Klassikaraadio 25 | Tiia Teder: klassikapublik on endiselt olemas | Muusika | ERR
Klassikaraadio 25 | Tiia Teder: klassikapublik on endiselt olemas ({{contentCtrl.commentsTotal}})
{{1585740660000 | amCalendar}}
Klassikaraadio kollektiiv koos Risto Joostiga Autor/allikas: Ajakiri Muusika
1. aprillil täitus Klassikaraadiol 25 tegevusaastat. Kai Taal uuris ajakirjas Muusika, kuidas staažikal raadiokanalil läheb, mis on tehtud ja mis on teoksil ning mida mõtlevad toimetajad. Samuti uuris Taal, mida arvavad Klassikaraadiost muusikud ja kuulajad.
Ma tegelen praegu Klassikaraadio ajaloo kokku otsimisega, sirvin dokumente ja kunagisi raadiolehti. Mingis mõttes ei olegi eriti muutunud. Vormi poolest küll. Algusaastatel oli meie programm üsna suvaline, vastavalt võimalustele. Inimesed tulid, tegid saate mõnest plaadist, mis nad olid kätte saanud, jagasid muljeid välismaal kuuldud festivalidest jne. Süstemaatilisi sarju oli vaid üksikuid, nende hulgas tänaseni eetris olev muusikaelu kajastav "Helikaja".
Klassikaraadio laiendas oma muusikalist paletti aastal 1998. Tagantjärele tundub, et tollal oli igati õige valik kaasata ka jazz, folk ja maailmamuusika, et hoida kuulajate arvu võimalikult suurena. Kusjuures, ega tollal ei kahanenudki klassikalise muusika osakaal, vaid pigem suurenes, kuna Klassikaraadio muutus ööpäevaringseks ja saime igapäevast eetriaega juurde üheksa tundi. 1998. aasta lõpust peale on näiteks eetris üks meie vanimaid ja enim kuulatud saatesarju "Fantaasia", mis on seiklus erinevate muusikate maailmas, igaõhtune live-saade erinevate saatejuhtidega.
Tasakaal traditsioonide ja uue vahel on raadiotöös väga oluline. Raadio ei saa püsida paigal, elu meie ümber muutub kogu aeg. Tulevad uued kuulajad, kellele ei ole näiteks klassikalise muusika kuulamine iseenesest mõistetav. Tänu "Jazzkaarele" on eestlastest saanud suur džässirahvas, mitu põlvkonda on üles kasvanud Viljandi folki külastades. Need inimesed ei ole popmuusikaraadiote publik, Klassikaraadiost saavad nad kuulata mitmesuguseid kontserdisalvestusi kogu maailma festivalidelt. Kes juba Klassikaraadiot kuulab, puutub kokku ka klassikalise muusikaga.
Klassikapublik on samuti endiselt olemas. Kasvõi hommikuse viktoriini vastajate järgi võib öelda, et on väga erudeeritud, suurte teadmistega inimesi, kes oleksid nagu kõiki meie saateidki kuulanud. Samas – kodulehekülje statistika põhjal on näha, et klassikalise muusika saateid kuulatakse oluliselt vähem kui näiteks folgi ja džässisaateid või meloodiliste vanade laulude programmi "Lihtsalt nostalgia". Kuid väga populaarsed järelkuulamissaated on meie kontserdisalvestused.
Ma ei tea, kuidas selline mulje võiks tekkida. Me jäädvustasime ja vahendasime raadios möödunud aastal umbes 200 mitmesugust kontserti, tähendab vähemalt üle päeva oli eetris live kontsert. Neist 20 salvestust ja ülekannet läks suurele areenile, EBU (Euroopa Ringhäälingute Liidu) vahendusel paljudesse raadiotesse üle kogu maailma, miljonitele kuulajatele. Vahendatud kontsertidest lõviosa on eesti muusikute esinemised ja klassikaline muusika. Klassikaraadio jäädvustas ja vahendas kõik ERSO, Eesti Filharmoonia kammerkoori, Vox Clamantise, RAMi ja veel mitmete kollektiivide kontserdid, Eesti muusika päevad, "Nargenfestivali" sündmused, kogu Pärnu Muusikafestivali.
