﻿ Месене на хляб, вяра и приятелства • Православие.БГ
· Надежда Савова · 18/05/2012
Хлебна къща "Св. Христофор" – Габрово
Сетивната антропология е цял раздел в изследването на културните особености и на градската среда, който се опитва да разбере през човешките сетива промяната на икономическата, политическата и социалната среда. Съвременните градове страдат от една ясно осезаема болест – губят все повече вкусовете и мириса си, като паралелно с това са подложени на все по-голямo санитаризиране и забрана на уличната храна в регулациите за хигиена и същевременно с все по-голямото замърсяване от масовите миграции и урбанизация. Градската тъкан се променя толкова бързо, че поражда в обществото постоянен сетивен стрес, който често е неосъзнат, но може да бъде усетен в начина, по който хората говорят за вкусовете и миризмите, които им липсват.
Проучване на Европейската комисия доказа, че читалищата са най-старата неправителствена организация в Европа, и то уникална с това, че е обединявала хора с различно икономическото и социално положение и че е оперирала в мрежов принцип с повече от 2000 читалища, създадени между 1856 и 30-те години на ХХ век. Мечтата ми беше да помогна за създаването на читалища там, където все още липсват, но вместо големи и сиви, те да бъдат уютни малки места, в които да участват всички човешки сетива, по сходен начин с физическия и духовния синтез на цялостното живеене на църковната Литургия, във вкусването на причастието, с вдишването на тамяна, под погледа на иконите и сред звуците на песнопенията.
Първата вечер на „Хляб и Слово” с местни богослови се състоя на 4 януари 2010 г. в чест на св. Онуфрий Габровски, светъл и близък местен пример за живот в християнски ценности. Засега такива вечери на „Хляб и Слово” се организират редовно всеки вторник и четвъртък от 18,00 до 20,30 ч., и всеки, от която и да е възрастова група, да може да идва след училище и работа и да има възможност да води със себе си деца, приятели, баби, всеки гладен за топъл хляб, слово и изкуство! Хлебната къща подслонява най-различни хора, на които огнената пещ помага – така както на хлябовете – да се надигат, растат и пречистват. Красотата и чудото на хляба в християнския му смисъл е как целият Космос се е смалил и смирил до най-простичката, ала неизменно нужна основна храна за човечеството. Постепенно, месенето на хляб предизвика най-разнообразни трансформации в хората. За някои деца то стана алтернатива на времето пред компютъра; за някои възрастни, които за първи път пипаха с ръцете си брашно, месенето се оказа прекрасна терапия срещу стреса и избухливостта. Някои хора решиха да се кръстят, други пък осъзнаха тайнството Причастие и за първи път се решиха на изповед и пост в подготовка за този щедър подарък и лек, който постоянно чака християните, а е толкова безразсъдно пренебрегван.
Над мощите на свети Николай виси кандило във формата на лодка, в която хора от цял свят принасят дар олио, донесено от техните страни: така лодката на светеца, покровител на моряците, носи в утробата си единението на човечеството в златните капки масло, хранещи пламъка неизгаснал от Х век след полагането на мощите. От лодката със зехтина на св. Николай именно експерт на Slow Food по дегустацията на зехтини ме заведе да се срещна със стария майстор пекар от градчето Алта Мура, запазил традиционния огромен по големина местен хляб, известен в цяла Италия, като той се заинтересува да прави обучения с деца и символично побратимихме неговата фурна с бъдещата Хлебна къща в Габрово. От Италия, през Ню Йорк и българската църква „Св. св. Кирил и Методий” и румънската „Св. Николай”, с благословията на св. Николай успях да стигна до градчето, което е мястото в света, най-отдалечено от сухоземен път (може да се стигне само с лодка или самолет): това е град Икитос (Iquitos) в сърцето на амазонската джунгла на Перу, и то не в кой да е квартал, а Белен (Belen) или „Витлеем”, което, както вече казах, значи на еврейски „Дом на Хляба”! Белен е и дом на годишния Международен фестивал за изкуството като Мост към здравеопазването, организиран от Световната здравна организация с участници от близо 30 страни и известния комик Пач Адамс, който в болници и социални заведения по цял свят лекува хората със смях. В Белен освен семинарите ни по социално развитие чрез изкуство организирах за първи път уъркшоп (кръжок) за общностно месене на хляб, като идеята бе около това занимание неформално да анализираме чрез методите на положителната психология местните условия за социално развитие. Интересното е, че това се оказа единственото мероприятие от различните кръжоци по изкуства, отворени за всички, на което дойдоха освен жени и деца и мъже и младежи и всички заедно месиха хляб от оризово брашно, което се оказа изгубена традиция изместена от масовия бял хляб и вносни чипсове! В успеха на кръжока представители на Световната здравна Организация видяха потенциала да се създаде в Белен общностен интегрален здравен център, в който да има и програма Хлебна къща (всъщност името „Белен” на квартала) със забавни програми за месене на хляб като метод за обучения по здравословно хранене и живот.
