Сравнителна диагностика. Значителна диагностика на GGFCA и пролактинома по време на хиперпролактинемия
Важно е да се извършва сравнителна диагностика на GGPAI и пролактинома по време на хиперпролактинемия, тъй като се предписва само при консервативно лечение само с дофамиметици при пациента. Бързото нарастване на тумора и лекото увеличение на пролактин (до 200 mg / l) са характерни за хормонално-неактивния аденом. GGBAE маркерите се обозначават като хромогранини и секреторна гангрена, както и изследване на степента на β-AHG.
Краниофиаргиомът трябва да бъде диагностициран с заболявания, характеризиращи се с генитални и физически нарушения на развитието, хипофифузии, хипофиза и тумори на мозъка. Туморът на тумора на хипоталамуса-хипофизата често трябва да бъде сравним със системните и генетичните увреждания.
Хирургичното лечение (отстраняване на тумори) се предписва в супернатантния макроаденом на GGBA, както и при неврологични симптоми (хипоталичен синдром) и хипофизална недостатъчност, като се използват повечето трансфеноидни методи. Повечето от cranifargiomas са предписани хирургично лечение. Повечето GGSEA и craniparaginoma са радиоустойчиви. В случай на частична и обща хипофифична анестезия, заместена хормонална терапия (вж. Точка 2.6). Динамичният мониторинг се извършва, когато има данни, че GHBEA (случайно) и липса на хормонална активност са били открити : контрол на обема под 1 cm при ЯМР 1.2 и 5 години по-късно, с обем по-голям от 1 cm - първите 6 месеца след това и след това 1, 2 и 5 години по-късно.
Често, след голям обем операция на GGSEA и краниофарингемия, визията на пациента често се възстановява. След операцията пълното възстановяване на аденохипофизата се наблюдава само в 10% от случаите, така че повечето от пациентите приемат хормонозаместителна терапия след операция. Краниофарингериомите се характеризират с рецидив след отстраняване на първичния тумор. Повечето случайно открити хормонални неактивни микроаденоми (индадиталом) се характеризират със стабилен размер на тумора и бавна прогресия, което води до дефицит на хипофизата, хиперпролактинемия или неврологични симптоми рядко се развиват.
2.4. хиперпролактинемия
Хиперпролактинемичният хипогонадизъм (GG) е клиничен синдром, характеризиращ се с прекомерно дислокация на пролактин, клиничен хипогонадизъм и патологично отделяне от млечната жлеза (по избор) (Таблица 2.3).
Таблица 2.3 . Хиперпролактинемичен хипогонадизъм (GG)
Етиологията на 1.Бластирани заболявания (микропролактином, макропролактином, идиопатична GH) 2. Други хипоталамо-хипофизни заболявания (хормонален неактивен аденом, празен синдром на турската слуз и др.). 3. Симптоматична GH (лекарство, първичен хипотиреоидизъм, бъбречна недостатъчност)
патогенеза Пролактин инхибира гонадолбибрин, LG, FSG цикли, хипоплантинова дисфункция на яйчника, ановулация, хипоестерония
епидемиология Пролактоном - често развиващ се аденом на хипофизата. Микропролактуномите често се развиват при жени, а макропролактинома се определя при същата честота и при двата пола. Хиперпролактинемата се проявява при 1: 500 честоти. Хиперпролактинемията се развива при 8% от жените, които имат олигомония
Основните клинични прояви Нарушения на менструалния цикъл, безплодие, патологична галактория, намалено либидо, еректилна дисфункция, хронични синдроми при макроаденоми, леко хирзутизъм, депресивни разстройства
Диагностика на 1. Доказателство за наличие на хиперпролактамия 2. Обратими симптоматични симптоми на GH 3. MRT на мозъка
Сравнителна диагностика Други аденоми на хипофизната жлеза, макропролактинемия, соматична патология (бъбречна недостатъчност и т.н.), физиологична галактория, нервно-рефлексна галактория
лечение Допаминови агонисти (бромкриптин, каберголин), относителна рядка резистентност в случай на макроаденом - хирургично лечение
прогноза Оптимално: Ефект на допаминови агонисти при високи макропролактиноми с хроничен синдром
Хиперпролактинемията и GG не са синоними. Хиперпролактинемията (повишени нива на пролактин в серума) се класифицира като физиологично (по време на бременност, лактация, новородени), симптоматична (биохимична) и патологична.
Таблица 2.4 показва етиологичната класификация на GH. Това може да е резултат от единична болест или хипоталамо-хипофизна патология или симптоматична.
По-рано, концепцията за идиопатичен GH (без аденом), микропролактинома и макропролактинома е замислена, при което хипоталамусът се възприема като етапа на един патологичен процес, причинен от отсъствието или увреждането на хипоталамичната хиперплазия на пролактофобията, хиперплазията на пролактотрофите и микро- и макроаденомите на хипофизната жлеза.
