﻿ Ситуацията в Южен Судан
Войната се завърна в най-младата страна на световната карта. След дълга гражданска война Южен Судан се отдели от Судан като независима държава на 9 юли 2011 г. след провеждането на референдум. Но вместо да бъде изпълнено с надежди за прогрес и благоденствие, новото държавно формирование е обхванато от вътрешни противоречия за упражняване на властта, хуманитарна и икономическа криза. Политическият конфликт доведе до масови изселвания, насилие и глад сред населението. Над пет милиона души се нуждаят от хуманитарна помощ, а повече от 6 милиона са изправени пред недостиг на храна.
Кризата започна след извоюването на независимост, когато управляващата партия Народно движение за освобождение на Судан се раздели и двете фракции започнаха да се борят за властта. Напрежението ексалира през декември 2013 г., когато политически противоречия прераснаха във въоръжено насилие по улиците на столицата Джуба. Президентът Салва Кийр обвини своя вицепрезидент Риек Мачар в опит за организиране на държавен преврат, а скоро боевете се разпростряха из други части на страната.
От политически конфликтът постепенно придоби етнически характер. Паравоенни групировки, подкрепящи Кийр, представител на етничската група Динка, и на Мачар от племето Нуер, често влизат в пререкания и се обвиняват взаимно за нападения над села и извършване на военни престъпления.
Въпреки разпръскването на етническо насилие, под заплахата от санкции на ООН, правителството и бунтовниците се срещнаха в Етиопия и през август 2015 г. подписаха примирие. Основните точки са следните:
Двете партии се съгласяват незабавано да спрат боевете
Мачар да бъде назначен отново на поста вицепрезидент
Чуждестранни войски да се изтеглят от страната
Военното присъствие в Джуба да бъде заменено от полиция и охранителни служби
Съставяне на временно правителство, което да остане на власт в рамките на 30 месеца
Президентски избори да се състоят месец преди изтичане на мандата на временното правителство
Разследване на случаи на злоупотреба със сила по време на конфликта
Няколко месеца след сключването на примирието обаче двете страни започнаха да се обвиняват взаимно заради нарушаване на някои от точките, което се възприе като заплаха за имплементирането му на практика. Въпреки това, през април тази година (2016) Мачар се върна на поста вицепрезидент в новото обединено правителство. Това даде надежди за мир и стабилност в страната, но ден преди честването на петгодишнината от обявяването на независимостта в Южен Судан, отново избухнаха сражения между привърженици на Кийр и Мачар, а несигурността продължава и до днес.
Ситуацията се изостри особено след като на 1 ноември 2016 г. генералният секретар на ООН Бан Ки Мун уволни кенийския командир на мироопазващите сили в Южен Судан генерал Ондиеки. Тези действия бяха предприети вследствие на независимо разследване, което остро критикува поведението на силите на ООН при нападение над цивилни убежища от страна на правителствените сили през юли. Според доклада реакцията на военните части на ООН е била неефективна поради липса на качествено ръководене на операцията, което е предизвикало хаос и неадекватен отговор на разрасналото се насилие. Боевете, продължили 3 дни, отнеха живота на поне 73 души, 20, от които вътрешноразселени граждани, търсещи закрила от ООН. Сред жертвите са и двама китайски миропазители, а много други се разминават само с наранявания.
В резултат на взетите мерки Кения обяви изтеглянето на своите гарнизони от Южен Судан, което още повече усложнява ситуацията в страната като повишава риска от вертикално нарастване на насилието, дестибилизаране на страната и нови бежански потоци към съседните страни.
