Версия от 12:21, 5 февруари 2018
295 байта изтрити , преди 1 година
частично форматиране
Версия от 12:16, 5 февруари 2018 (редактиране)
Версия от 12:21, 5 февруари 2018 (редактиране) (връщане)
(частично форматиране)
'''АнглийскиАнглийската ренесансренесансова литература''' е термин,създадена койтопо описвавремето културнотона и[[Английски художественоРенесанс|Английския направление в Англияренесанс]] от ранния 16-ти до ранния 17 век<ref>[[Симеон Хаджикосев]], [[Огнян Ковачев]]</ref>. Свързва се с Ренесанса в Европа, за чието начало се възприема северна Италия през 14 век. Този период в английската история е наричан „ерата на Шекспир“ или „Елизабетинска„[[Елизабетинска епоха“епоха]]“
на имената на най – известниянай–известния автор и на най-известния монарх през [[Английски Ренесанс|Английския ренесанс]]; струва си обаче да се отбележи, че това е подвеждащо – Шекспир не е бил особено известен писател за времето си, а Английският ренесанс обхваща време както преди, така и след властта на Елизабет. Нарича се преломна епоха, защото в този период общественото и културното развитие на европейските страни излиза от средновековието и се формират характерните черти на съвременната европейска цивилизация. Терминът Ренесанс – възраждане е възприет за означаване на засиления интерес към античността, но с нагласата за новаторство. Английският и испанският Ренесанс са най-късната и най-зрялата форма на европейския Ренесанс. Английските историци на литературата индентифицират отечествения си Ренесанс с епохата на Тюдорите[[Тюдори]]те (1485 – 1603) . Според концепцията на М.Минков периодапериодът от 1612 г. до 1660 г. е обозначен като „Възход на барока“. Възможно е да се направи паралел между големия английски поет Джон Дън (1572 – 1631) с испанеца Луис де Гонгора (1561 – 1627) т.е. Ренесансови творци белязани с печата на барока. Барокови елементи се откриват и в драмите на Шекспир, и в неговия мироглед след 1600 г. В този смисъл обосноваването на барока и дори противопоставянето му спрямо ренесансовата култура и литература е методологично неправилно и неплодотворно. Ренесансът се дели на два големи периода: ранен ренесанс и висок ренесанс. През ранния ренесанс доминира представата за оптимистичния характер на възприемането на света, а през високия ренесанс предимство си намира страната на критичното и песимистично анализиране на човешкото битие. В основата на ренесанса стои антропоцентризма – човекът е висшата ценност на битието и само той е мярка за всичко около нас. Най – значителна фигура на Ранния английски ренесанс безспорно е Томас Мор
Най – значителна фигура на Ранния английски ренесанс безспорно е Томас Мор (1478 – 1535 ) .
ТОМАС МОР е роден в Лондон в семейство на съдия. Още от малък проявява забележителни способности и привлича вниманието на кардинал Джон Мортън, архиепископ на Кентърбъри и бъдещ лорд – канцлер. Джон Мотън отглежда Томас Мор и когато той става на 15 години го изпраща на свои разноски като студент в Оксфорд. Там Мор учи хуманитарни науки, право и теология, като доразвива блестящите си разностранни способности. Скоро след завършването на университета Т.Мор бива избран за член на долната камара на парламента, известна със своята опозиция спрямо крал Хенри VII. Хенри VII предприема репресии, бащата на Томас Мор попада в затвора, а самият той е принуден да се крие. След смъртта н [[Хенри VII]] новият крал оценява способностите на младия хуманист и го привлича в двора. Дълги години Мор е член на кралския съвет и изпълнява по поръчение на владетеля важни дипломатически мисии в чужбина. По–късно става и лорд–канцлер. Въпреки, че през целия си живот Томас Мор е бил погълнат от практическата работа като високопоставен кралски чиновник, той никога не изоставя дейността си на писател хуманист. Писал стихове на латински и английски. Превежда на английски съчиненията на по–рано починалия италиански хуманист [[Джовани Пико дела Мирандола|Пико дела Мирандола]] (1463 – 1494), придружени от коментар и биография. Мор е също основоположник на същинската английска историография с недовършената си „История на крал Ричард III“, отпечатана за първи път осем години след екзекуцията му. Половин столетие по–късно тази книга е основният източник за Шекспир при написването на прочутата му историческа драма. Но славата си на хуманист Мор дължи главно на книгата си „ Утопия“, която е първи опит за справедлив обществен проект през епохата на Високия ренесанс в европейската литература. Мор е успял да завърши ръкописа си във Фландрия (Брюге), като отпечатването и е възложено на Петрус Егидий, на когото е посветено сърдечно четиристранрчно посвещение. Подобно на Еразмовата „ Похвала на Глупостта“ книгата обхваща стотина страници и е написана на латински език. Първото издание е през 1516 г в град Лувен, а първото английско издание е осъществено едва през 1551 г, като творбата е била преведена от латински на английски. Ръкописният оригинал не е съхранен. Пълното заглавие на латински гласи „Златна книга, не по-малко полезна, отколкото забавна, за най–доброто държавно устройство и за новия остров Утопия“ . Макар диалогът да заема съществено място и в книгата, авторът избира белетристична рамка за повествованието; Рамката е с подчертано реалистично съдържание, авторът разказва от свое име пребиваването по държавни дела в Бюрге и по време на паузата между преговорите се отбил в Антверпен при Петрус Егидий. Всъщност това е схема на действителните обстоятелства около издаването на книгата, но в белестричнта рамка е въведен един измислен герой – португалецът Рафаил Хитлодей, моряк и пътешественик, с когото Петрус Егидий запознава Мор.Той бил взел участие в три от четири последни морски пътешествия, при последното от тях останал из новите земи, където прекарал пет години. Именно тогава Хитлодей попаднал на невероятния остров Утопия.По традиция по–голямо внимание се обръща на втората част от книгата, съдържаща социалния проект на Томас Мор за справеделиво общество. Не по-малко значима е първата по-кратка част, в която авторът подлага на остра критика съвременното общество.
Взето от „https://bg.wikipedia.org/wiki/Специални:MobileDiff/8374994“.