ajakiri KODUTEEL / KUI KEEGI AITAB...
Kui Issand ei ehita koda, tühja vaeva näevad siis ehitajad temaga.
2004. aasta suvel aitas Jumal meil uuendada Rakvere kiriku väliselt ja teha suuri ümberehitusi ka kiriku sees. See sai teoks tänu meie Ameerika sõprade heldele toetusele, mida vahendas Olav Pärnamets. Olgu siinkohal avaldatud veel kord tänu Memphise kogudusele.
Ja veel sai kiriku uuendamine teoks peamiselt tänu ühe mehe, Taavi Rospuse sihikindlale tööle. Taavi tegi tööd kiriku uuendamiseks maist oktoobrini, abiks abikaasa Elle ja vahel paar koguduseliiget. Istusime Taaviga ühel 2005. aasta jaanuarikuu päeval kirikus ja rääkisime.
KAS SA PRAEGU VEEL MÕTLED SELLE PEALE, KUIDAS SA SIIN SUVEL REMONTI TEGID?
Ühtelugu olen mõelnud.
MILLELE TÄPSEMALT?
Töö käigule ikka. Peaaegu üksinda tegin ja... suur töö, aga väga kiirelt läks. See on nelja mehe töö, mis ma siin selle ajaga tegin. Poleks uskunud, et see nii kiiresti läheb.
RÄÄGI, MIS SAI SELLE MAJA JUURES ÄRA TEHTUD.
Esimene asi oli vesi ja kanalisatsioon majja tuua. Linna trassid kirikust mööda ei jookse, seepärast mõtlesin, et teeme samal põhimõttel, nagu olin teinud endale ? veame vee kaevust. Enne seda tuli kaevu muidugi puhastada. Oma kodus olin toiminud samamoodi ? praktika oli olemas.
Nii siis võtsimegi kätte ja hakkasime süvendama. Raske töö ta oli. Alguses mõtlesin küll, et hakkab külm, aga kui kaevu laskusin, selgus, et maa õhkab nii palju sooja, et külma ei tunnegi. Alles siis hakkas külm, kui välja tulin.
KAUA SA KAEVUS OLID?
Terve päeva ja pool teisest. Esimese päeva õhtul juba ootasime, et tuleb põhi vastu, paekauss. Teisel päeval saime kätte selle pool meetrit, mis oli veel jäänud.
KUI PALJU SEALT KAEVUST MUDA VÄLJA TULI?
Meeter kaheksakümmend muda ja paekive.
MINA EI TEA JA VÕIB-OLLA VEEL MÕNI, ET KUHU TE SELLEKS AJAKS VEE PANITE, KUI SA KAEVUS OLID?
Rentisime pumba ja see töötas kogu aeg, pumpas vee välja.
SELGE, MUIDU OLEKS JU VETT JUURDE TULNUD...
Jah, vett tuli kogu aeg juurde ja sadas selga. Ta langeb kivide vahelt, mitte joana, aga tilgub kogu aeg.
KAS MÄLESTUSEKS SELLEST JÄIGI SULLE SELJAHAIGUS?
Eks see külmetuse tagajärg oli, aga sellest ma sain üle.
KUI VESI JA KANALISATSIOON SEES OLID, MIS SIIS EDASI SAI?
Suve tahtsime kasutada selleks, et maja vooder ja aknad ära vahetada. Sees saab ju igal ajal tööd teha. Aga ilm kimbutas meid kogu aeg. Vihma sadas, ja nii olimegi vaheldumisi sees ja väljas, pidime olema häälestatud nii sise- kui välistöödele. Sisse olid planeeritud duuiruum ja uus WC.
KAS SA TEGID ENDALE KA IGA PÄEVA JAOKS PLAANI VÕI TULI OLLA PAINDLIK?
Pidin olema paindlik. Need plaanid, mis ma ise tegin, kippusid ära vajuma. Muidugi, kui on täitsa uus asi, teed plaani. Aga vanast asjast uut tehes tulevad töö käigus paremad mõtted. Pidin arvestama paljude asjadega. Näiteks on sees ruumi vähe (uksed on praktiliselt vastakuti), nii et uksed tuli panna õiget pidi käima.
Kõige paremad mõtted tulevad töötades. Hakkad juba ruumi välja kujundama, siis saad aru, kuidas peaks olema. Alati, kui tahad midagi saada, hakka tööga pihta. Eks ma muidugi mõtlesin ette ka ? õhtul kojugi minnes olid mõtted ikka asja juures, see töö nõudis süvenemist.
Kõrvaltvaatajale jäi mulje, et tegid kümmet asja korraga. ENDAL OLI SUL KINDLASTI KOGU AEG ÜLEVAADE, MIDA TEED.
