На концерт в Букурещ | Пътуване до...
Published by Стойчо at 15:37 under Букурещ,Петър Рашев,Румъния
След предварителна подготовка и планиране организирах група ентусиасти за екскурзия до Букурещ, Румъния. Конкретна цел на нашето посещение бе концерт на британската група Delirious. Но за тях и концерта, можете да прочетете в друга публикация…
Как да намерим малката уличка, на която се намира нашия хостел?
Неуспешен опит с румънски полицаи. Влизаме в ОMV с масирано видео наблюдение.
Успя да ни упъти учтива румънска служителка от бензиностанцията. Появи се още един нашенец, който като разбра до къде искаме да стигнем ни предложи да ни води с автомобила си. Оказва се, че имал работа на съседната пряка до нашия хостел.
Опитвам се да следвам автомобила с видинска регистрация, но под 70 км/час скоростта не пада. На няколко пъти спираме да се изчакваме, но накрая стигаме на съседната улица до хостела.
По география се справях отлично в училище, в компанията също имаше шофьор.
Но въпреки, че имахме карта, ни отне още половин час за да се справим с намирането на базовия ни лагер. На помощ се притече румънски младеж, който ни ескортира със своя Golf до вратата на хостела.
Чудо свише! Да имаш 3-ма пътеводители в чужда страна. Приказките за гадните българи, които не си помагат в чужбина — не се оказаха вярни.
Снимка на нашата група, част от 100-ина българи, дошли на концерта на Delirious.
Намерих това място от Интернет. Коментарите от клиенти бяха преобладаващо положителни. Предимство е, че мястото е в жилищен квартал на тиха улица и все пак е в центъра.
Собственици са приятно семейство на средна възраст, които предлагат нощувки в стаи с 4,, 5, 8, и 12 легла. В плюс е фактът, че хостелът функционира от година и половина. Обстановката е приятна и нова — може да се паркира автомобил в двора. Нямам никакви оплаквания, освен предложението да добавят закуска към нощувката…:) Не, че ние нямахме какво да ядем!
Когато си в група, винаги има и други мнения. Някои от спътниците ми примрънкаха относно някои детайли. Нали знаете, за да се почувстваш у дома са нужни, малки глезотийки. Ако липсват — оставаш със съзнанието, че си на гости.
Лампа, вместо с 3 крушки, както е тирана, свети само с една. Парното се пуска в началото, по- късно през нощта се намалява, липса на хавлии, душ без поставка за самия душ. Все пак за 14 евро на вечер, не можеш да очакваш Sheraton!
Нощта на Delirious?
Паркирах на почти километър разстояние от зала Polivalenta, с идеята, че ще има задръстване от автомобили след концерта. Тъй като бяхме 1 час преди началото, нямаше чак такъв наплив от хора. Предимно млади — голям процент непълнолетни.
Организацията преди концерта не беше толкова добра — затворени врати, аха да ги отворят и се отказаха. Излезе един младеж и се опита да направи съобщение — да надвика стотиците събрани. Говореше само на румънски, но добре че един румънец до нас преведе на английски:
„Забранени са снимките с фотоапарати и видеокамери. Ако ви хванат, ще ви изгонят.“ Разпоредителите бяха непълнолетни. Сред тях и момичета (нямам понятие, как едно момиче на 17 години ще може да въдвори ред сред невъздържана тълпа).
За да бъда коректен, публиката беше много културна. Самата аудитория на Delirious? са хора, които вярват в Бога и християнските принципи. Така че проблеми и ексцесии не са се създавали. Втурването по стълбите надолу при отварянето на залата е предполагам общочовешки инстинкт. Да стигнеш първи, да вземеш по -добри места…
Бях разочарован, че залата бе наполовина празна. Очакванията ми за пълна зала заради многомилионните румънци, не се оправдаха. Пък и това беше последният концерт на групата за годината. Допълнителен драматизъм внасяше и скорошната новина, че Delirious? спират записи и турнета от 2009 година.
Подгряваща група бяха Vitamina C — румънска група.
Изпълниха три песни на румънски и се прибраха. Озвучаването и осветлението бяха на много добро ниво. Последва петминутна пауза, за да падне настроението…
Моите коментари са от позицията на чужденец. Това, че не познавам езика, сигурно допринася за по-критичната ми оценка. Коментирам и от позицията на организатор…
Участвах като разпоредител на Рождествен концерт 2008
Предполагам, че някой посетил концерта в НДК също може да посочи някои слаби места в организацията на българското мероприятие… Но горещо подкрепям градивната критика и смятам, че посочването на слаби страни може да послужи за работа в положителна насока в бъдеще.
