May | 2010 | i'm gonna live forever...
pildikesi neljapäevastest asjadest… May 13, 2010
Posted by annushka in asjadest, elus ja terve, oma kodu.
tänane päev. ma olen teed ja kardemonikohvi joonud ning mõned pistaatsiaküpsised ära söönud. sohva on meil pehme.
kaunistasin ükspäev oma leningradi sõjaaegset lastehaiglat meenutavat magamistuba mõnede värvikate piltidega, mis välja lõigatud michel rauscher’i kalendrist, mille sain eelmisel aastal sõpradelt kingiks. pilt piltidest on muidugi seebikarbiga tehtud, aga mis sest. värviline on ikka. muide, kui rauscheri kodulehele minna, saab seal jube head muusikat kuulata. milline nummindus!
jah ja siis avastasin ma üks teine päev, et mul pole sokke. no need millega emme mind varustas, on kõik ju kadunud kohvris. kodus on paar tervet paari, ja siis mõned auklikud. sest meie uksepakud on teravate naeltega. ning ma olen liiga loll, et õppida korralikult üle läve astuma sokke auklikuks käristamata. inglike olla selle kunsti ära õppinud. aga tema käibki meil ülikoolis. mina olen nüri administraator, kes kõndida ei oska. aga sokid on nummid. saab vahvaid kombinatsioone teha!
bul od dohu… May 13, 2010
Posted by annushka in careerscotland, elu on ilus, elus ja terve, head ja paremat, kohtumised, naabritest, seiklused shotimaal.
njah. päevad pole velled. aga no see-eest saan ma kodus nohusena arvuti ees passida, mitte töö juures. tegelt võiks ju päevakese va arvutist puhata. eks ma varsti puhkan ka, siis kui selle postituse valmis saan. ja kui veel paar asja ja asjakest ära teen. mul on ikka tavalistelt pärast tööpäeva silmad täitsa üleväsinud. arvutitöö pole mulle see kõikse sobilikum.
aga jah, nohu. kukkus eile kaela nagu välk selgest taevast. nüüd käin ringi, vetsupaberirull näpus. et oleks, kuhu nuusata. inglike sõitis täna iirimaale. kuulsin hommikul nelja paiku, kuidas uks kinni klõpsatas. tal siuke varajane lend. eile olid meil koguduse mutid külas, kord kuus on meil naistekas. siis on mehed lastega kodus ja naised tsillivad tavaliselt meie juures. tihtipeale läheme puppi ka, aga seekord mitte. siiski väga armas oli. ja me laulame täitsa hästi, ütleks ma. naabrid võivad muidugi imestada, kui järsku kell kaheksa õhtul laulukoor rõkkab. aga no me liiga pikalt ei laula ju. kell pool kümme, peale huvitavat vestlust, palvehetki ja muidu pläkutamist, tõstsin mina häält ja teatasin, et ma ei taha teid küll välja vistata, aga viskan ikka, sest üks inimene tõuseb meil siin kell kolm öösel ja teine kell viis. et minge nüüd ära koju. ning oh sa ime, poole tunniga oli õhk puhas. kuigi kell viis klõpsasin mina äratuskella kinni ja helistasin tööle, et ma täna ei tule. ja magasin enam-vähem õndsalt üheksani. õndsus oli mõnevõrra häiritud hingamisraskuste tõttu.
ja oeh, ma nüüd ei tea, mis teha. itaaljamees lubas õhtul külla tulla ja süüa teha, kui ma talle nautke laulmist õpetan. aga ma olen ju täitsa haige, mida ma siin laulan või söön. kogu imeline itaalia õhtusöök läheb raisku, sest ma ei tunne ju maitset, kui nina kinni. küll elu on raske… eks ma pea varsti midagi otsustama. enne võiks näiteks jalavanni teha, kui otsustama hakata.
käisin eelmisel nädalal edinburghis sõbrannedega kohvikutuuril. skoorisime kolm kohvikut ja kaks jalutuskäiku pargis. ma olen sellest ennegi heietanud, aga edinburghis on niiiiii palju mõnusaid kohvikuid, glasgow paneb millegipärast rõhku suurtele ja ebaisikupärastele kettidele, starbucks, costa ja nero’s. no okei, west endis on paar head kohta jah. aga ikkagi.
ma eile just vaatasin, et enamik nartsisse on juba ära õitsenud. ohh. küll kevad möödub ruttu.
päikest oin meil siin palju. või tihti. tähendab, tihti teda pole ka, aga siis jälle on. pole nii, et terve päev või nädal on sompus. päike paistab ikka oma kolm-neli korda päevas. mis sest, et vahepeal sajab vihma. päike tuleb ikka jälle välja!
matrjoshka ehk siiami nelikud… May 9, 2010
Posted by annushka in elu on ilus, issand jumal, literatura, mõõdame palavikku.