Напуснах Кейптаун, когато всички тези инициативи узряваха и все още се променят. Само няколко дни след като се върнах през октомври от околосветското пътешествие в България, явно нещата бяха узрели и тук, защото таванът на стария дюкян изцяло се срути от старост и остави дупка към небето, която ясно показа, че вече е време Хлебната къща да се роди! След отчаяни разговори с много майстори най-сетне един случаен разговор с отец Петър, родом от село близо до Габрово, доведе до точните хора, които направиха покрива с голяма доза дарен труд и завършиха ден преди големите есенни дъждове! За пещта пък труда си местният майстор Стефан изцяло дари и завърши за деня на св. Спиридон, покровител именно на зидарите и майсторите. А 4-метровите стени аз и приятели боядисвахме при минус 10 градуса! След какви ли не комбинации, накрая с Божията благословия всичко бе готово точно за Стефановден, както бе предвидено, и с над 50 души от града и от различни части на страната се помолихме със свещ в ръка Хлебната къща да бъде едно огнище на добрина между хората.
С тази надежда отидох и на Световната конференция по глобално затопляне в Копенхаген където участвах в сесиите за ролята на изкуството и културата в утвърждаването на екологично мислене в съвременното общество. На базата на Хлебната къща като модел за културно-кулинарен и екологичен център, признат от Слоу Фууд, и от името на Международния съвет на самодейните средища поканих присъстващите да стартираме световно движение, наречено BREAD Movement (Bridiging Resources for Ecological and Art-based Development), или на български „ХЛЕБНО”, акроним от „Хляб, любителско изкуство и екология за българското ново общество” като местно движение за България. Учени твърдят, че да правиш сам своя хляб е първата стъпка към устойчив начин на живот и на базата на това твърдение движението „ХЛЕБНО”/BREAD Movement се надява да мотивира хора в различни части на света да си организират общностни месения на хляб като обединяваща творческа дейност, която стимулира екологичното, социалното (и потенциално християнско религиозното) мислене и местна самоорганизация и дори гражданско участие. По този начин движението „ХЛЕБНО”/BREAD Movement мотивира и свързва хора и местни институции от цял свят да организират колективни месенияна хляб, които да се съчетаят с дискусии и изработване на планове за местно и национално устойчиво екологично развитие.
Най-скоро побратименият център част от мрежата Хлебни къщи е културният кентър „Живот” (Wujoud) на православните араби в стария град на Йерусалим. С тях и с техния сроден център във Витлеем се запознах, докато бях на Божи гроб за Великден през март 2010 г. Така Хлебната къща за една годи-на направи пълно завъртане през „Витлеем” в Перу до самия свещен град, явно носещ от съграждането си известието за раждането на „Хляба”, надеждата за слизането на Бога. С Wujoud в Йерусалим замислихме създаването на документа-лен филм за традициите на православ-ните араби, основно през погледа на възрастната презвитера на свещеника от малкия и скрит от повечето туристи храм „Св. Николай” и „Св. Яков брат Христов” до самия гроб!Къщите, свързани с Хлебната къща, продължават да се множат, което показва, че една толкова проста идея за всеобщо обединяваща дейност има многобройни пластове в зависимост от съпътстващите я дейности и социално-културен контекст. С движението „ХЛЕБНО” в България се надяваме да вдъхновим църкви да организират подобни месения на хляб с техните енории като начин да се надгради практиката на неделното училище и да има и седмични интересни занимания за всички поколения, след като възрастните свършат работа, а учениците – училище (това в Габрово е вторник и четвъртък от 18,00 до около 21,00 ч.).
