Външна политика на Северна Македония – Уикипедия
Основните приоритети на политиците в Северна Македония са присъединяването на държавата към НАТО и ЕС[1].
1 Двустранни отношения
1.2 Косово
2.1 Гърция
Двустранни отношения[редактиране | редактиране на кода]
България първа признава независимостта на Македония, България обаче отказва да признае македонската нация и език, и смята че македонците са част от българската нация, това води до някои усложнения при подписването на договори между двете държави.[2]
Двустранните отношения между Северна Македония и България се основават на тяхната Съвместна декларация от 22 февруари 1999.[2][3][4]
През октомври 2008 година Македония признава независимостта на Косово. Двустранните отношения са създадени наскоро, Косово признава съседните страни в рамките на конституционно име, както на Република Македония[5].
Спорът за името страната, който Северна Македония има с Гърция, е пречка за нейното присъединяване към НАТО и ЕС. И двете общности поставят предварителното решаване на спора като задължително условие за членството.
България предлага да бъде подписан договор (основан на Декларацията от 1999) осигуряващ добросъседски отношения между двете страни, което да позволи оказването на българска подкрепа за присъединяването на Северна Македония към Европейския съюз.[6][7]
официален сайт на Министерството на външните работи
↑ www.mfa.gov.mk
↑ а б Българската политика спрямо Република Македония (Английска версия) (Македонска адаптация)
↑ Б. Попиванов. Нов курс спрямо Македония? в. Култура, бр. 15 (2498), 18 април 2008. ISSN 0861 – 1408
↑ Съвместна декларация от 22 февруари 1999 (Английска версия) (Македонска адаптация)
↑ Hyseni: Kosovo recognizes Macedonia's constitutional name. MIA, 13 October 2008.
↑ Bulgaria Treaty Proposal Called 'Indecent'. BalkanInsight, 17 March 2010.
Външна политика на страните в Европа
Взето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Външна_политика_на_Северна_Македония&oldid=9375638“.
Последната промяна на страницата е извършена на 30 март 2019 г. в 20:38 ч.