ЗА НЯКОИ от ПОЗАБРАВЕНИТЕ УНИВЕРСАЛНИ ТЕХНИКИ и ЖИВОТА НИ
Topic: ЗА НЯКОИ от ПОЗАБРАВЕНИТЕ УНИВЕРСАЛНИ ТЕХНИКИ и ЖИВОТА НИ
Author Topic: ЗА НЯКОИ от ПОЗАБРАВЕНИТЕ УНИВЕРСАЛНИ ТЕХНИКИ и ЖИВОТА НИ (Read 7534 times)
« on: февруари 12, 2006, 08:37:04 pm »
Тук реших да представя някои от основните принципи на медитацията, като процес, и като осмисляне...
Искам да припомня отново някои основни положения, които съм излагал пред вас в различните си постове.
1. Медитацията е просто идея. Идея, която носим по "наследство". Идея, като много други като нея. Такива са също Любовта, Свободата, Бог, Безкрайност, Вечност....и толкова много още.
Всяка идея се отразява в нашите представи. Всеки един човек си конструира представите. А "организацията на това "конструиране" е точно отражение на нивото на развитие и организция на "Вътрешния свят" на този човек.
2. Медитацията е състояние, събитие, процес. Тя е всичко това. Разликата е в начина, по който всеки човек гледа на нея.
3. Медитацията е крайно личен, вътрешен, индивидуален, интимен и неповторим процес, който бележи пътя на вътрешната еволюция, на всички разумни същества... навсякъде във Вселената.
4. За всеки човек медитацията има свои си, "различни" постановки и разбиране. Защото заедно със самото "израстване", той самия се променя, и заедно с това се променя и целия му мироглед, вкл. и представите и разбирането му за медитацията.
5. Всяко ниво на развитие на "отделната единица", определя и нивото на представите и практиката по отношение на понятието МЕДИТАЦИЯ. По този начин, /ако приемем за основен ЕГО-етапа, като условно най-широко представен/, Сънуващия индивид ще има свои си техники, практики, концепции, философии... И в този етап точно тези винаги ще му се струват правилни, истински, основни и универсални... Но по време на промените, ако той самия навлиза във фазите на нарастващо осъзнаване и "спомняне" за себе си, на същия този индивид ще му се случва да си спомня и да сравнява неговия "сегашен" момент и "предишните" му идеи и "сънища"....Това е показателно само по себе си...и едновременно с това самия той ще може вече сам за себе си да усеща промените и Пътя си...
Или обобщено казано - сънуващите различни сънища във своите различни нива на сънуване ще имат различни техники и понятия за Медитацията. Все пак, докато сънуват, групово "насадените" представи са тези, които /поне в началото/, ще имат най-голямо значение и съответно влияние.
6. Като всяко принципно положение, Основите на Медитацията са нещо, което не е обвързано със никакви "постановки", философии, религии, учения, митове, концепции, модели... По този начин, за себе си съм приел че, представянето им, като "чисти" техники и принципи е възможно най-честния подход на всеки, който се опитва да ги представи. Към всяка техника или метод, могат да бъдат приложени множество тълкувания, обяснения, примери от живота, но никой сериозен изследовател не би им обърнал сериозно внимание, защото би знаел, че точно с това би "лъгал". И все пак част от читателите ще имат нужда от това. Тяхното "питащо" съзнание ще търси някакви негови си идеи за "правилно", за истинско, за вярно, защото това е "търсенето" на хората, които са "без реален собствен опит" и са в етап, който се пробужда той. Това, разбира се е също част от етапите на развитието и по този начин е значим и важен, точно колкото всеки друг.
7. Широко разпостранено групово насадено схващане е, че медитацията е специална практика, която изисква особени условия, талант, някакви специални познания и умения, огромна воля, големи лишения, възвишени идеали... В това няма нищо вярно и е пример за това, каква е разликата между "правдоподобното обяснение" и "реалния живот". Привлекателността на такива "правдоподобни" идеи е в това, че така всеки човек, си оставя "дистанция" и е удобно за "оправдание"... От тук идва и популярността им..
8. Същността на медитацията е универсален принцип. Той касае правилото, че всяка практика, която излиза извън рамките на "конкретния" живот на индивида, не може да издържи на "изпита на Времето и постепенно ще отпада. Казано по друг начин, ако една промяна на индивида, не промени и неговия начин на живот, то промяната е чиста илюзия....
