Зоя (императрица) — Уикипедия
Вижте пояснителната страница за други значения на Зоя.
Зо́я (на гръцки: Ζωή, Живот) (ок. 978—1050) е византийска императрица, дъщеря на император Константин VIII.
През 1028 г., по време на предсмъртната болест на баща ѝ, който няма синове, петдесетгодишната Зоя, е омъжена по политически причини за Роман Аргир. Така той получава имераторския престол (Роман III). Поставена от мъжът си на втори план, Зоя става играчка в ръцете на приближения към императора евнух Йоан, лансиращ в двора своя брат - красавец Михаил. Той подпомага сближаването на Михаил и Зоя.
След убиването на Роман III, по някои версии чрез поставяне на отрова от Зоя, тя веднага се оженва за Михаил, който е провъзгласен за император (Михаил IV Пафлагон), но скоро се отдалечава от престарялата Зоя. Евнухът Йоан, завладял цялата правителствена власт, убеждава бездетната Зоя да осинови племенника на императора, Михаил Калафат, който след смъртта на чичо си е провъзгласен за император (Михаил V Калафат, 1041—1042).
Михаил V отстранява от себе си Йоан и изпраща изпадналата в мистицизъм Зоя в манастир през 1042 година. Премахването на Зоя послужва за сигнал за отдавна подготвян бунт в Константинопол, в резултат на който Михаил е свален и за императрици са провъзгласени Зоя и нейната по-малка сестра Теодора.
След месец и половина управление на сестрите, по настояване на придворните, 64-годишната Зоя се омъжва за трети път за Константин IX Мономах (1042—1054), вероятно бивш неин любовник. Ползвайки се с доста по-п