MARGE-LY ROOKÄÄR, Klassikaraadio tegevtoimetaja
Muusikatoimetaja töö on vastutus – igal mõttel ja sõnal on pikem kaja, seetõttu peab "oma" valdkonnas toimuvaga võimalikult hästi olema kursis. Minu peamine tegevusvaldkond on koorimuusikakultuur, kuhu imetlusväärne õpetaja Silvia Mellik mulle Otsa kooli koorijuhtimisklassis ukse avas.
Nimelt – sageli ei tehta kontsertide kohta mitte mingit teavitustööd. Ja seda ei saa ajada rahanappuse kaela, on mitmeid võimalusi, mille kasutamisel mõni kontserdikorraldaja saavutab väljamüüdud saali üsna vähese aja ja ressursiga. Kontserdielu püsimiseks on möödapääsmatu kaasata noort kuulajat, et ta ka aastate pärast kontserdisaali oskaks tulla. Oleme korduvalt "Klassikaraadio tuleb külla" koolikontsertide järel kuulnud, et see on esimene kontsert, kus 15-aastane noormees üldse on käinud. Jah, nii on. Reaalsus. Uue publiku kasvatamine on aeganõudev töö, see peab toimuma järjepanu ja kontserdipiletid peaksid just noortele olema suurte soodustusega. Siiski peetakse siiani pigem normaalseks kui suure, rahvusvahelise osavõtjaskonnaga konkurssi kuulab saalis kolmeliikmeline žürii ja 30 oma ala huvilist, selmet kohustada eriala muusikatudengeid õppetöö osana saalis kuulama.
JOHANNA MÄNGEL, Klassikaraadio vastutav toimetaja
Klassikaraadio ülesanne on õpetada inimesi muusikat, seda loovaid ja interpreteerivaid inimesi ning muusikatööstust ja kultuuripilti laiemalt kuulama ja mõistma. Klassikaraadio püüab hoiduda hinnangute andmisest ning mitte lahterdada muusikat heaks või halvaks, ilusaks või inetuks. Ta soovib rääkida iga kuulajaga isiklikult, andes talle võimaluse omas tempos areneda, otsida ja lõpuks ka leida see miski. Klassikaraadio on teekond ja seda teed on väga huvitav käia. Mina isiklikult tunnen sel teel olles naudingut ja samas ka suurt vastutust, sest muusika üksi, ilma taustsüsteemita, ei defineeri midagi.
Muusikute ja kuulajate arvamused
Kallid Klassikaraadio kolleegid! Tänu teile, klassikalise muusika elava varakambri hoidjatele, on Klassikaraadio saanud Eesti kultuuri lahutamatuks osaks. Teie vahendatud kontserdiülekanded ja teisedki saated kuuluvad ja on alati kuulunud minu igapäevaelu juurde. Tänan ja õnnitlen teid kõiki südamest juubeli puhul!
Kuulanud olen Klassikaraadiot selle loomisest alates. Interneti-ajastu edenedes olen kasutanud võimalust erinevaid saateid podcast'idena nutifoni laadida ja kuulata lennu- ja muudel reisidel. Pikemalt Hiiumaal töötades pakuvad kontserdiülekanded võimalust "olla kohal". Taevale tänu, et Klassikaraadios saab kuulata saateid, mis eeldavad kaasamõtlemist ja süvenemist. Suuremalt jaolt on raadioeeter täis tühist plära, mõned jaamad seda väldivad ja Klassikaraadio eriti.
Hakkasin Klassikaraadiot kuulama eelkõige sellepärast, et kommertsraadiod lasid kogu aeg ühte ja sama muusikat. Sattusin Klassikaraadio peale ning ühel hetkel avastasin, et ei tahagi enam muid raadiojaamu kuulata. Eriti meeldivad mulle "Vocalissimo", "Amadeus +" – tõeline klassika, "Da Capo" ning ka "Vanamuusikatund". Klassikaraadios kantakse üle ka kontserdisaalides toimuvat, seal on Tiia Järgi väga harivad muusikasaated, vanamuusikatund jne.