Настъпи моментът за
появяването на сцената на Delirious?.
Всичко в залата се наелектрализира. Има мигове, когато очакваш да видиш скъп човек, любимия преди романтична среща, роднина на летището във фоайето за пристигащи, известна личност, която си виждал само по телевизията или в интернет. Представете си това усещане, умножено по хиляда и петстотин.
Групата излезе на сцената в стилни сиви костюми и публиката се взриви.
Последваха няколко парчета, които бяха като встъпление за вечерта. Тези песни ни помогнаха да осъзнаем напълно, че сме на концерт на Delirious?.
Ето няколко впечатляващи момента:
Признанието на вокала Martin за семейството му в южна Англия. Заедно със съпругата си имат 6 деца и грижите за отглеждането им са поверили на румънска гувернантака. Реверанс към публиката беше коментрът за прекрасните ястия, които румънката готви.
Много се зарадвах и впечатлих от изпълнението на живо на песента „History maker“. Публиката пееше, а мнозина плачеха…
Пуснал съм клип на парчето…. ето тук.
Невероятен момент бе краят на песента. Вокалът Martin Smith слезе от сцената, отиде при публиката и се качи на раменете на няколко човека от събралите се на първите редове. Виждал съм изпълнители да бъдат носени на ръцете на свои фенове, но никога не бях виждал това.
Martin направи около десетина стъпки върху ръцете и раменете на феновете.
Спря и запя отново куплетите на песента, които говорят за това как вярващите са носени в любящите ръце на Бога. Вокалът остана няколко минути обгърнат в румънското знаме. Магически момент, който се е запечатал в съзнанието ми. И не само в моето…
http://www.youtube.com/watch?v=_5wPhtXZPfE
Ако желаете да чуете още парчета, от новия албум на групата — ето тук (MySpace/Delirious).
След края на шоуто се отправихме обратно към базовия ни лагер. Бяхме наситени емоционално и духовно, но гладни физически.
Бях подвел своите приятели, че с евро ще се оправим в Букурещ. Почти никъде не приемаха европейската валута и имахме нужда да обменим леи. След половин час обиколка из нощните улици намерихме денонощно „exchange“ (compliments to Villie) бюро.
Една от най-комичните ми ситуации беше пред витрината на арабски ресторант.
Видяхме опашка и решихме, че мястото е добро за хапване. Почти целият персонал се състоеше от румънци и няколко араби. Момичето на касата не знаеше друг език освен румънски. Така. Започнах с посочване по снимките от менюто. Тя се притесни още повече и ни насочи към момчетата, които приготвяха храната. Никой не вдяваше английски, руски, български, шведски, датски.
Зад нас се образува опашка от десетина човека. Всички ни гледаха, някои сърдито, че ги бавим, останалите се смееха на нашето затруднение. Накрая една румънка се смили над нас (Господ здраве да й дава!) и на англо-френски успя да предаде нашата поръчка на момчетата от персонала. Върнахме се обратно на касата.
Мисията ни беше изпълнена успешно, с ухаещи пликове пълни с храна се отправяме към хостела.
През деня не намерихме улицата, та през нощта ли! Обиколки на няколко улици за около половин час! Леко изнервени стигнахме живи, здрави и гладни.
Изненада! Нямаше ток. Чуха се подмятания от рода на:“ Сигурно от икономии не са си платили сметките!„
Представете си сега следната картинка:
02:00 часа през нощта. Кухня на хостел в Букурещ, с лек цигарен аромат. Мрак, тъмница, студ. Рецепционистът нямаше свещ, нито бонбон?! Приятелят ми, Ники, научи през тази нощ, огромната разлика в значението и употребата на думите „candle“ и „candy“.
Имахме си фенерче! От тези, самозареждащите се — от магазините за 1 лев. Светлината беше достатъчна да освети само част от масата, на която бяха сложени арабски специалитети (с чесън).
В сумрака около масата седяха няколко българи.
Подпухнали, жадни, уморени, леко миришещи, но смеещи се на забавните случки „в странство“.
Добре, че след около двадесетина минути вече имаше ток. Ако трябваше да спим без отопление, не съм сигурен, че този пътепис щеше да е така жизнерадостен.:)
На другия ден започна обиколката ни из Букурещ.
