Напълно изгубили себе си - Карън Джой Фаулър | books99
Като дете Роузмари Кук говори непрекъснато. Думите се изливат в такъв безкраен поток, че баща й често предлага:
Започни от средата!
Днес Роузмари е в колеж. И почти не говори. Особено за семейството си. Особено за Лоуел и Фърн, брата и сестрата, които някога е имала. Но и до днес Роуз започва в средата. В средата семейството и се е стопило до трима. В средата не е нужно да разкрива голямата тайна на сестра си Фърн, която преобръща живота й и прави Кук толкова по-различно от всички нещастни семейства. Няма да откриете тайната и в тези редове. Тя е в края на началото и в началото на края. Имайте търпение. Когато е готова, Роуз ще ви я разкрие сама. Просто се подгответе за едно хапливо и бурно, разсмиващо и разтърсващо, дълбоко лично и почти научно задълбочено пътешествие, пълно с въпроси, които дълго ще драскат ума ви.
"В живота на всеки има хора, които остават, които си отиват, и хора, които са отнети против волята им."
Няма да ви лъжа като казвам, че книгата се преглъща лесно. Не книгата изобщо не е лека за четене, но пък нито за минутка не им идваше да я оставя. През цялото време нямах търпение да разбера края, но не пропуснах и ред от книгата, защото просто тя не позволява това. Хвана ме в здрава прегръдка и дори сега още ме държи и ме кара да не спирам за мисля за нея. Няма да лъжа и ще кажа че книгата е изпълнена с множество факти, някои трудни за възприемане, но също и няма да лъжа, като кажа, че голяма част от научната информация в книгата ми бяха интересни и се надявам да ги запомня.
Честно казано си мислех, че книгата има малко по различна история и развитието на действието и останах приятно изненада от това, което се случваше. Историята ах историята, невероятна, показваща на хората истината в очите им, истината, която обикновено ние хората избираме да не виждаме, казваме си, че не я виждаме. Тази книга обогатявам умствено, емоционално и нравствено - в редовете и се разкриват толкова много истини, че книгата...
Книгата от нейната корица, която е много хубава, до историята и интересните персонажи е просто незабравима.
Освен всичко книгата ме накара да се засмея, а това е доста за книга, в която темата е толкова сериозна.
"Баба Фредерика беше от онзи вид домакини, които вярват, че да те изтормозят да изядеш втора или трета порция, е просто въпрос на вежливост."
"Тайната на добрия живот - каза ми той веднъж, - е да правиш всичко възможно най-добре. Дори ако работата ти е просто да изхвърляш боклука, изхвърляй го със съвършенство."
Невероятна, завладяваща и пропита с истината книгата е просто незабравима. Ужасно много се радвам , че си я взех, защото от доста време я бях виждала на рафтовете в книжарниците, но нещо взе ме спираше да я взема и се радвам, че се наканих да я прочета и за минута не съжалявам. Книгата не оставя съмнения, че е великолепна.
"На летището и гарите е позволено да плачеш. Веднъж отидох на летището само заради това."
Публикувано от Илияна Симеонова в неделя, август 02, 2015
Етикети: Карън Джой Фаулър, Напълно изгубили себе си, ревю, Софтпрес, book, Karen Joy Fowler, review, We Are All Completely Beside Ourselves