......Може би ще продължа, но по-нататък...в темата...
А сега известната на всички "ТЕХНИКА ЗА МИГНОВЕНО ПРОСВЕТЛЕНИЕ".....
"ТЕХНИКА ЗА МИГНОВЕНО ПРОСВЕТЛЕНИЕ"
« Reply #1 on: февруари 12, 2006, 09:30:25 pm »
И така... С това название не се цели някаква голяма сензация... Наистина такъв принцип съществува...
Обикновено изследователите наричаме този принцип "късо съединение"...Предпоставките за него са в проумяването и разбирането на устройството и смисъла на "вътрешния свят на човека". Няма да се спирам сега на тях. Писал съм вече достатъчно в различните си постове...
Описание... Най-простия начин за представянето на метода е следната практика:
------ В състояние на спокойствие и покой на тялото, в седнало на земята положение, се спира въздуха, с помощта на ръката на самия човек - чрез запушване на носа и устата...Ако се издържи на бурните тласъци за поемането на въздух... и се стигне до загуба на съзнание, ръцете на практикуващия се отпускат и възможността за дишане се възстановява постеп-енно... Но....след идването в съзнание вече се "събужда" един съвсем различен "вътрешно" човек... ----------------------------
При описанието се усмихвам малко, от възможността на всеки, който чете това, да си помисли, че по-варварски акт на човека към себе си, едва ли би имало...Може би ви се струва, че направо граничи със самоубийство... Всъщност всеки може да си помисля каквото си иска... Още веднъж припомням, че това е описание на чисти техники...и принципите им.
Сега вече сериозно...
На практика метода е известен със своята принципна "достъпност" и никакъв "реален" риск за здравето - физическото имам предвид. Разбира се, че има уловка в него... На теория изглежда, че всеки би могъл да постигне моменталното пробуждане... но практиката показва, че тази техника е възможно най-непопулярната сред практикуващите.
Какво имам предвид?.
На първо място такова действие, като описаното може да се извърши само от отлично подготвени предвватително хора.
другото е, че ако по стечение на обстоятелства се случи същото такова събитие, или пък се направи от друг човек, то няма никаква стойност и съответно резултат.
Трето - ако някой , който не е вътрешно подготвен, направи опита за такава техника, силния шок и липсата на предварителната нагласа, която да му даде "смисъла", могат да го доведат до психически срив, дори до лудост /образно казано/.
4-върто - Принципа на самата техника е залегнал в основата на техниките, описвани със ЛСД, и ПЕЙОТ, както и други различни видове халюциногени. Особено това се отнася за ЛСД. За тези от Вас, които не знаят, ще кажа, че от 60-70 години на миналия век са правени контролирани опити с хора, приемащи различни дози от ЛСД. И досега резултатите са толкова противоречиви, че не се поддават на никакви "стандартни" теории и обяснения. Разбира се, че такива са налице - припомнете си различните техники, подготовки, обяснения на Дон Хуан, В книгите на К. КАСТАНЕДА. Там се разглежда въпроса за пейота. Но има и техники за контролиран и "подготвен" вътрешен "пробив", който намира изява във скачането в пропаст. Без това да нарани човека... Ще кажа още, че такава практика са имали и келтските ДРУИДИ. Има подобни описания и за тибетски и даоистки техники. Някои форми на този принцип е имал и самия Гурджиев....
Накрая преди да ви дам възможност за коментар, ще обобщя:
Техниката за Моментално просветление /пробуждане/ е проява на един принцип - контролирана и подготвена "борба" между сънуването на човека, и неговата представа за умиране. търсения ефект се корени в това, че когато собственото съзнание преживява представата за смъртта си, сънуването спира да функционира... И за разлика от естествената смърт, това е само вътрешен процес, който не включва умиране на физическото тяло...
Какво се случва след това - не може и няма как да се каже, не може да се опише и... затова не е важно... Колкото това, как вие ще погледнете на тази техника - зависи от възможността ви да се абстрахирате от предварителните ви нагласи на "страхуването" ...
От друга гледна точка тази техника не изисква нито дълги години на лишения, проблеми, волеви усилия, съмнения, раздвоения, терзания... и какво ли още не.... Скъсява пътя и ви дава шанса да реализирате вашата възможност за "откриване" на Света през "онези, другите очи"...
повече - по-нататък...
