Очаквана от едни с нетърпение, от други с примирение, а от трети с откровен протест, зимата вече е на прага ни. С белотата и ледените рисунки по прозорците, тя е може би най-домашното време от годината. Което, освен че е сезонът на ските, може би е голямото й достойнство. Има особено очарование в зимната вечер, прекарана на топло и сигурно със семейството. Защитени от мраза и ледения вятър, е толкова приятно да се отпуснем и току-що изули мокрите ботуши, да пошляпаме с боси крака върху топлия под. Напук на виелиците, на вледеняващите синоптични прогнози и сякаш безкрайните “сиви” дни до пролетта. Нещо абсолютно възможно и реално за всички тези, обзавели дома си с водно подово отопление. За топлината от пода и стените разказва
Наричаме го подово, въпреки че този термин не е от най-точните. Правилно би било да използваме термина повърхностно. Защото, освен да затопля пода, това отопление е напълно подходящо и приложимо за стените и дори тавана.
Най-характерното за него е, че в този случай най-често подът или стените се превръщат в огромен отоплителен уред, от който блика топлина. Тази топлина се предава на намиращия се в близост до повърхността въздух, който се затопля. Знаете, че колкото по-висока е температурата на въздуха, толкова по-малко е теглото му. И за разлика от печката или радиатора, поради голямата площ на отоплителния уред, се загрява едновременно много голям обем въздух.
Затоплената въздушна “вълна” се издига, отстъпвайки мястото си на по-тежкия студен въздух. И така, “вълна” след “вълна” въздушният океан в помещенията изпълнява всеотдайно мисията си - осигурява на вас и домашните ви така необходимата топлина.