Според политическия анализатор Джейкъб Кол мисията на ООН в Южен Судан има множество слабости, които трябва да бъдат преодолени чрез извършването на спешни реформи в начина на водене на мироопазващите операции. Той акцентира върху подобряването на проблемни звена като командване, логистика, гарнизони, участващи страни и др., така че да се изгради стабилна мисия, която ефективно да защитава цивилното население в критични моменти от разрастващото се насилие. Според Кол е необходимо ръководството да разбере историческите предпоставки и етническите различия, довели до възникването на конфликта, за да играе важна роля в неговото регулиране. Нужен е силен лидер, подпомаган от отряди на собствената му страна, които да изпълняват командите в кризисни ситуации като тази, разиграла се през юли 2016.
Безразсъдното решение за изтегляне на кенийските части от Южен Судан доведе до критично положение, а рискът от последваща ескалация се увеличи многократно.
Страната беше посетена от специалния съветник на ООН по въпроси, свързани с превенция на геноцид Адама Диенг, който заяви че етническата омраза и нападенията над цивилно население от двете страни могат да прераснат в геноцид, ако спешно не бъдат взети превантивни мерки. Той призова Съвета за сигурност и страните членки от региона да се обединят и да предприемат съвместни действия. Това трябва да послужи като алармен сигнал за външните актьори, тъй като конфликтът твърде дълго оставаше извън полезрението на международната общност.
Доказателство за думите на Диенг е случващото се в страната през ноември 2016 г. - разрастващо се хоризонтално и вертикално насилие, злоупотреба със сила, етнически насочени нападения над цивилно население в различни части от страната, придружени с военни престъпления като извършване на масови кланета, изнасилвания и използване на деца като войници. Правителството предприе и затваряне на някои независими местни медии, които отразяват случващото се.
Дори град Йей - един от градовете в югоизточните части на страната, който се считаше за пристан на сигурността, сега е обект на атаки и безнаказано насилие. Говорител на официалните власти информира, че при превоз на цивилни граждани между Йей и столицата Джуба са нападнати четири камиона от бунтовнически сили. При този акт са отнети животите на над двадесет души, някои от които изгорени до смърт. Военният говорител на опозиционното „Народно движение за освобождение на Судан” отрече, че силите му са извършили това нападение и заяви, че мишена на атаките им са само военни съоръжения.
С оглед на изострената обстановка САЩ внесоха предложение в съвета за сигурност на ООН за налагане на оръжейно ембарго на Южен Судан. Имащите право на вето Русия и Китай обаче не подкрепят подобни мерки. Двете страни са скептични относно ефективността на подобен ход, тъй като африканската държава вече е „наводнена” с военно оборудване. Освен това въвеждането на санкции срещу лидерите в Южен Судан се счита от тях за безотговорно в конкретния момент. Говорителят на китайското външно министерство заяви, че Китай не подкрепя заплахата от налагане на санкции. Той допълни, че е необходимо ООН да изпрати ясен сигнал на страните по конфликта, окуражавайки ги да сключат примирие, вместо да се взимат мерки, които допълнително усложняват ситуацията.
Тежката политическа и социална обстановка е съпътствана и от икономическа криза. Девалвацията на южносуданския паунд и дефицита на средства в държавната централна банка са две от основните причини за покачването на цената на петрола в Джуба и из цялата страна. Стойността на дизела и петрола се повиши почти тройно през последните няколко седмици, а нови доставки не се очакват скоро.
Това оказва влияние и върху цената на транспорта вътре в страната, както и върху цената на хранителните продукти. Освен това свежата продукция не може да стигне до основните консуматорски пазари, защото резервоарите на превозните средства остават празни.
Страната е зависима в най-голяма степен от приходи от добива на петрол, но те далеч не са достатъчни за нуждите й заради ниската цена на суровината в световен мащаб и намалената продукция вследствие на конфликта. Държавата не може да разчита и на характерни за нея отрасли като туризъм, тъй като в националите паркове няма посетители.
И докато конфликтът продължава, икономиката рухва, а търговията се превръща в бартерна в много части от страната поради липсата на пари или обезценяването на валутата.
Публикувано на 30 Декември 2016 в 11:24 часа от
Ключови думи:Южен Судан, криза, конфликт, политическа ситуация