Re: ЗА НЯКОИ от ПОЗАБРАВЕНИТЕ УНИВЕРСАЛНИ ТЕХНИКИ и ЖИВОТА НИ
« Reply #2 on: февруари 13, 2006, 09:28:40 am »
С две думи: наистина е варварски акт ... според мен. "Онези, другите очи" всеки ги има и стига да има желание и да се потруди върху себе си, ще ги открие и по по-нежни и радостни начини. То че страдание е необходимо за развитието, неободимо е, но живота и така или иначе ни предлага богата гама от страдания, за да седнем и ние да си създаваме сами изкуствени такива. Интересно ми е дали някой изобщо е пробвал този метод и какъв ефект е имал.
Re: "ТЕХНИКА ЗА МИГНОВЕНО ПРОСВЕТЛЕНИЕ"
« Reply #3 on: февруари 16, 2006, 12:12:23 pm »
Quote from: ramus on февруари 12, 2006, 09:30:25 pm
Обикновено изследователите наричаме този принцип "късо съединение"...
Ти си един от тези изследователи, нали? Изпробвал ли си тази техника и какви бяха резултатите?
« Reply #4 on: февруари 16, 2006, 01:48:06 pm »
Не, не съм я пробвал... Моите техники са други... Наистина съм от "тези" изследователи, но всеки от "нас" си има различни методи и техники. Те са в зависимост от индивидуалните особености. А избора и търсенето на подходящата техника, е част от самата медитация. Нещата се усложняват и от това, че самия изследовател се променя непрекъснато и съотвестващата техника заедно с него. РАзбира се, че има много проби, грешки...и... успехи. Понякога се появяват най-неочаквани резултати... да го наречем странични,/или съпъстващи/ ефекти...И това е също част от процеса на търсене...
Колкото до това, дали някой я е пробвал, няма никакво значение.
Не знам как си го представяте, но ... да речем, че някой я е пробвал... и се е получил резултата...
Вие всички да не мислите, че има начин да се разбере "отвън". Той самия участник няма "инструменти" с които да ви го покаже.
Това не е като да се спечели от лотария и на всички да бъде показан фиша за доказателство...
Приятели, това са ВЪТРЕШНИ ПРОЦЕСИ... Разбира се, че човека може и да бъде вече "променен" , но ВИЕ няма как да разберете това, дори той да намери начин да ви го показва... Просто вече нивата на вибрационната честота, са толкова различни... а всеки от НАС може да улови и откликне само на тази, на която е той самия.
Ето защо, всеки от НАС би видял нещо различно.
По свой собствен начин.
Всъщност така е със всичко останало.
« Reply #5 on: октомври 03, 2006, 01:38:30 pm »
Медитацията като метод за самопознание според моя опит.
Всеки опит, всеки път, когато се потапям в себе си е различен.
Самата медитация се случва на условни етапи.
Първоначалния етап е удобно наместване в поза с прав гръбначен стълб. Необходимо е да се открие и да се освободи всяко неудобство. В противен случай могат да се появят физиологични смущения, които да нарушат концентрацията, да възбудят нетърпение и да доведат до порив да излезна от медитативното си състояние.
Следва успокояване на тялото, чрез наблюдаване на всички процеси, които протичат в него. Освобождаване на натрупаното напрежение, проверка на състоянието. Тази работа се върши от ума.
Следва изпразването на ума от мисли. Да се постигне вътрешна тишина за мен е изключително трудно. Чела съм, а и в практиката съм установила че е възможно или да се концентрирам в дума, точка, знак, нещо фиксирано, за да прекратя потока от мисли или да оставя мислите да преминават, без да се ангажирам с тях и да изчакам да утихнат. И двете са трудно постижими за мен и само понякога успявам да премина в следващия етап, когато тишината отвътре не се влияе от обстановката отвън, не се влияе и от вътрешните връзки. Тялото е в покой, ума утихва, остава централното управление – разума.
Следва усещането за собствената честота на вибрация. Оттук нататък е само фантазия, подкрепена с някои книги, които и да сте чели и да не сте, си имате собствени наблюдения над процесите. Това е сегашната ми граница над която работя ежедневно.
