агресията на имунната система срещу хепатоцитните клетки.
Хроничният хепатит (код МКБ-10 - В18) се нарича възпалително заболяване на черния дроб, което продължава повече от шест месеца.
Накратко, патогенезата, т.е. механизмът на формиране, се основава на необратимата смърт на клетките под въздействието на вредни фактори. Делът на функциониращата тъкан на органа намалява, което увеличава тежестта върху останалите хепатоцити. Развитието на заболяването може да бъде предшествано от остра форма, която не се излекува поради силно изразена имунна недостатъчност или висока активност на етиологичния фактор (например вирус). Асимптоматичният курс също е възможен - неблагоприятният процес не се проявява по никакъв начин, но продължава месеци и години, докато регенеративните свойства на черния дроб изчезнат.
Всички патологии, известни на специалистите, са разделени на няколко варианта, чието описание може да бъде представено в таблицата:
Хроничен активен хепатит може да се докаже в първична билиарна цироза и склерозиращ холангит, справяне мед метаболизъм, дефицит на алфа-1-антитрипсин (протеин, който намалява активността на някои ензими, и по този начин изпълнява защитна функция в организма). Той също така се развива като вторичен процес при заболявания на стомашно-чревния тракт, тежки системни инфекции.
При нарушенията, засягащи тъканта (паренхима) на черния дроб, има доста многостранна клинична картина. В този случай, жалбата на пациента не винаги се появяват веднага след началото на патологичния процес, който е в състояние на дългосрочната теч скрити и явни признаци на светло само в развитието на сериозни нарушения на функциите на тялото.
Класически прояви
Те включват симптоми на хроничен хепатит, като:
Главоболие, сънливост през деня и безсъние през нощта, раздразнителност, последвана от апатия, летаргия, депресивно настроение, намалена толерантност към физическо натоварване.
Диспептичен синдром (липса на апетит, гадене, повръщане, загуба на тегло).
Жълтеница оцветяване на кожата и лигавиците, сърбеж с различна интензивност.
Hepatosplenomegaly (разширяване на черния дроб и далака, разширяване на границите, разкрити по време на изследването, оплаквания за тежест в корема).
Скучна болка в дясната хипохондрия и епигастриум, постоянна или периодична, издърпване на ставите и мускулите.
Треска (по-изразена по време на обостряния, това се дължи на активирането на възпалителния процес).
Повишени кървене на венците, назална лигавица.
Всички тези симптоми се наблюдават за дълго време, с имунна недостатъчност, масивен прием на лекарства, контакт с отрови, състоянието на пациента се влошава.
Клиника по хроничен хепатит С често е придружен от депресивни разстройства.
Тази характеристика трябва да се обърне внимание при диагностицирането, тъй като за този вариант на вирусната чернодробна лезия са характерни латентните форми.
Втората група признаци, характеризиращи хроничния хепатит, засяга кожата и проявява обрив. Тя може да бъде класифицирана както следва:
гангренова пиодерма;
точковидни кръвоизливи по кожата.
Ако класическите симптоми на липсващи или изтрити, пациентът може да мисли за алергии, което забавя диагностика търсенето и води до погрешно тълкуване на обективна разстройство.
Сред допълнителните дисплеи могат също да бъдат наречени смесена криоглобулинемия, наблюдавана при хепатит С. Това е малък калибър васкуларно възпаление поради отлагания в стената на суроватъчни протеини и често става причина за артрит, нефрит - разрушаване на ставите и бъбреците съответно.
При децата преобладават хроничен вирусен хепатит тип В или C. Те имат същите симптоми като възрастните. Преходът на остри форми към персистиращи (съществуващи) варианти при дете обаче се проявява много по-често поради несъвършенства в имунния отговор.
Започва с проучване и преглед в кабинета на лекаря - при първичната консултация се изясняват доминиращите оплаквания и клиничните признаци и се изготвя план за по-нататъшни действия. Много градове въвеждат практиката на безплатни анонимни проучвания. Въпреки сравнително високата цена на тестването, диагнозата на ранните заболявания значително увеличава шансовете за успешен резултат от лечението и следователно намалява процента на хората, които са загубили способността си да работят поради увреждане на черния дроб.
Сред тях можете да наречете кръвни тестове като:
Общи (разкрива наличието на признаци на възпаление, анемия).
Биохимичен (дава възможност за диференциране на чернодробното увреждане от други заболявания и за оценка на вероятната прогноза).
Имуноензим (извършва се за идентифициране на антитела срещу вирусите на хепатита).
Хроничните чернодробни заболявания се проявяват чрез редица лабораторни синдроми:
Цитолиза (унищожаване на хепатоцитите).
Характеризира се с рязко увеличение (няколко пъти) на нивото на чернодробните ензими: ALT, AST, LDH.
Функционална основа - развитието на цироза (замяна на паренхима с съединителна тъкан под формата на фиброзни възли). В биохимичния анализ на кръвта се отразява нарастването на индексите на С-реактивния протеин (CRP), серомокоидната, гама-глобулиновата фракция.
Основният маркер е повишаването на нивото на алкалната фосфатаза. Броят на билирубина и неговите фракции също се увеличава.
