№ 358 /19.11.2014 година Град Стара Загора
На единадесети ноември 2014 година
Обжалвано са решения №№ 181/13.02.2014г. и допълнително решение № 766/04.07/2014г., постановени по гр. дело № 3636/2013г., по описа на С. районен съд.
Въззивникът И.Д.Н. с първоначалната въззивна жалба моли, да се осъди ответника да му заплати сумата 300 лева, ведно със законната лихва и направените по делото разноски – възнаграждение за един адвокат. С въззивна жалба против допълнителното решение заявява, че решението е незаконосъобразно и моли да бъде отменено, като вместо него се постанови друго, с което да бъде уважен искът за сумата 300 лева, заедно с направени разноски.
Въззивникът СОУ “М.” – гр. С. не е доволен от решението, с което предявените искове са уважение и моли да бъде отменено като неправилно.
СОУ “М.” – гр. С. с писмени отговори моли да се оставят без уважение въззивните жалби, против основното и допълнителното решение на С. районен съд. Относно постановеното допълнително решение заявява, че правилно съдът е оставил без разглеждане претенцията на ищеца за заплащане на 300 лева, представляваща премия за Коледно-Новогодишните празници, тъй като такъв иск не е предявен в исковата молба.
Постъпил е писмен отговор от И.Д.Н. на въззивната жалба на СОУ “М.” – гр. С., против решение № 181/13.02.2014г., в който заявява, че подадената жалба е изцяло неоснователна и моли да бъде отхвърлена. Претендира за направени по делото разноски.
Производството е образувано по предявени искове, с правно основание чл. 357, във вр. с чл. 188, т. 1 от КТ.
1. По жалбата на СОУ “М.” – гр. С..
От представеното по делото лично трудово досие на ищеца се установява, че същият е заемал длъжността “старши учител по география”.
Със заповед № РД 341/04.07.2013г. на Директора на училището, на ищеца е наложено наказание “забележка” по три точки. В т. 1 е посочено, че на 14.05.2013г. на заседание на Педагогически съвет ищецът не е докладвал учениците за наказание с мотив – неспазена процедура по ППЗНП, с което е нарушил трудовата дисциплина. По делото е установено, че ищецът е предприел действия по процедура за налагане на наказания на определени ученици и той оправдава не представянето на списък на учениците с това, че до деня на проведеното заседание не е имал възможност да извърши уведомяване на родителите. Това бездействие обаче от страна на ищеца не може да бъде отнесено към фактическия състав на неизпълнението на възложената работа. Процедура по налагане на наказание е започнала на 14.05.2013г. с представянето на списък на учениците на педагогическия съветник. В т. 2 от заповедта е посочено, че ищецът не е посочил къде са отпечатани съобщенията до родителите, тъй като отпечатването в служебно помещение е нарушение. В случая липсва такова извършено от ищеца нарушение. По т. 3 на заповедта е констатирано, че по отношение на наказаните ученици ищецът не е провеждал индивидуална работа с тях. Видно обаче от стр. 119 на дневника, почти с всички ученици са водени разговори относно дисциплината им, както и дати на осъществени срещи с някои от родителите.
При така обсъдените доказателства съдът счита, че не са били налице предпоставки за налагане на дисциплинарно наказание “забележка” на ищеца с обжалваната заповед.
Ищецът претендира за плащане на допълнително трудово възнаграждение полагащо се за първия учебен ден, за Деня на будителите и за деня на Славянската писменост и култура. Ответникът заявява, че на основание чл. 23 от ВПОПЗ от допълнително възнаграждение се лишават лица с наложени дисциплинарни наказания през календарната година. В случая е установено, че наложеното на ищеца дисциплинарно наказание е незаконосъобразно, поради което на ищеца следва да се заплатят полагащите се допълнителни възнаграждения – по 206 лева за първия учебен ден и Деня на будителите. Искът за заплащане на допълнително възнаграждение за Деня на славянската писменост и култура през 2014г. е неоснователен.
Поради изложеното въззивният съд намира, че постановеното решение № 181/13.02.2014г. е правилно и законосъобразно и следва да бъде потвърдено.
2. По въззивната жалба на И.Д.Н., против допълнително решение № 766/04.07.2014г.