Какво се случва докато съм в медитативно състояние. Освобождавам се от стремежи, нужди, желания, преживявания, насочвам се към ясно и чисто “виждане” какво се случва в мен, какво усещам, къде съм, коя съм. Разбирам, че ако си задам въпрос, отговора достига до мен в несловесен вариант, но ума е изкушен да се включи и да интерпретира постъпващата информация на познатия човешки език. В случая български. Но всяка интерпретация на отговора, води до същностна промяна на информацията. Самата информация се приведежда във вид, удобен за ползване от ума ми, т.е. свежда се до нещо познато. Затова чистя и стремежа да припознавам информацяита. Буквално спирам словесния поток. Не използвам думи. Разбира се все още съм глупава в такъв метод на общуване, нямам опит и е възможно да не се сещам да си отворя портовете. Затова е нужна тишина и ясен поглед. За да съм отворена и да допусна възможността да настъпи. Да допусна информацията да бъде усвоена в чист вид. Каква инфорация? Всичко, абсолютно всичко може да достигне и то достига до всеки от нас. От будността на съзнанието и отвореността към абсолюта зависи дали достигащата информация ще бъде усвоена и използвана в процеса на самопознание.
Това не знам как да го нарека. Не е излязло от някоя книга, а от усещането ми за онова което правя, когато медитирам. Това е етапа, на който си обяснявам медитацията, ползата от нея, как да я осъществя, какви са методите ми и какво ми носят. Разбира се, по никакъв начин не ангажирам никой с моето усещане и не твърдя че съм права. Споделям J
« Reply #6 on: октомври 15, 2006, 11:54:27 am »
Какво се случва докато съм в медитативно състояние. Освобождавам се от стремежи, нужди, желания, преживявания, насочвам се към ясно и чисто “виждане” какво се случва в мен, какво усещам, къде съм, коя съм. Разбирам, че ако си задам въпрос, отговора достига до мен в несловесен вариант, но ума е изкушен да се включи и да интерпретира постъпващата информация на познатия човешки език. В случая български. Но всяка интерпретация на отговора, води до същностна промяна на информацията. Самата информация се приведежда във вид, удобен за ползване от ума ми, т.е. свежда се до нещо познато. Затова чистя и стремежа да припознавам информацяита. Буквално спирам словесния поток. Не използвам думи.
Много точно описание! Благодаря, Пакост!
Един въпрос и към Пакост, и към всички, които имат интерес или опит в медитацията:
Смятате ли, че е възможно да се постигне състояние на перманентна свобода от стремежи, нужди, желания, преживявания...? И какво да наричаме "стремежи, нужди, желания, преживявания"? А как да си представяме свобода от тях - като - отсъстват изобщо или като не съм зависим от тях?
« Reply #7 on: декември 11, 2006, 05:51:14 pm »
Сега, като чета какво съм написала преди, разбирам че съм описала нещо като метод за концентрация. Някакъв вид съсредоточаване във мен самата, насочено към определени цели. Да, релаксацията и концентрацията са необходима подготовка за медитация, но медитацията не е съвкупност от тях. Медитативното състояние е там където се размива идентификацията със Аза. Аз се опитвам и правя много неуспешни опити да достигна до медитативно състояние. Понякога е трудно да релаксирам напрежението, да се концентрирам, но работя. Медитацията е единение, което започва от вътрешното единение на човека, за да се достигне до връзката му с абсолютно всичко. Към вътрешно единение се върви по пътя на практиката. Когато човека възпитава в себе си постоянство, организираност, практикува съзнателно, упорито и без да прекъсва, без емоции и разочарование от неуспехите и успехите. Всеки успех или неуспех е стъпало в посока напред и нагоре. Няма добро и лошо. В основата на медитацията стои самият човек, с неговата дълбоко осъзната и постепенно опознавана чрез наблюдение и практика същност. В медитацията човек е у дома си, прекъснал всички връзки със света, сам в себе си, единен със всичко. В това състояние няма въпроси, няма отговори, няма ум, няма стремежи и желания, защото съзнанието е в съвсем различно състояние от онова, което познаваме. Просто различно. Няма личност, която да иска поради недостатъчност. Подготовката за медитацията включва практика, която осигурява здраво тяло и здрав ум, чист. Това ще рече че за да се достигне до медитативно състояние човекът се е очистил от физически и психически отрови. Това не става за ден, а е плод на продължителен труд, устремен отвъд “нормалното” състояние на искане и нямане. Медитиращият човек е самодостатъчен. Той е сам и това е достатъчно. Не само че е възможно да се постигне състояние на постоянна свобода, натам вървим всички, всеки със неговата си скорост на промени. Разбира се чрез стремежите и желанията и емоциите, нашите личности се опитват да ни задържат да не се променяме. Сами се обвързваме със страхове, за да се виждаме добри, за да се уверяваме че живеем правилно живота си, за да се дарим с одобрението си – най-трудното нещо. Сами да се приемем и да си дадем нужното внимание, да не се съдим, а да се приемем точно каквито сме. Защото докато не се видим, е невъзможно да извадим наяве скритите избутани тайни, от които бягаме и крием в подсъзнанието си. А докато бягаме – винаги сме заблудени и дори да твърдим че медитираме, всъщност изобщо нямаме достъп до тази възможност. Тя възможността е във всеки от нас, заложена е. Но всеки трябва да си узрее за нея, да се промени не на думи, а в живота си, истински.
