квитанциите на властта | Интересни времена
квитанциите на властта
Петък, 05 Юни 2015 13:07 | Написано от Иво Беров
Квитанции бе, комшу, квитанции. С други думи разписки. Може и трети думи да има. Но става въпрос за същото.
Да се види на каква цена Лукойл купува суровия петрол и тази цена да се сравни с продажните.
Не че нещо. Не че им кой знае колко основателни подозрения за прикрити печалби, ама ги има, макар и не кой знае колко може би.
Доста години вече Лукойл не обявява печалби и продължава да работи. Не фалира. Защо ли ?
Ми то ясно защо. Защото собствениците и началниците му обичат да работят, тоест да началничестват и да си дават парите бадева. За народното благо обичат да ги дават. За всенародното и международното даже, нали са транснационални и международни. Пък и трансцедентални в известно едно отношение. Още повече когато се отнася за България. Тук няма начин да не е задействал повикът на братската кръв, православното единосъщие, славянското съпричастие и българо-руската дружба. Лукойл и въобще руските нефтогазови доставчици са известни със своята щедрост, безкористност и високодуховна възвишеност, изразяващи се в пренебрежение към печалбите и потребителските ценностите на гнилия Запад. Така че работят хората на загуба, понеже са духовни, толкоз.
И всичката тази безкористност, щедрост и духовна извисеност лесно могат да се докажат чрез пустите му разписки и квитанции. Пък и с тях веднага ще се затворят устата на зложелателни злодеи като Костов, които намекват и дори се осмеляват открито да заявяват, че Лукойл не могъл бил да работи на загуба, щото това не било пазарно и търговско, може би едва ли не. Докато всъщност не би работил на загуба злодеят Костов, който продаде България за жълти стотинки, след което вложи парите си в КТБ и кой знае още къде. А Лукойл е друго нещо. Работи си на загуба като стой та гледай.
Гледай, гледай, ама не квитанциите не гледай. Щото няма кой да ги покаже. Тоест ама той, ама той не ще. Той. Лукойл.
То разбира се от скромност не ще, не че иска да прикрие там каквото и да било. Скромност и стеснителност, те началниците на Лукойл с това с известни.
Но пък може друг да ги изиска тия квитанции /разписки/, та да бъдат разобличени всики клеветници и доставчикът да блесне с всичкото си скромна величие човеколюбива природа. Да се разбере освен това, че българските власти са готови да се преборят с корупцията до последна капка нефт. И че няма нужда разни румънки, които въобще не са никакви „убавици” да ни дават съвети как бива да се бори България с подкупността на овластените.
Как обаче да се проверят тия разписки, кой да ги провери, какво е нужно да се направи ?
Никой почти не може да отрече, че сегашните български власти правят всичко необходимо. Даже много повече от необходимото. Съвсем даже повече от необходимото.
Ето, например, правят Национален Съвет по Антикорупционни Политики, оглавяван от вицепремиерката Меглена Кунева. Съкратено НСАПОВМК. Съветът ще бъде от дванайсет члена, и граждански съвет към него ще се принади, и какво ли не още, и всичкото това със съответните бонуси и заплати, предполага се, това не ти е Лукойл да ти работи бадева. И вече нещата ще потръгнат. Ще се събере НСАПВОМК заедно с Меглена Кунева, с дванайсетте си члена и с гражданският си съвет към тях, ще заседават, ще обсъждат разните му там антикорупционни политики, ако трябва пак ще заседават и пак ще обсъждат антикорупционните му там политики и може би, едва ли не, могат да вземат решение за проверка на пустите му квитанции. Пък.
А може и не. Защото по-изосновно бива да се подходи. С коренни реформи и преобразувания - прави са реформаторите. Да се потърси едно конституционно мнозинство, което така да промени конституцията, че разните му данъчни, сметни палати, агенции по приходите, прокуратури и всичко останало тутакси да вземе да провери квитанциите. Да, ама опозицията - в случая социалистите правят сечено. Ще трябва значи едно ново Народно събрание да се заеме със законопроменянето и съответно с проверката на разписките. И Събранието трябва да е не само ново, но и Велико - иначе няма как да промени конституцията. И народните представители трябва да са повече, та повече хора да гласуват за проверката на квитанциите. Даже не велико, а направо величаво едно народно събрание бива да се избере с едно примерно хиляда души народни представители и тогава да се пристъпи към проверката. Което ще изисква време - може и четири, пет, шест, осем, петнайсет, дванайсет, че и повече години даже. Ще чакаме, щом реформата го изисква. Нали и Радан Кънев рече, че ако трябва и в три народни събрания ще работи, ама най-накрая ще я изработи пустата му реформа.
Има и един друг начин за проверка на квитанциите, обаче. Премиерът на Република България Бойко Борисов да вдигне мобифона и да рече : "Ало, Ваньо...Абе виж ги тия там от Лукойл какви са им разписките, квитанциите им виж с които купуват суровия петрол, та да ги сравним с продажните цени. Щото Вальо може да ми е приятел, ама аз съм дала дума на избирателите..."
Или пък Радан Кънев да се обади на Бойко Борисов и да му рече : " Ало, Бойко, аз разбирам, че трябва стабилност и ти подкрепям правителство, но ако не направим проверка на Лукойл все едно нищо не сме направили, никакви реформатори не сме, така че проверявай. И не Ваньо, а европейски познавачи да направяте проверката иначе, иначе си оттеглям подкрепата"
Това може да стане, без никакви НСАПОВМК-ота и антикорупционни политики, без конституционни мнозинства, без Велики или Величави народни събрания, за да се спестят и време, и пари, и средства и човешки усилия. А и сегашните да докажат, че наистина са решили да се преборят с корупцията, а не само люто да й се заканват.
И това може това да стане не след четири, пет, шест, или петнадесет години, когато щели били да бъдат проведени съответните реформи, още утре може да стане, какво ти утре, още днес може да стане, обаче...
Обаче няма да стане.
Защото дори Румъния не сме, а България. Страна в която колкото квитанции има за проверка, толкова повече има за отрязване.