Olen Klassikaraadiot kuulanud igapäevaselt umbes 15 aastat. Kooli ajal meeldis mulle "Fantaasia" saateid kuulata, mida tegid tuttavad või inimesed, kes mind kuidagi huvitasid. Näiteks Kadi Vooglaiu "Fantaasiad" on olnud suured lemmikud, aga Lauri Sommeri ja Jaak Johansoni omad ka. Hiljem hakkasin kuulama hommikuprogrammi ja tänaseni katsun hiljemalt "Hommikumänguks" raadio käima panna. On lemmiksaatejuhte ja on neid, kelle peale vahetan kohe kanalit.
Igapäevaselt on lemmiksaateks "Veemuusika" ja otseülekanded meeldivad ka, mõnda kuulangi mitu korda üle, eriti kui kohapeal kontsert väga meeldis. Minu jaoks on Klassikaraadio ainus platvorm, kus ma saan nüüdismuusika ja süvamuusika kogemusi teiste kuulajate ja saatejuhtidega arutada, eriliselt naudin muusikaajaloo ja -teaduslikke arutelusid ja muidugi on hea meel, kui kuulen uusi lemmiklugusid. Klassikaraadio profiili arvestades on praegu puudu pikem, näiteks Aare Tooli ja Age Veeroosi juhitud nüüdismuusikale pühendatud saade.
Minu arvates ongi Klassikaraadio kõigi süvamuusika sõprade vaimne kodu ja nüüdismuusika maht on nii kontserdiprogrammides kui raadios kõige marginaalsem, hoolimata Eesti enda väga põnevatest heliloojatest ja rääkimata sellest, mis maailmas viimase 75 aasta jooksul sündinud on.
Kui olin 14–21-aastane, töötasin vabakutselisena Raadio 2-s, tegin seal lisaks mõnele jutusaatele ka muusikaarvustusi. Puutusin raadiomajas loomulikult kokku ka kolleegidega Klassikaraadiost ja hakkasin nende saateid kuulama. Ja eks mu enda muusikamaitse kalduski rohkem Klassikaraadio kanti. Hiljem tegin Klassikaraadios "Fantaasia" saadet ja kuulasin fanaatiliselt ka teiste tehtud "Fantaasiaid". See on siiani kuldaväärt saade, kust saad avastada palju uut ja põnevat; erinevate autorite muusikamaitseid. Klassikaraadio on tänini mu go-to raadio, ainus kanal, mida julgen käima panna ilma eelnevalt kontrollimata, mis sealt tuleb. Samuti salvestan sealt podcast'e (ka arhiivist) näiteks trennis kuulamiseks.
Klassikaraadioni juhatas mind saade pealkirjaga "Fantaasia". Võisin siis käia keskkooli lõpuklassis või juba ülikooli esimesel kursusel. Sel ajal oli see väheseid raadiosaateid, kus kuulis innovatiivset ja piirideta muusikat ja selle tegemisse oli kaasatud väga palju erinevaid tegijaid, mistõttu oli ka muusika spekter lai. Kui veidi aega hiljem otsiti Klassikaraadiosse naissaatejuhti, otsustasin kandideerida, hakkasin ka ise "Fantaasia" saateid tegema. Sealt sai alguse minu isiklik kokkupuude Klassikaraadioga ja sain väga olulise kogemuse nii raadiotöö kui heeblite liigutamisega.
Mis on Klassikaraadio?
Klassikaraadio populaarseimad saated on kuulsa klassika kontsert "Da Capo" ja hilisõhtune maailmamuusikasaade "Fantaasia" ning muusikasündmusi vahendav "Kontserdisaalis"
Igal aastal on eetris otseülekanded sellistelt suusündmustelt nagu Eesti muusika päevad, "Jazzkaar", "Pärdi päevad", Viljandi pärimusmuusika festival jm
klassikaraadioajakiri muusikamarge-ly rookäärtiia tederjohanna mängel
Klassikaraadio tähistab täna otse-eetris 25. sünnipäeva
Marko Lõhmus: kriisinõukogu tahab aidata vabakutselisi muusikuid