Стремежи, нужди, желания, преживявания наричам несъзнание. Чрез тях се идентифицираме със своята личност, те принадлежат на егото ни, те изразяват егоизма на всяка личност. Нищо не се губи. Докато не се изменим качествено, ще си имаме личности. Но в тази качествена промяна, до която се достига по пътя на практиката и медитацията, всички връзки са прекъснати. Прекъсната е връзката със собствената личност. Нея я има – можем да я осъзнаем, да я наблюдаваме и в същото време да не се идентифицираме с нея и тя да не ни ръководи. Това е път на израстване, в който не че няма желания, човекът е самото съзнание и желанието и решението и действието едновременно. Човекът и волята са едно и това е възможно, когато той е достигнал до състояние в което нищо не иска и нищо не му трябва, защото е преоткрил че си има всичко – той е в покой, в дома си, сам, достатъчен на себе си, чист и свободен.
« Last Edit: декември 11, 2006, 05:53:37 pm by pakost »
« Reply #8 on: декември 11, 2006, 08:24:36 pm »
Ето че вече някои пишещи започнаха да се ориентират за разликите между медитация, концентрация и релаксация.
Имаме такова заглавие в нашата библиотека - КОНЦЕНТРАЦИЯ И МЕДИТАЦИЯ. В него сравнително добре са описани основните положения , за приликите и разликите в тези понятия. Всеки който се интересува от тази тематика може да се информира - поне като за обща култура. Верен на себе си аз също ще напиша някои общи положения, изведени от мен самия в процеса на усвояването им.
Смятам да задълбоча писането си в този раздел с поредица от материали, които най-общо съм формулирал вече и както и всички останали няма да бъдат преповторени писания на други хора.
Навлизането в медитацията е работа. Използването на концентрацията и релаксацията е подготовка за "успокояването" на ума и приучването към използване и култивирането на вътрешните инструменти, които си имаме заложени във всеки от нас. Да - това е дълго изречение със множество подизречения... и ако не можете да го осмислите още докато го четете, значи концентрацията ви не е на ниво. Това е в рамките на шегата.
Концентрацията в най-общ смисъл е ФОКУСА на ВНИМАНИЕТО НИ. Използването и управлението на този "фокус на вниманието" е една от най-началните положения към овладяването на съзнанието от всеки от нас. Може да ви е странно, но само ще припомня, че дори и в родните ни училища това е една от целите на образованието ни. Тя също бележи и растежа и нивото на интелигентност на всеки подрастващ.
За да бъда по-точен - "концентрацията" като практика цели култивирането и ЗАДЪРЖАНЕТО на фокуса на вниманието ни в предварително избрана съзнателно от нас определена "ЦЕЛ". Тя може да бъде всичко познато. Може да е материален и реален предмет, може да бъде чувство, мисъл, представа, спомени или комбинация от изброените. Противовеса на концентрацията е т.н. "разсеяност" - блуждаенето на различните ни "мисли" водени от типичната за емоционалните и "сънни" състояния НЕПРЕКЪСНАТА и бърза ПОДВИЖНОСТ и трудността да се спре този непрекъснат вътрешен хаос, е основата на ПРАКТИКАТА НА КОНЦЕНТРАЦИЯТА. Та това е концентрацията - приучване на умения и придобиване на способността да задържаме вниманието си върху нещо, колкото си може по-дълго време, без да се разсейваме.
Може и да ви изглежда, че това е въздухарско или някак далечно от реалността, но само искам да ви припомня, че уменията за задържане на вниманието в определена цел, е основата на най-прагматичните умения в реалния живот - във всички области и сфери. И че всички човешки обществени и лични дейности изискват в някаква степен това умение.