Архитектурата на старата къща предразполага към разгънато и нестандартно, но артистично и симво-лично разположение на три пространс-тва, които обединяват три основни за православието момента на „домостроителството” т.е. интегрирането на Божието царство в целия земен свят. Първото, подземно пространство (в миналото изба за съхранение на зеленчуци) ще бъде стаята за глина, като глината в българската християнска символика е свързана със създаването на човека от пръст; над стаята за глина се помещава вече оформената „земна” стая за тесто, месене и традиционната пещ (в миналото дюкянът за продажба на зеленчуци с прозорци и стълби към улицата), като хлябът в България и като цяло християн-ската култура се свързва с Бог и Неговото въплътено слизане на Земята, както и свободата на човек да избира своя път и степента, до която Божиите принципи на взаимоотоношения да навлязат в живота му; символично човешкият избор да меси и поглъща просфорния хляб. Тази основна стая на свой ред ще се свърже чрез дървена стълба по едната от стените с третото пространство, което е подпокривно помещение, оформящо своеобразен мезонет с голямата стая с пещта и където ще бъдат библиотеката и работилницата за дървени печати за хляб. Печатът – и следователно това трето, "небесно" пространство символизира слизането на Небесното царство на Земята посредством слизането на Светия Дух в земната материя, например при полагането на печата върху хляба, който действително „оживява” като плът и кръв Христови в тайнството Причастие. Именно този трети елемент от къщата като пространство за книги и печати се надяваме да оформим с общи усилия до следващия 9 май и по този начин трите нива да създадат пълен, жив организъм от хора и дейности.
', enableHover: false, enableTracking: true, buttons: { pinterest: { description: 'Месене на хляб, вяра и приятелства',media: 'https://www.pravoslavie.bg/wp-content/uploads/Svet_5_2010-50.jpg' } }, click: function(api, options){ api.simulateClick(); api.openPopup('pinterest'); } }); $('#linkedin').sharrre({ share: { linkedin: true }, template: '
', enableHover: false, enableTracking: true, buttons: { linkedin: { description: 'Месене на хляб, вяра и приятелства',media: 'https://www.pravoslavie.bg/wp-content/uploads/Svet_5_2010-50.jpg' } }, click: function(api, options){ api.simulateClick(); api.openPopup('linkedin'); } }); // Scrollable sharrre bar, contributed by Erik Frye. Awesome! var $_shareContainer = $(".sharrre-container"), $_header = $('#header'), $_postEntry = $('.entry'), $window = $(window), startSharePosition = $_shareContainer.offset(),//object contentBottom = $_postEntry.offset().top + $_postEntry.outerHeight(), topOfTemplate = $_header.offset().top, topSpacing = _setTopSpacing(); //triggered on scroll shareScroll = function(){ var scrollTop = $window.scrollTop() + topOfTemplate, stopLocation = contentBottom - ($_shareContainer.outerHeight() + topSpacing); $_shareContainer.css({position : 'fixed'}); if( scrollTop > stopLocation ){ $_shareContainer.css( { position:'relative' } ); $_shareContainer.offset( { top: contentBottom - $_shareContainer.outerHeight(), left: startSharePosition.left, } ); } else if (scrollTop >= $_postEntry.offset().top - topSpacing){ $_shareContainer.css( { position:'fixed',top: '100px' } ); $_shareContainer.offset( { //top: scrollTop + topSpacing, left: startSharePosition.left, } ); } else if (scrollTop < startSharePosition.top + ( topSpacing - 1 ) ) { $_shareContainer.css( { position:'relative' } ); $_shareContainer.offset( { top: $_postEntry.offset().top, left:startSharePosition.left, } ); } }, //triggered on resize shareMove = function() { startSharePosition = $_shareContainer.offset(); contentBottom = $_postEntry.offset().top + $_postEntry.outerHeight(); topOfTemplate = $_header.offset().top; _setTopSpacing(); }; /* As new images load the page content body gets longer. The bottom of the content area needs to be adjusted in case images are still loading. */ setTimeout( function() { contentBottom = $_postEntry.offset().top + $_postEntry.outerHeight(); }, 2000); function _setTopSpacing(){ var distanceFromTop = 20; if( $window.width() > 1024 ) { topSpacing = distanceFromTop + $('.nav-wrap').outerHeight(); } else { topSpacing = distanceFromTop; } return topSpacing; } //setup event listeners $window.scroll( _.throttle( function() { if ( $window.width() > 719 ) { shareScroll(); } else { $_shareContainer.css({ top:'', left:'', position:'' }) } }, 50 ) ); $window.resize( _.debounce( function() { if ( $window.width() > 719 ) { shareMove(); } else { $_shareContainer.css({ top:'', left:'', position:'' }) } }, 50 ) ); });
Етикети: бразилиявяраглиназанаятииндианцикубакъщамесенеобщностиперупечатправославиепросфораСАЩхлебнахлябцърковните
Следваща публикация Отец Теми – от безбожен рокаджия до православен мисионер
Предишна публикация Църквата и хомосексуализмът