При цитолизата се наблюдава масово освобождаване на ензими, които преди това се съдържаха в хепатоцитите, с холестаза - натрупване на жлъчка поради нарушение на изтичането му в червата. Всяка промяна, която е патологична по своята същност, засяга здравето на пациента и може да бъде открита чрез анализ.
Включва опции за тестване като:
ултразвуково изследване на органите на коремната кухина (ултразвук);
сцинтиграфия (радиоизотопен метод, базиран на въвеждането на специален медикамент и проследяване на нивото на натрупване в черния дроб);
биопсия на пробитата, последвана от хистологично изследване на фрагмента, направен под микроскоп (наличието на регенеративни фиброзни възли в паренхимата потвърждава диагнозата цироза).
Ултразвукът е най-удобният и безопасен, обаче е необходим задълбочен преглед, за да се установи окончателна диагноза. Лекарят оценява резултатите не само от инструментални и лабораторни тестове, но и от клинични признаци, открити по време на изследването, и след това взема решение за по-нататъшни тактики.
За да се помогне на пациента, се изготвя план за терапевтични мерки - изборът на конкретни варианти зависи от вида на възпалителния процес, който се открива по време на диагнозата. Използват се не само фармакологични лекарства, но и нелекарствени методи.
Елиминиране (прекъсване на контакта с провокатора), корекция на диетата
Лечението на хроничен хепатит, провокирано от токсини, изисква преди всичко спиране на навлизането им в тялото. Пациентът е хоспитализиран в болница или наблюдаван извънболнично (у дома с редовни посещения при лекар в поликлиника), след което той се прехвърля на работа с по-малко вредни условия на труд. За облекчаване на състоянието с медицински увреждания е възможно само чрез отмяна на лекарството, което се превръща в отрова за черния дроб. Ако пациентът е зависим от алкохола, е необходим анонимен въпросник, консултация с експерт по наркология, психотерапевт, за да убеди хората да се откажат от алкохола.
Диетата за хроничен хепатит трябва да отговаря на характеристиките на пълноценна диета за калорично съдържание и включва зеленчуци, плодове, постно месо и риба. Категорично забранен алкохол, мазнини, пържени храни, подобрители на вкуса и синтетични хранителни добавки, подправки и подправки.
Тя се определя от варианта на заболяването. Етиологията на хроничния хепатит В, С, D предполага вирусна инфекция, следователно:
Тези лекарства могат да потиснат репликацията (процеса на възпроизвеждане) на вирусните агенти и по този начин да намалят тяхната концентрация. Най-често предписаните лекарства като Telaprivir, Viferon, Sofosbuvir. Прилагайте ги на дълги курсове.
Лечението на хроничен хепатит с автоимунна агресия е невъзможно без такива средства като:
Те са необходими за намаляване на активното производство на антитела и за намаляване на увреждащия ефект върху чернодробните клетки, принадлежат към групата на имуносупресорите.
Що се отнася до исхемичния хепатит, такива групи лекарства, като:
антиоксиданти (токоферол ацетат);
хепатопротектори (хепабена, силамарин).
Нарушаването на кръвния поток се дължи на стесняване на лумена на съдовете на порталната венозна система, така че може да е необходима хирургична интервенция.
Симптомите на хроничния хепатит се пренасят от пациента тежко и терапията трябва да бъде придружена от редовен клиничен и лабораторен мониторинг; с вирусен и автоимунен вариант, продължава няколко години.
Хепатитът обикновено се появява в по-късните етапи, когато асимптомният период на формиране на промените вече е изтекъл. Това създава тенденция за развитие на цироза и е свързано с риск от чернодробна недостатъчност. Изгледът е неблагоприятен, но има нюанси:
Диагнозата преди образуването на съединителната тъкан в паренхима с навременното започване на терапията дава възможност да се спре или да се забави значително процесът.
При токсични лезии, прекъсването на контакт с отровно вещество води до ясна регресия на симптомите - ако пациентът е в пред-цироза, много промени са обратими.
За лечение на хепатит С, са разработени препарати, които могат да спрат патологичния процес - това е Sofosbuvir и неговите аналози. Те показват отлична ефективност дори в късния етап на тока.
Ранното откриване на вирусна инфекция дава възможност да се очаква добра прогноза, ако пациентът получава адекватна терапия, той все още няма изразена чернодробна недостатъчност. При автоимунна форма, шансовете на пациента за подобряване на състоянието зависят от варианта на патологията: при първия вид потокът е по-благоприятен, при втория вид се счита за агресивен.
Първичната и вторичната превенция на хроничния хепатит се състои в използването само на инструменти за еднократна употреба, индивидуални бръсначи, комплекти за маникюр. Ако това не е възможно, трябва да се извърши стерилизация с контрол на качеството. Средства за защита на медицинския персонал - ръкавици, маски, очила.
Кръвните донори се допускат в процедурата само при отсъствие на парентерални инфекции, но материалът, предаден преди трансфузия до получателя, задължително преминава през втора проверка. Диагнозата на хроничния вирусен хепатит се усложнява от факта, че антителата в кръвта не се появяват незабавно, поради което е необходима екстремна бдителност.
Източен хороскоп за 2012 г. за Змията
Как да се храните с хранителни алергии? Меню и списък с продукти
Списък на ваксинациите за здравни работници