Както всички умения това се подчинява на същите принципи. Резултата е право пропорционален на:
- количествопто на положените усилия,
-времето в което те са приложени,
- системата по която те се прилагат, в това число и различните ТЕХНИКИ, прийоми, познаване на принципите. Това НИВО нараства със самата практика и е неотстъпно свъразано чрез обратна връзка с нея...
- наличието на специални пречещи или помагащи фактори, като "талант", зрялост, или пък физически или психични бариери. В това последното влизат изходните качества и общо физическо и психично състояние на самия индивид.
Във всяка човешка дейност, съзнателното усвояване на нови знания и целенасочените усилия за тяхното прилагане са подвластни на три много, много важни качества -
ниво на СЪЗНАТЕЛНОСТ и ЯСНОТА НА МОТИВИРОВКАТА.
РЕЛАКСАЦИЯТА е термин с който се описват целенасочени усилия и практики, свързани със "освобождаването от несъзнателно напрежение" - както на физическото тяло, така и на неговия психичен еквивалент. За него важат същите практически и принципни положения, както и за концентрацията. За практическата полза от релаксацията няма смисъл да коментирам. Релаксацията е просто усъвършенствана и култивирана съзнателно форма на естественото състояние на ПОЧИВКА, което е жизнено важно за всеки от нас. Има разработени системи за релаксация на в2сички нива. В материалистичните времена си имаше такава психическа система наречена "автогенен тренинг". И досега се използва името, защото се е наложило в масовата култура
Кое обединява тези две толкова различни практики - смисълът и целите.
Смисълът им е бавното приучване и излизане от напълно несъзнателните състояние в които е всеки средностатистически човек.
Целите им са да подготвят УМА НА ЧОВЕКА да свикне с "болезнената" за него идея, че НЕ Е САМ!!!
Те са свързани помежду си и функционално - за да релаксираме управлявемо, трябва да имаме някакви умения за концентрация. В повечето практики релаксацията е просто практическото проявление на волевите техники за КОНЦЕНТРАЦИЯ. така, че в този случай те са свързани "с вътрешна връзка".
Основният принцип е много елементарен. Щом имаме "линия" на поведение, в която имаме приучване на ума в посока на неговото овладяване, това не може да го направи умът сам със себе си. Умът на човека е основният инструмент на "сънуващото ни състояние - той хем е продукт на това състояние, хем и е основният инструментот който то зависи. Следователно е валиден принципа на неговото динамично непрекъснато самоподдържане - така кръгът се затваря. Именно разчупването на този "омагьосан кръг" е целта на КОНЦЕНТРАЦИЯТА и РЕЛАКСАЦИЯТА. Чрез опита ни да се намесим съзнателно и волево в този самоподдържащ се процес се появява и оформя НОВ ЦЕНТЪР за АЗ-а... Или с други думи казано - За да имаме някаква целенасочена дейност да управляваме нещо, то трябва да го правим от "позицията" на друго нещо. Ето това е най-общо основният принцип. По-просто от това не мога да го кажа.
В следващите си постове ще направя леко въведение в идеята за
СТАТИЧНА и ДИНАМИЧНА МЕДИТАЦИЯ, като особено внимание ще отделя на вторият тип - ДИНАМИЧНА МЕДИТАЦИЯ, който е най-актуален за нашият тип и нагласа на мислене и начин на живот...
както "ОГРОМНАТА РОЛЯ И СМИСЪЛА НА ПСИХИЧНАТА НАГЛАСА" - това е едно мое откритие, което направих и формулирах сам и оттогава го развивам непрекъснато - ИДЕЯТА ЗА СТРАНИЧНИЯТ НАБЛЮДАТЕЛ и ПРАКТИКИТЕ ЗА РЕАЛИЗИРАНЕТО Й...
« Last Edit: декември 12, 2006, 03:32:58 pm by ramus »
« Reply #9 on: юли 22, 2007, 10:02:55 pm »
Quote from: ramus on февруари 12, 2006, 08:37:04 pm
Една покана за продължение на тази техника "накъсо"
« Last Edit: юли 22, 2007, 10:22:36 pm by sirius »
Re: ЗА НЯКОИ от ПОЗАБРАВЕНИТЕ УНИВЕРСАЛНИ ТЕХНИКИ и ЖИВ
« Reply #10 on: юни 19, 2009, 02:57:42 pm »
« Last Edit: февруари 22, 2010, 09:42:26 pm by user »