В момента е нед мар 24, 2019 5:13 am
Кабрал написа: Би било добре най-накрая да схванеш разликата между Григорий Палама и неговото учение. Ако учението му беше прието нямаше на събора в Крит да се иска признаването му за общоправославно.
Фактът, че Църквата му е отредила нарочна неделя, не е ли доказателство за всеправославното му признание?
Вие правили ли сте си труд да хвърлите поглед в богослужебното последование за Неделята на св. Григорий Палама?
Същността на писаното от мен не е дали Григорий Палама е добър човек или не, а дали учението му може да бъде задължително за Църквата и категоричното ми мнение е, че не може и то под страх от анатема наложена не от събор, а от апостол Павел.
Безспорно е, че Григорий Палама е един от най-значимите богослови и учението му за нетварните енергии (по-точно за енергиите, защото се разглеждат и тварните) е само част от обемното му творчество. В миналото Цариградските патриарси, а нови времена милет-башиите от Фенер, искат да наложат това учение като общо и задължително за Църквата и венец на православието. Това може да стане само при безспорни доказателства, че учението е същото като Учението на Иисус Христос и ни е било благовестено от апостолите, в противен случай ще действа анатемата за ново благовестие за което предупреждава ап. Павел. Учението на Григорий Палама за енергиите не може да се проследи до апостолите и Иисус Христос. Най-ранни "отци" на това учение са от ІV-VІІ в. След като между тях и апостолите има от 350 до 700 години няма нужда да разсъждаваме дали тези отци са проповядвали неща приличащи на учението за енергиите и да изтъкваме, че повечето от тях са осъдено като еретици. Липсата на връзка на учението за енергиите с апостолите и доказаният му късен и несигурен произход не позволяват то да бъде част от Свещеното Предание, устно или писмено.
След като учението на Григорий Палама не е част от Свещеното Предание никакви събори, решения, ангели от небето, редакции на църковни вестници, философски факултети, даже "всички гръцки свети отци" не могат да го благовестят като общоправославно или задължително, а само като частно мнение или поучително за християните.
Това е! Говорим за учение, а не за богослужебното последование за Неделята на св. Григорий Палама. Следващата неделя е посветена на Преподобна Мария Египетска, която също има "учение" под формата на личен пример и напътствия, но никой не ги прави задължителни, нито ги обявява за "венец на православното учение", а според мен те в по-голяма степен заслужават това, отколкото учението на Григорий Палама.
Доказателства йок, аз така си мисля! Че даже не ме и интересува огромната разлика във вековете. А какво би анатемосал св. Апостол Павел знам, даже и да не знам св. Предание. Ние либералите и сектантите сме така: изключителни сме, избрани сме и имаме правото да учим всички! Презираме всички, които не приемат мнението ни. А какво учи през хилядолетията св. Църква - не ни пука, тя е в грешка - казват либералите и сектантите.
Кабрал написа: След като учението на Григорий Палама не е част от Свещеното Предание никакви събори, решения, ангели от небето...
Щом има прекрасно житите в 12-те тома Жития на Светиите, то той Е част от св. Предание :idea:
П.п.: Че няма "поилот в самолета е ясно". Но този, който му зарежда горивото, поглежда ли на радара от време на време?
Аз следвам точно Светата Църква, която е определила съдържанието на Светото Предание. Светото Предание, наричано още и Апостолско, трябва да отговаря на няколко критерия за да бъде такова, а не просто църковна история или "скверни бабешки басни".
Кабрал написа: Доказателствата са за който може да чете и мисли, не мисля, че ти и групата ти ще ги разберете...
Като твоята група ги разбира толкова, защо не си попитате Владиците, като каква му е ереста на св. Григорий Палама? Или не ни стиска!? Това му е скандалното на официалното православие, че всеки в йерархията, бил той и модератор на форум, може да си мисли и анатемосва това, което св. Църква е приела от хилядолетия. И реакция НИКАКВА !!! Отникъде!