С посоченото решение е оставено без разглеждане искането на ищеца за осъждане на ответника да му заплати сумата от 300 лева – представляваща премия за Коледно-Новогодишни празници за учебната 2012/2013г., ведно с искането за законна лихва.
Районният съд е приел, че не е сезиран с такъв иск, което обосновава недопустимост на искането на ищеца.
С писмена молба от 16.01.2014г. ищецът заявява, че през месец декември 2013г. във ведомостта за заплати на учителите са начислени и изплатени Коледно-Новогодишни премии, но той не фигурира в заповедта. Има десет месеца заработени в училището, до 04.11.2013г., като на други негови колеги, които имат заработка три месеца са изплатени премии. Счита, че съгласно временните правила за организация на работната заплата директорката няма правно основание да го лишава от това възнаграждение.
Въззивният съд счита за неправилно твърдението на ответника в отговора му, че временните правила за организация на работната заплата не допускали изплащане на сума за Коледно-Новогодишна премия, ако лицето към момента на изплащане на същата не е в трудовоправни отношения. Прекратяването на трудовото правоотношение има за последица евентуалното намаляване на размера на тази премия, като се отчете действително отработеното време през календарната година. Ответникът не оспорва размерът на този иск.
Искът за заплащане на сумата о т300 лева е основателен, защото ищецът е заемал длъжността “старши учител по география и икономика” през учебната 2012/2013г. Изплащането на тези премии става на базата на икономиите във Фонд “Работна заплата”. Не е налице правно основание на ищеца да не бъде изплатена тази сума, тъй като същият е работил през период от десет месеца през 2013г. като трудовото му правоотношение е прекратено на 03.10.2013г. поради съкращение в щата. Ищецът не е работил в училището само през последните два календарни месеца на 2013г.
Ищецът е допълнил претенцията си за допълнителни възнаграждения като е включил искането си за заплащане на Коледно-Новогодишна премия. С оглед естеството на производството – трудово, бързо, съгласно ГПК и с оглед процесуална икономия, претенцията на ищеца е направена и е основателна. Целта на производството по трудови спорове е работникът да получи в кратък срок удовлетворяване на неговите претенции към работодателя. Забавата на разглеждането на искове по КТ противоречи на смисъла на принципите заложени в трудовото законодателство.
Освен изложеното, по съществото на спора следва да се приеме, че претенцията е основателна, тъй като не противоречи на ВПОРЗ на ответника. В т. 23 от същите е записано кога служителите се лишават от допълнително възнаграждение, това действително лица с наложени дисциплинарни наказания през календарната година, но с обжалваното първоначално решение на районния съд дисциплинарното наказание е отменено и решението в тази част подлежи на потвърждаване.
С оглед на изложеното, въззивният съд намира, че следва да отмени допълнителното решение № 766 и уважи тази претенция. В полза на ищеца-въззивник следва да се присъдят направени разноски в производството пред въззивната инстанция в размер на 500 лева, видно от договор за правна защита и съдействие и списък на разноските по чл. 80 ГПК.
Ответникът следва да бъде осъден да заплати в полза на бюджета по сметка на ОС-Стара Загора сумата 12 лева – дължима държавна такса., съобразно уваженият иск
ПОТВЪРЖДАВА решение № 181/13.02.2014г., постановено по гр. дело № 3636/2013г., по описа на С. районен съд.
ОТМЕНЯ допълнително решение № 766/94.07.2014г. по гр. дело № 3636/2013г., по описа на С. районен съд, като вместо това ПОСТАНОВЯВА:
ОСЪЖДА СОУ “М.” – гр. С., ул. “С.” № ., представлявано от Директора М.Н.П. – А., да заплати на И.Д.Н. с ЕГН **********,***, сумата 300 лева /триста лева/, представляваща премия за Коледно-Новогодишни празници за учебната 2012/2013г., ведно със законна лихва върху сумата, считано от датата на подаване на исковата молба 02.08.2013г., до окончателното изплащане на сумата и сумата 500 лева – направени разноски във въззивната инстанция за адвокатско възнаграждение.
ОСЪЖДА СОУ “М.” – гр. С., ул. “С.” № .,, представлявано от Директора М.Н.П. – А., да заплати на бюджета по сметка на Окръжен съд – С. сумата 12 лева, дължима държавна такса.