Румъния в снимки
Като население, столицата на Румъния е над 2 милиона. Размерите на Букурещ ми се сториха по-големи от софийските — като улици, трафик, а и като сгради. Всички се съгласихме, че има повече простор и това подсилваше усещането за свобода.
Впечатлих се от рекламитe и светещите екрани — просто са по световен стандарт. Има в какво да ги настигаме румънците.
Хубавото беше, че никъде не видяхме голотии и разсъблечени мадами на билбордове. Порнографията „липсваше“ и по павилионите за вестници и списания.
Нямах много време да се впусна в „дупката на заека“, но…
Река Дъмбовица беше доста чиста. На някои места имаше боклуци, като за голям град, но щом си плуват патици и чайки… не е зле!
Манията по дядо Коледа беше видима. Дали защото им харесваше или имаше някаква промоция на Кока Кола, не разбрах. Навсякъде се виждаха червенобели одежди — цели семейства нетърпеливо очакваха наближаващия празник!
Използвани снимки на Delirious? от:
Концерти и плакат
За сватбите, комарите, жегата и мамалигата(1): Пътуване до Галац Букурещ през очите на момичетата и момчетата До Букурещ и назад До Румъния и назад (3) До Румъния и назад (1) Едно пътуване до Румъния Първото ми излизане в чужбина: Румъния, 1981г Румъния: Комитата се прави на хъш в Букурещ За сватбите, комарите, жегата и мамалигата – част 3 – Връщане Накратко из Букурещ До Румъния и назад (2) За сватбите, комарите, жегата и мамалигата – част 2 – Сватбата
3 коментара to “На концерт в Букурещ”
03.01.2009 в 0:11
Много приятно, благодаря за пътеписа
Ето и „материалният“ израз на благодарността
… за когато ще се връщаш (както споменаваш)… няколко вметки, с надеждата част от тях да са полезни
Ако в хостела 14 евро е била цената ви на човек, а не на помещение, и сте пак повечко хора, провери short rental apartments в Букурещ (хостелът изглежда много приятен, впрочем, а спиране на ток и липса на окачалка за душа са пренебрежими неудобства помоему).
Понастоящем, за 70 евро на ден може да се наеме апартамент с една спалня, хол, оборудвана кухня и баня, на лесно за откриване място, обикновено по Унирии булевард, около едноименния площад, около Интерконтинентал и подобни удобни места.
Ако сте 5 души, пак излиза по 14 евро на човек. Ако сте 4 или 3- малко повечко, но пък ще ви е по-удобно. Апартамент с 2 отделни спални, хол и кухня е около 90 евро на ден, и може да смести 6-7 души (обикновено диваните в холовете са разтегателни и/или достатъчно широки). Плаща се на апартамент, на ден, не на човек на ден. Предлаганите от такива агенции студия не винаги имат интернет, но в апартаментите от над година насам винаги има (освен ако предния наемател не е задигнал или увредил кабела… когато нетът е кабелен). Градските телефонни разговори от стационарния телефон са безплатни. В някои апартаменти има перални. Във всички (поне в които аз съм била)- сешоар, ютия, дъска за гладене (ако някой го вълнува… На мен поне ми се налага). Преобладават вани пред душ кабини, но при ползване от повече от 2 души това едва ли е толкова важно. Все пак споменавам.
За всички посещения в рамките на последните години, не ми е спирал тока нито веднъж. Водата спря веднъж за няколко часа, в апартамент до Търговска камара.
Нета е липсвал или спирал, вратата е отказвала да се отключи след полунощ, чупила съм ключа в бравата призори…- звъня по кое да е време до агенцията и се отзовават.
Няма да цитирам конкретната агенция, за да не се получи рекламно. Освен това, тъй като не съм ползвала други агенции, ми липсва личен опит като база за сравнение. Цените, които поддържат такива агенции, са почти еднакви. Така че… без имена.
Относно задържането на дъха при вида на размахалия палката полицай. Доколкото знам, там вече за рутинни проверки не спират, а само при нарушение.
😉 отлична снимка на плитката дупчица на асфалта на piata Unirii …
03.01.2009 в 5:49
Не сте се сетили да отскочите до художествената галерия. Там щяхте направо да хлъцнете. Докато в нашенската събират прах само боклуци, румънците са надовлекли от Франция великолепни картини. Ван Гог, Гоген и пр. Да се неначуди човек!
17.10.2010 в 14:46
апостолов ти пък кога си бил в Букурещ?!!!.так се правиш на разбирач по всички теми.