Кабрал написа: Аз следвам точно Светата Църква, която е определила съдържанието на Свещеното Предание.
Пак измъкване в стил слузеста риба.
"Вие правили ли сте си труд да хвърлите поглед в богослужебното последование за Неделята на св. Григорий Палама?"
И какво от славословията там ви смути? Къде е ереста за анатемосване? Защо Отците на св. Църквата са написали тия славословия, а не са отчети тук предлаганите анатеми? Да не би да са били болни нещо, когато са писали? Или предлагащия анатема е умопомрачен?
Защото някой определено бута масло! Но грехът основно се пише на този, който разбира.
Ако никой не разбира, ереста се пише на чорбаджията на форума. Независимо разбира или не. Както е казано: каквото и да става в една къща, виновен е стопанина...
Защо пак питам, не се консултирате с вашите си владици - какво трябва да се анатемоса от казаното от св. Григорий Палама. Мързи ли ви нещо, не ви обръщат внимание ли, срам ли ви е? Или сте по-велики и знаещи от тях? Нали тук има официални ментори към сайта. Те мнение имат ли?!
П.п.: До колкото разбирам не водите християнски живот на практика, такова ми е впечатлението. Постене няма, достъп до църковна книжнина няма. Ама плътско мъдруване да искаш... И като няма достъп до богослужебни книги, като как да си сверим часовника?!
Само със сайтове не става..., книжнина си трябва.
Правил съм си труда, но не искам да измествам причината със следствието. Причината са тази част от няколкото събора на Цариградската потриаршия, които утвърждават паламизма и анатемосват Варлаам, Акиндин, като осъждат и Никифор Григора. В същото време има още няколко събора на същата патриаршия, които осъждат Григорий Палама. На съборите очевидно не е решавала Църквата, а византийските императори. Не смятам, че който и да е събор е щял да осъди Акиндин и Григора ако не беше ръководен от близки приятели и съмишленици на Палама, а същите са писали и богослужебното последование. В последованието се казва, че Григорий Палама бил озарен от богообщение, както и другите отци-мистици, чрез молитва, нравствено усъвършенстване, духовни подвизи и свято безмълвие, но нито светията, нито негови съмишленици са твърдели, че той се е занимавал с исихастки практики и някога е бил "озарен от божествената светлина", а и е нямало как да стане. Същото се отнася и за другите "отци-мистици". Въобще озаряването и достигането на обожение чрез исихазъм е чисто теоретична постановка, без никога да е била изпълнявана на практика или поне никога не ни е донесла някакво богопознание или богословие, каквато на теория е целта й. За да не изместваме нещата към Житията на светците ще кажа, че случаите с Теодосий Търновски и Серафим Саровски са различни, не те са видели Божествената светлина и са били озарени, а тях са ги видели в светлина.
Официалното православие, дори гръцкото, е много внимателно с учението на Григорий Палама и общо взето нито го обсъжда, нито го използва. Много е трудно да се намери някой синодален владика за последните 600 години, който е апологет на Паламизма. Такива са няколко по-ниско поставени в йерархията епископи, монаси, философи и любители богослови. Както виждаме от проекта за Катехизис най-голямата православна църква на практика е загърбила паламизма като официално учение, да не говорим, че не го е приела в основната му част, за реалното различие между същност и енергии. Българската православна църква пък съвсем не го забелязва, като изключим 3-4 хвалебствени статии за 140 години, писани от някой владика за църковен празник.
Ереста при паламизма е в това, че учението ще ни се вмени като официално и задължително за спасението. Ерес е както непризнаването на догмати, така и издигането в догмати, задължителни за всички, на незадължителни за спасението неща.
Кой часовник да сверим по "богослужебните книги"? Ако вземем католическите богослужебни книги как ще докажем, че филиоквето е ерес? Аз предлагам да вземем богослужебните книги от ІV-VІІІ-Х-ХІІІ век и да видим какво пише в тях за идеите на Палама. Нищо не пише!
