1 (по Слав. 30)
Първому Певцу. Псалом Давидов.
На тебе, Господи, уповах:
Да се не посрамя въ век:
Спаси ме с правдата си.
2 Приклони към мене ухото си:
Ускори да ме избавиш:
Бъди ми силна крепост,
Дом на утвърждение за да ме спасиш.
3 Защото ти си моя канара и твърдиня;
И заради името си ръководи ме и управяй ме.
4 Изведи ме из сетта която скрито поставиха за мене,
Защото ти си моя сила.
5 В ръцете ти предавам духа си:
Ти си ме избавил, Господи Боже на истината.
6 Възненавидех онези които внимават на суетните идоли;
Но аз се надея на Господа.
7 Ще се радвам и ще се веселя за твоята милост;
Защото си видял скърбта ми,
Познал си душата ми като беше в утеснения,
8 И не си ме затворил в ръката на врага:
Поставил си на ширина нозете ми.
9 Помилвай ме, Господи, защото съм утеснен:
Изтая от скърб окото ми,
Душата ми, и утробата ми.
10 Защото се изнури в тъга животът ми,
И годините ми в стенания:
От страданието ми изнемощя силата ми,
И костите ми изтаяха.
11 На всичките си врагове станах укор,
И най-вече на ближните си,
И страх на познайниците си:
Които ме гледаха по улиците бягаха от мене.
12 Забравен бидох от сърдцето на всичките като мъртъв:
Станах като непотребен съсъд;
13 Защото чух злословието на мнозина:
От всякъде страх:
Когато се наговориха против мене
Намислиха да отнемат живота ми.
14 Но аз на тебе, Господи, уповах:
Рекох: Ти си Бог мой.
15 В ръцете ти са времената ми:
Избави ме от ръката на враговете ми
И от тези които ме гонят.
16 Направи да светне лицето ти върх раба ти:
Спаси ме с милостта си.
17 Господи, да се не посрамя,
Защото те призвах:
Да се посрамят нечестивите,
Да млъкнат в ад.
18 Да онемеят лъжливите устни
Които говорят дързостливо против праведния, с гордост и презрение.
19 Колко е голяма твоята благост
Която си съхранил за онези които ти се боят,
И която си направил за онези които се надеят на тебе
Пред очите на человеческите синове!
20 Ще ги скриеш в покрова на присътствието си
От ухищренията на человеците:
Ще ги скриеш в скиния
От пререканията на езици.
21 Благословен Господ,
Защото направи чудна милостта си към мене
В град укрепен.
22 А в смайването си аз бях рекъл:
Отхвърлен съм от очите ти;
Но ти послуша гласа на моленията ми
Когато извиках към тебе.
23 Възлюбете Господа, всички преподобни негови:
Господ съхранява верните,
И въздава изобилно на онези които се обхождат горделиво.
24 Имайте дързновение, и да се укрепи сърдцето ви,
Всички които се надеете на Господа.