Таблица 2.4. Етиология на хиперпроксималния хипогонадизъм
Индивидуална болест -Микропролактином -Макрополиацином -Идиопатичен GG
Комбинация с други хипоталамо-хипофизни заболявания - соматопролактон, соматотропином, кортикотропином - "Bos" синдром на турската слуз - хормонални неактивни аденоми на хипофизата - големи форми на извънклетъчна област (краниофарингиом, глиома, ектопичен пинелам, менингом и др.) - инфилтриращи тенденции в хипоталамуса хипофизна жлеза (хистиоцитоза Х, саркадоза, лимфоцитна хипофиза)
Симптоматичен GG - патология на периферните ендокринни жлези; - първичен хипотиреоидизъм; - психиатрична полицистоза; - вродена дисфункция на надбъбречните жлези; - метаболизиращи се лекарства (метоклопрамид, невролептици, антидепресанти, метилатати, омепразол, зидовудин и др. недостатъчност - производството на проклитин извън хипофизната жлеза
В момента хипотезата за първична хипофия (аденома), която се развива под влиянието на соматична мутация, е широко разпространена, но реалната мутация все още не е определена. Етиологията на неизвестна идиопатична GH няма още една причина за хипофизния аденом и повишава нивата на пролактин.
Комбинацията от хиперпролактинемия и GG развитие с други хипоталамус-хипофизисни заболявания води до разпадане на анатомичната връзка между хипофизата и хипоталамуса, което води до допамин, който възпрепятства производството на пролактин, дължащ се на пулсацията на хипофизната жлеза. Започвайки с редица медикаменти, всеки импулс, водещ до производство на допамин, включително соматични и ендокринни заболявания, може да доведе до развитие на симптоматичен GH и хиперпролактинемия.
Пролактинът е молекула в кръвообращението, молекулната маса е небиологично активен пролактин (макропролактин), нормален (23 kDa), само като тетрам на пролактин-индуциран комплекс или пролактинов тимус.
Macroprulactinemia не е специфична за симптоматични симптоми, не изисква лечение и случайно се открива (симптоматична, биохимична хиперпролактинемия).
Патогенезата на GH е хиперехортацията на пролактин, който инхибира цикличното делене на гонадолибрин, което води до намаляване на цикличното разпределение на FGG, хипоелектиновата дисфункция на яйчниците, ановулацията, хипоестеронията.
Някои симптоми възникват от екстрагенталното действие на пролактин: затлъстяване, дължащо се на повишени мастни въглехидрати; "лека" хиперандрогенност от стимула на производството на дехидроепиендостерон в надбъбречната жлеза; хиперпролактинемията води до образуване на синдром на остеопения, който засяга метаболизма на витамин D от тежък естрогенен дефицит. Пролактин развива лактация и намалява либидото. Изофагеалният дефицит, който се развива при хиперпролактинемия, води до развитие на диспареуния и затлъстяване.
Пролактоном - често развиващ се аденом на хипофизата. Според проучвания с аутопсия, 10% от труповете са били идентифицирани чрез микропролактинома. Микропролактиномът е по-чести, отколкото при макрофлокцином, включително жени. А макропролактиномът се развива при същата честота като двата пола. Патологичната и биохимичната хиперпролактинемия се среща в популацията с честота от 1: 500. Хиперпролактинемията се развива при 8% от жените, които имат олигомония. Средната възраст на жените с болест е 25-30 години, а при мъжете - 45-50 години.
Клиничните прояви, въпреки повишаването на нивата на пролактин, варират от симптоматичен поток до клинични прояви на развитие (аменорея, галакторея, безплодие).
Най-често срещаните атрибути на ПГ:
1. Разстройството на менструалния цикъл : от ополигонорея до аменорея, често вторична.
2. Основната причина за лечението е премахването на безплодието при много жени, което е основното оплакване, което се среща при безплодие (първична и вторична) GH. При гинекологично изследване не може да има хипоплазия, признак на "кедър" или мукозна мембрана. При пациентите е възможно да се открие хипоплазия на черния дроб на устните, което може да причини болезнена агресия.
3. Патологичната галактория GG е един от най-редките симптоми (само при 20%). Неговата острота може да бъде значително намалена с натиска на ръката и спонтанни капки на няколко капки от типа. При пациенти с GH заболяване, фиброзна кистична мастопатия и рак на гърдата не са често свързани с популацията. Пациентите се характеризират с инвазия на гърдата, която е неадекватна на възрастта на гърдата.
4. Намалено либидо, аноргазмия, фригидит и сънливост във влагалището са често срещани при пациентите, но тези оплаквания често не се откриват.
5. Ерективна дисфункция - мъжете могат да бъдат основното оплакване и може да бъде олигоспермия; гинекомастията и галакторията са много редки.
6. Неврологичните симптоми се развиват по време на макроаденома (хроничен синдром, главоболие, дислокация на цервикални и церебрални нервни нарушения).
7. Други възможни симптоми са: умерено затлъстяване (над 80% от пациентите), на лицето, около кокошките, болки при преливане (25% от пациентите) и депресивни разстройства.
| Добавен от: 2016-06-06 | | Виждания: 592 | Намаляване на правото на автора
1 | 2 | | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 | 34 | 35 | 36 | 37 | 38 | 39 | 40 |