Извинявайте, но колко трябва да му е акъла на човек, за да приеме като душеспасително едно учение прието от две дузини гръцки попове през ХІV в. и утвърдено от част от православните църкви на сбирка през ХХІ век? Учение което никога не е дало основният си плод - богословие. Това са несериозни неща, съпоставими само с извиращите постоянно догми на латинската църква.
Пак питам: Ние основите на вярата от Никея и Цариград ли ги знаем, че Дева Мария е Богородица в Ефес ли го разбрахме, трябваше ли да чакаме три събора за да научим, че Иисус Христос е Един, Син Божий и Син човечески? Всичко това Църквата го е знаела и проповядвала от Петдесятница, за разлика от учението на Палама за което разбрахме от съборите през ХІV век. Никакво значение няма дали това учение е вярно или не, който иска да го вярва, но то не може да бъде обявено за официално, нито за душеспасително, защото е човешко, а ние сме Христова църква!
Кабрал написа: ...Не смятам, че който и да е събор е щял да осъди Акиндин и Григора ако не беше ръководен от близки приятели и съмишленици на Палама, а същите са писали и богослужебното последование. В последованието се казва, че Григорий Палама бил озарен от богообщение, както и другите отци-мистици, чрез молитва, нравствено усъвършенстване, духовни подвизи и свято безмълвие, но нито светията, нито негови съмишленици са твърдели, че той се е занимавал с исихастки практики и някога е бил "озарен от божествената светлина", а и е нямало как да стане... Същото се отнася и за другите "отци-мистици". Въобще озаряването и достигането на обожение чрез исихазъм е чисто теоретична постановка, без никога да е била изпълнявана на практика или поне никога не ни е донесла някакво богопознание или богословие......
„Тоя пък род не излиза, освен с молитва и пост” (Мат. 17:21).
Тоя пък род - сиреч дявола. Неделя 10-та след Петдесетница Това неделя се честваше.
П.п.: Ясно: аз смятам, аз считам... и няма да се консултирам с владиците (началниците), които иначе защитавам като Матросов на амбразурата... Типично по латински.
Иоротей, виден паламит, чиито бръщолевения сайтът по незнайни причини периодично публикува:
Кабрал написа: Аз не твърдя, че Григорий Палама е еретик, твърдя обаче, че учението му е безплодно като изсъхнала лоза и затова се изповядва и защитава от хора, които определено са загубили връзка с вярата и разума като цяло.
Св. Григорий Палама е връх в православното богословие. При това изключително труден "за изкачване".
За да бъде разбран в пълнота, въпросния следовник трябва да се старае много усърдно в аскетическия подвиг и да се труди съвестно над богословската си образованост.
Иначе не може да се доближи дори до този връх, камо ли да почне да го изкачва. А на самия връх може да стои най-голямата награда - общение с Бога! Иначе се получава на практика:
1. Плътско мъдруване на въпросния "следовник".
2. Изкушения за интерпретации и "вариации на тема" всякаква.
3. Отличен повод за гордост и последващо падение.
4. Главовъртеж, световъртеж и пр. светски и житейски въртележки.
5. Някой "непаламист" вижда, че "царят е гол" и започва с пълна сила да реве, че върхът не е връх, а бездънна блатна яма.
Житейски пример: Преди казармата бях на новобранска вечер на един приятел. Там иху-аху, големи хора разправяха: да си войник е гомям екшън и голям купон! Да, ама не. Още на 2-рия ден в казармата вече ми бяха "потънали всички гемии, барабар с целия товар и екипажа"... Едно е отсрани, друго е да си вътре в нещата :idea: "Гледката" е друга, разбирането на нещата е друго. Колкото и да ти го разправят на купони, не си ли в казармата - нищо не знаеш за нея.
Да се твърди безплодността на исихазма е връх в безумието и духовното безочие. Неразбирането на нещо не може да е повод за отричането му!