ma loen hetkel raamatut sex, food and god. väga huvitav ja mõtlemapanev üllitis on. avastasin uue perspektiivi: mina ja jumal (isa, poeg ja püha vaim) oleme siiami nelikud. kõik ühes koos, näiteks puusakontipidi kokku kasvanud. väga armas mõte! otsin hetkel nimelt oma identiteeti. kui mul ei ole tugevat minapilti jumalas, siis panevad igasugused probleemid ja küsimused ja situatsioonid mu maailma kõikuma. ja kohe koledasti kõikuma. teisalt olen viimasel ajal tajunud, et kõikugu mu maailm ja identiteet palju kulub, jumal ei kõigu. tema vaim teeb oma vaimukaid tegusid jätkuvalt, ning kui mina kahtlen ikka kohe väga, siis toimuvad asjad, mis mulle jumala hoolitsust ja plaani ja dünaamilist armastust ümberlükkamatult kinnitavad. nii et ole aga naine ja loe imesid kokku… lausa naerma ajab!
teine viis ennast näha on osana matrjoshkast. kõige suurem on jumal, selle sees kristus, siis olen mina ja minu sees on jumala vaim. minul on võim otsustada, mida see matrjoshka teeb, kuhu oma energia, aja ja raha investeerib. mina otsustan, mida me teeme ja kuhu läheme. kui ma otsustan teha lollusi, siis tuleb kogu kaadervärk minuga koos. mind ei jäeta maha ka siis, kui ma lähen kõige pimedamasse ja nõmedamasse kohta. ma arvan, et ainult see võib muuta mu käitumist, igasuguste liigsete himude ja koledate tujudega hakkama saamist. ei ole nii, et pärast patutegemist, kui ma olen juba veidi kahetsenud, pean ma jumala juurde tagasi roomama ja teda kuidagi lepitada püüdma. sest terve vahmiilia oli minuga kaasas seal ahnuse ja isekuse pesas. ja mul on reaalne võimalus õppida sinna pessa mitte minema. üks päev korraga…
maipühad… May 2, 2010
Posted by annushka in asjadest, elu on ilus, lapse põlv, oma kodu, seiklused shotimaal.
“hoidsin” eile lapsi. lausa kahe pere võsukesed olid mul kaitsta ja hoolitseda paar tundi. käisime pehmes mängutoas, kus lapsed said rahmeldada nii, et võhm väljas ja mina jõin teed. see oli üpris kena lastehoidmine. see mängutuba on lahe küll, aga kallis teine. üks laps maksab peaaegu neli naela tunnis. kui sa lähed näiteks kolme lapsega üheks tunniks, siis maksad £12 sisse pluss £2-3 söögi-joogi eest, mis iseenesest on täitsa odav (kaks tundi oleks juba £24!!!). väga tihti vist ei investeeri niimoodi… tänutäheks mu raske töö ja vaeva eest sain sellise kaardi. seitsmeaastane lorna tegi. pistis mulle pihku kohe, kui mind nägi. et see on sulle. et meid hoidma tulid. ma riputasin siis seinale ka. lorna on üks kaardimeister. ta joonistab kaarte absoluutselt igal võimalikul ja võimatul puhul. kahel juhul kolmest, kui ma talle külla lähen, saan ma kaardi. mõnikord innustub ka ta väikevend sam kaarte vorpima, siis saan ma oma kolm-neli kaarti.
käisin reedel suures ja kallis poes ning ostsin väga ilusad ja odavad tassid. ma olen üks tassifriik, mulle ei meeldi juua suvalistest topsikutest. ja meie kapis on palju igasuguseid suvalisi topsikuid. no nüüd on paar korralikku kohvinõud ka. juhuu!
keda briti kodu peensused huvitavad, siis pistikupesad on siin lülitiga. ei piisa sellest, et torkad juhtme seina, pead pesa sisse ka lülitama. muidu ei tööta. alguses oli mul ikka päris mitu korda probleem, et miks pliit/ pesumasin/ mikro ei funka. no nüüd tean kohe kontrollida, et kas mitte nupp pole välja lülitatud.
inglike on hetkel roomas oma sünnipäeva veetmas. rikaste inimeste asi. mina olen püüdnud siin koristada. eile poonisin kööki ja vannituba. täna peaks saama teised toad tolmust puhtamaks. mul on tunne, et sellest korterist ei saagi tolmu välja. mitte iial. no esiteks muidugi see va paks vaip, mis on põranda külge naelutatud. sellist tolmuimejat polegi, mis selle päris puhtaks teeks. ja siis on kõik põrandaliistutagused ja radiaatoritagused auklikud ja tolmu täis. ja seinad ja laed tuleks ka lapiga üle tõmmata. aknad on hiiglama suured, peaks nad siiski millalgi varsti puhtaks pesema, päike ei taha enam hästi sisse paista. ehk järgmisel laupäeval. mul on homme vaba päev, maipühad. aga ma suundun hoopis edinburghi poole, läheme sõpradega jalutama ja loodust nautima.
eile – pärast sõbra sünnipäeva kreeka restoranis – koju kõndides (mitte sõites, eksole!) leidsin taas järjekordse asja, mille eest tänulik olla. nimelt minu kodutänav lõhnab jubehästi. meil on siin maja kõrval üks suur pirakas puu, mis on jumalikult lõhnavaid õisi täis. oeh. nii tore. kevad on jätkuvalt täies jõus. tulbid on imelised. ja kõik puud on väga rohelised.