Настолните игри | Забава
В множество игри се използва още едно древно игрово изобретение на човечеството – зарът. Думата идва от арабски и навлиза в българския език през турската дума със същото звучене. Най-често за зар се използва куб с шест стени, за който правилото е, че сборът от числата на две срещуположни страни трябва да е седем. Освен шестостенните зарове съществуват и четиристенни, осемстенни, десетстенни, дванадесетстенни, двадесетстенни, тридесетстенни и дори (!) стостенни.
Още през VII и VIII век различни арабски теолози са настоявали шахматната игра да бъде забранена, като са мотивирали това с някакво съществуващо според тях противоречие между шаха и Корана. Въпреки че статутът на шаха според правилата на Корана не е много ясен, тази игра процъфтява в ислямския свят. Богатата култура на ранния ислям е дала първите литературни творби, свързани с шаха, и първите имена на шахматисти. Тази култура също така разпространява шаха – той стига чак до Испания (между VIII и XV век почти целият Иберийски полуостров е под властта на арабите).
Разбирането за „греховността“ на шаха се среща и при талибаните в Афганистан до 2001 г. Tе смятат, че шахматът е форма на хазарт (строго наказуем в ислямските страни) и отвлича правоверните от молитвите. Когато залавяли хора да играят шах, те изгаряли фигурите и хвърляли „престъпниците“ в затвора. Аятолах Хомейни също въвежда забрана за игра на шах с декрет в периода 1981-1988 г. По-късно той признава образователната и интелектуалната стойност на древната игра.
В днешно време Англиканската църква дава предписание да не се играе шах в неделни дни под строгата заплаха от отлъчване от църквата. Обезпокоен от това, английски шахматист се обърнал към своя енорийски свещеник да му разясни дали би извършил грях, ако вземе участие в уикенд турнир. Свещеникът, който също бил любител на играта, предложил, преди да му отговори, да изиграят няколко партии. След като спечелил всичките, той казал: „Така, както играете вие, сине мой, е грешно да се играе не само в неделя, но и във всички дни на седмицата!“.
С десетки милиони активни играчи, Го е сред най-популярните игри в света, отстъпваща може би само на китайския шах. Най-разпространена е в Източна Азия сред страните, попадащи в китайската културна сфера, като през последните години – благодарение на интернет – печели все повече привърженици в Европа и Америка. В Западния свят е възприето японското име Го, китайците я наричат уейчи (вейци), а корейците – бадук.
Най-старото название на Го е „И“ (Yi) и е споменато в речите на Конфуций. Исторически са се заформили и други наименования на играта, които представляват по-скоро нейни метафори: като „дзуо-ин“ (кит.) или „дза-ин“ (яп.) – „съзерцателно седене в сянка“; „лан-ка“ (кит.) или „ранка“ (яп.) – „изгнил сап“, свързано с известната легенда за дърваря Ванг Чи, който срещнал в планината двама безсмъртни и докато наблюдавал играта им на Го, минало толкова време, че дръжката на брадвата му изгнила; „ван-ю“ – „освобождаване от грижи“; „вен-ки“ – „културната игра“, и други.
Още една игра с произход Китай. За появяването на Маа Джонг съществува легенда – по всяка вероятност апокрифна – според която тя e измислена от големия китайски философ Конфуций около 500 г.пр.Хр. В легендата се казва, че появата на играта в различни китайски провинции съвпада с тогавашната проповедническа обиколка на философа. Няма обаче свидетелства за съществуването на Маа Джонг преди периода Тайпе. Друга – по-разпространена легенда – гласи, че Маа Джонг е била разработена в китайския императорски дворец като военна стратегическа игра и е била широко използвана през второто хилядолетие за обучение на китайските генерали. Има много разгорещени дебати за това, кой е измислил тази игра.
Значението на двете срички Маа-Джонг е „ято врабчета”. Ето защо играчите казват за себе си, че са „пазители на врабчета”. За тази словесна закачка спомага и един от елементите на печелившата комбинация в играта, който се нарича „око” – едно око винаги наблюдава врабчетата: или за да ги запази, или за да ги нападне и разпръсне.
Маа Джонг изисква умения, стратегии и пресмятания, така както и определена доза късмет. Целта на играта е да се състави пълен набор от определен брой блокчета, като се започне с 13 или 16 от тях. Първият играч, който достигне тази цел, печели играта. Наборът от блокчета Маа Джонг може да се използва и за други видове забавления – като подреждане на пасианси или предсказване на бъдещето. За тази игра се използват както блокчета, така и карти.
Играта е била забравена в продължение на почти 5 000 години и едва през 1893 г. е възродена от Уилиъм Чемпиън-младши. Едно от най-популярните названия на същата игра – Калаха, е дадено от Чемпиън в чест на пустинята Калахари, където той открива непокътнат набор за играта.
Играе се от двама играчи на специална дъска и 36 „зърна“ (традиционно, играта се играе с бобени зърна). Дъската има по 6 гнезда пред всеки играч и едно голямо гнездо във всеки край – за съхранение на спечелените зърна.
На Манкала се приписва и религиозно значение – играела се е в къщата на починал, за да се разведри духът му преди да бъде погребан.
Нефертари играе Сенет. Рисунка в гробницата на Нефертари (1295-1255 г.пр.Хр.)
За играта сенет са известни данни от намерените добре запазени дъски. При археологически разкопки са открити повече от 40 такива дъски, някои от които са в много добро състояние в комплект с фигурите и пръчиците, използвани като зарчета. Най-старият източник, от който научаваме и добиваме представа за играта, са стенописите в гробницата на фараона Hesy (Третата династия 2689 – 2613 г.пр.Хр.).
Електронна игра – лек срещу травми
И накрая, да се върнем в съвремието. С може би най-„старата” компютърна, или по-точно – електронна игра. Тетрис.
Игрите са стари колкото човешката раса. Чрез тях човечеството се е развивало, усъвършенствало, забавлявало, надпреварвало. В съвременния свят, с разрастващото се виртуално пространство – играта навлиза в нови измерения, като времето ще покаже до какво ще доведе това. Със сигурност обаче древните игри продължават да имат своите почитатели, като техният брой дори се увеличава с популяризирането на древните игри в глобалната мрежа.
Етикети: Игри, настолни