Иначе хулим самата св. Църква и това, което тя ублажава много столетия.
Отричаме, че на исихастите Бог им е давал невероятни откровения - св. Теодосий Търновски бил известен за падането на народа ни под турско 40 години преди самото падане!
Отричаме светията, заедно с учениците му (св. Евтимий, патриарх Търновски например)... изобщо отричаме това, което е отдалечавало наказанието на народа, станал развъдник на най-много ереси във вселената за онова време.
И стига с тия съвременни "паламисти". Дай първо да им видим живота, па после да се занимаваме с техните "вариации на тема". Ако изобщо има смисъл в това.
Тези неща ги чета за седемнайсти път. Казах да прочетеш нещо и да помислиш преди да пишеш.
Св. Григорий Палама е връх в православното богословие.
Ето това е ерес! Върхът в православното богословие е Иисус Христос. Между другото това го казва и Григорий Палама. Цялото богословие ни е оставено от Иисус Христос и той изрично го казва на апостолите: Аз ви научих на всичко! Апостол Павел на няколко пъти предупреждава християните да не приемат нищо ново, което правят и апостолите Иоан, Иаков и Петър. В един момент от някъде се появява ново богословие, ама не "Павлово, Аполосово или Кифино", дето все пак са били апостоли и то от времето на Иисус Христос, а богословие на някой си, живял след 1300 години. Този някой изведнъж станал връх в православното богословие, който бил труден за изкачване?!? Добре, но кой се интересува от това? Уж Иисус и апостолите ни оставиха съвършено учение за спасение, а се появява нечие друго, по-съвършено. Без значение е дали това друго учение е трудно или лесно, то няма как да води до спасение, защото е различно. Исихастките практики не спасяват, никой да не храни каквито и да било илюзии за това! Спасява само и единствено изпълнението на заповедите, изчерпателно описани в Новия завет. Когато изпълняваш заповяданото ще се спасиш с или без исихазъм, с или без да практикуваш водомоторни спортове, с или без да ходиш на курсове по цветарство, не те спасяват, а живот в Христа. Следваш низшия пилотаж и учението от равното, пък щом си решил, но само като екстра, практикувай и исихазъм. Без първото не може, без второто може.
Когато на Страшния съд попитат исихаста колко гладни е нахранил, жадни напоил, на болни помогнал, едва ли ще е задоволителен отговорът: "Господи, никой не нахраних, не напоих, не излекувах, защото вървях по трудния път на висшия пилотаж, денонощно Ти се молих и се обожавах".
Иисус Христос не е "връх или върхът" на богословието, Той е цялото богословие. Убягва ви, че ние сме Христова Църква. Писано е, че Христос е научил апостолите на всичко, а те са го предали на Църквата точно и са забранили да се приема друго богословие. Предаденото от апостолите на Църквата пък било съхранено от църковните отци. Разликата между Христова и християнска църква е в това от кой е получено богословието, в първият случай от Иисус Христос, във втория от хора. Каква е разликата между това да казваме "учението на Григорий, Синаит, Силуан", "учението на Аквински, Буонавентура, папа Пий" или "учението на Лутер, Цвингли, Калвин"?
Кабрал написа: Убягва ви, че ние сме Христова Църква...
Не броя числото на царедворците, като включвам в тях и царя. Въпреки, че царедворец идва от цар и дворец. Колкото и сръбски думи да влизат в македонския, той ще си остане български.
Просто защото граматкиката (правилата на езика) са еднакви и в единия и в другия.
Колкото и двамата да използваме православни думички, мислим различно.
Протестантите признават само Христос и отчасти апостолите.
Всичко друго за тях е нещо, умножено по нула. Т.е. нищо. Празнота, бездна.
Докато с православния ще се разбереш. Той под богослов не разбира Бог, а човек, следващ и изучаващ Бога. Трагедията в тая тема ми беше, че се опитвам да говоря с православен, изключвайки, че трябва да говоря като на протестант....