Калвинизъм – Уикипедия
Заслугите на Калвин към протестантството са изразени първо в неговия основополагащ труд Institutio Christianae Religionis („Наставление за християнската вяра“), събран от евангелиста през 1534 г. (издаден през 1536 г.) едва на 25 годишна възраст. Нетърпимостта към протестантите ескалира с отлъчването на Лутер от църквата. Жан Калвин е също нежелан в католическа Франция и се отправя в изгнание в Женева. Това му дава непосредствената възможност да следва проправения от Лутер и Цвингли път и да стане основна фигура на Църковната реформация в Швейцария.
1.1 Религиозна доктрина на калвинизма
2 Петте фундамента
Въпреки че Калвин прекарва голямата част от активния си живот в Швейцария, неговите учения достигат до много други части на Европа. Калвинизмът става водеща богословска система в Шотландия (със съществената заслуга на Джон Нокс), Нидерландия (от 1573 г. е официално вероизповедание), близките германски държави. Калвинизмът е влиятелно религиозно течение във Франция, Унгария, независимата тогава държава Седмиградско (Трансилвания), Литва и полска Жечпосполита. Учението е популярно и в Швеция, но е официално отхвърлено в полза на лутеранството на Събора в Упсала през 1593 г.
При разпространението си калвинизмът, освен в класическата си реформаторска форма, се установява под формата на презвитерианство и на конгрегационализъм.
Под влияние на калвинизма във Франция възниква движение на протестанти, известни като хугеноти. В Англия изразител и проводник на калвинистките принципи става пуританството.
Много от поемащите към Новия свят колонизатори са калвинисти; нидерландски последователи на Жан Калвин са първите европейски заселници на териториите на днешна Южна Африка. След XVII в. те са познати като бури или африканс-калвинисти.
Интересно за историята на Сиера Леоне е, че през XVIII в. (1787 – 1792) територията е широко реколонизирана с афроамерикански калвинисти от Нова Скотия, участвали на страната на Великобритания по време на войната за Американската независимост. Принадлежността им към учението на Калвин е известна от биографията на методисткия свещеник Джон Марант, един от първите чернокожи американски проповедници.
Познато е и калвинистко мисионерство – през XIX и XX в. в Индонезия, Корея, Нигерия.
Религиозна доктрина на калвинизма[редактиране | редактиране на кода]
„Дордрехтският събор“
Отличително за калвинистката теология е схващането, че от сотерична гледна точка човешката душа е неспособна сама да постигне своето спасение и поради това има нужда от своя пастир. Всички хора са грешници и спасение носят не добрите дела, а само вярата. Калвин твърди, че „избраните“ (т. е., хората, които Бог е избрал да приемат Христа и за това да получат опрощение) са предопределени от Бога да бъдат праведни и само техните души ще получат спасение.
Окончателната си формулировка калвинисткото учение получава на Събора в Дордрехт (1618 – 1619) с Петте фундамента на калвинизма.
Калвинизмът набляга на спасението по благодат, предопределеността и сигурността на спасението, но най-вече иска да издигне Божия суверенитет и всемогъщество на почит. Петте фундамента на калвинизма са развити в отговор на арминианството (калвинизмът поддържа цялостна греховност, докато арминианизмът поддържа частична греховност).
Калвинизмът се смята за една от проявите на вътрешната реформация на протестантството.
Петте фундамента[редактиране | редактиране на кода]
Познати са като доктрини на благодатта, представляват аналогичен отговор на петте доктрини на арминианизма, в спор с което учение са въведени калвинистите на Синода в Дордрехт. Самият Жан Калвин никога не е систематизирал теологията си по този начин и никога не е влизал в открит спор с арминианизма.
Коментаторите смятат, че в резултат от този спор Петте фундамента са по-скоро демонстрация на разликите между двете реформаторски учения, отколкото сума на Калвиновата теология. На английски Фундаментите са познати с абревиатурата TULIP[1].
Ограничено изкупление (Limited atonement): Иисус Христос не е понесъл греховете на всички, живели някога, а само на тези, които са били избрани за Спасение (Йоан 10:11,15).
↑ ((en)) Calvinism in New England Puritan Culture. // Посетен на 2 декември 2016.
Калвинизъм.
Взето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Калвинизъм&oldid=7923212“.	Категория: Калвинизъм	Навигация
AfrikaansAragonésالعربيةAzərbaycancaБеларускаяБеларуская (тарашкевіца)‎CatalàČeštinaCymraegDanskDeutschZazakiΕλληνικάEnglishEsperantoEspañolEestiEuskaraفارسیSuomiFrançaisArpetanFryskGaeilgeGàidhligGalegoעבריתHrvatskiMagyarՀայերենInterlinguaBahasa IndonesiaÍslenskaItaliano日本語ქართულიҚазақша한국어KurdîКыргызчаLatinaLimburgsلۊری شومالیLietuviųLatviešuМакедонскиമലയാളംBahasa MelayuPlattdüütschNederlandsNorsk bokmålOccitanPolskiPortuguêsРусскийSicilianuScotsSrpskohrvatski / српскохрватскиSimple EnglishSlovenčinaSlovenščinaСрпски / srpskiSvenskaKiswahiliไทยTürkçeУкраїнськаاردوTiếng ViệtWinaray中文	Редактиране	Последна редакция на страницата: в 20:58, на 31 май 2017.