Kõigepealt võtsin maha maja voodri. Umbes tunni ajaga võtsin suure seina maha. Siis hakkasin kohe rihtimise peale mõtlema ? kaua ei saa sein niimoodi seista, et pool voodrit peal, pool maas ? hakkab linnarahvale silma.
KAS VOODRI ALT TULI KA MIDAGI EHMATAVAT VÄLJA?
Ehmatada polnud siin midagi. Kui ongi mädanik, tuleb see lihtsalt kohe likvideerida. Ühe külje peal oli, selle koha lõikasin mootorsaega välja ja vahetasin ära. Siis oli tuuletõkke plaadi jaoks karkass vaja üles panna. Nurgapostid rihtisin ära. Hommikul hakkasin tegema, õhtuks oli terve sein rihti aetud ja poolpimedas panin veel tuuletõkke plaadi peale. Järgmisel hommikul lõpetasin selle töö ja panin voodrilaua jaoks karkassi paigale.
Tagantjärele olen mõelnud, et see on uskumatu, nelja mehe töö ühe päevaga ära teha. Usklik ma sel ajal veel ei olnud, aga tundsin, et keegi oleks nagu kogu aeg abiks olnud.
Sa jätsid alati väga kindlameelse mulje, see mõjus teistele kuidagi rahustavalt. Kui oleks olnud teistsugune inimene, oleks ehk tekkinud paanika, et mis saab... AGA KAS SUL ENDAL SISEMISELT OLI VAHEL SELLINE TUNNE, ET MA EI JÕUA, ET SEE TÖÖ KÄIB ÜLE JÕU?
Mina seda ei tundnud. Mõtlesin, et kui läheb pikemalt, siis läheb, see ei ole meie teha, see on Jumala teha. Lõpupoole läksid ilmad ilusamaks ka.
KAS VIHMANE SUVI TAKISTAS TIHTI SINU TÖÖD?
Mind see ei heidutanud. See moment, kui tahtsin midagi teha, tuli ikka päike pilve tagant välja. Aga kui nähtavasti pidi olema mingi puhkepaus, hakkas sadama. Tõmbasin siis ruttu kiled peale ja jätkasin sees. Sain nii ka lõunasöögid.
Küllap Jumal hoolitses Sinu eest, et Sa väga hoogu minnes endale liiga ei teeks. AGA KIRIKU SEES OLI OLUKORD VAHEPEAL KA ÜSNA HULL, PÕRANDAT POLNUD...
Algul lammutasime sahvrid ära, et saada dushiruumile kohta. Tuli välja, et põrandat pole enam olemaski. Talasidki polnud, sest selles nurgas polnud tuulutusauku ? õhk ei liikunud, palgid mädanesid alt ära. Kui põrandalauad ära võtsin, kukkus must põrand kolinal alla. Algul vaatasin küll, et asi läheb raskeks, võttis nagu mõtted ära. See oli veel laupäevane päev, poed pandi varem kinni. Käisime kiiruga ära, et saada uued talad. Terve päev tegin ja õhtuks oli must põrand all, nii et sai käia. Muidu hüppa nagu üle kraavi.
Ma mäletan, et põrandas oligi tõepoolest auk. KUIDAS OLI MUUDE RUUMIDEGA?
Köögil sai seinad maha võetud. Ellar võttis, et mul poleks palju kõrvalisi töid.
Kanalisatsiooni põranda alla vedamine oli nagu Vene ajal partisaniks olemine ? ainult roomamisasendis, selili või kõhuli. Põranda soojustamine käis ka samas asendis, ainult 30?40 senti liikumise ruumi. Selja peal tegin. Ellar andis asju kätte.
TÖÖD OLID SULLE KÕIK VARASEMAST TUTTAVAD?
Jah, ma olen neid kõiki enne teinud. Olen veel kitsamaski ruumis töötanud, siin oli veel hästi.
30?40 SM POLE JUST ERITI PALJU? KUIDAS ON, KAS SA OLEDKI SELLINE INIMENE, KES KUNAGI EI NURISE?
Eks igaüks nuriseb, aga üldiselt olen ma kõigi asjadega rahul.
KUST SEE PÄRIT ON? MILLEST SEE SULLE SISSE ON KASVANUD? KAS KODUS ÕPETATI?
Kodus sellest ei räägitud, aga mu isa oli üldiselt ka niisugune inimene, kes ei nurisenud millegi üle.
See on suurepärane omadus, see torkab silma, sellepärast küsisingi. Pealegi ? nurisemine ju väsitab ka. Aga edasi? KES WC JA DUSHIRUUMI SISEKUJUNDUSE TEGI ? VALIS VÄLJA PLAADID JA MUU?
Me Ellega vaatasime. Lähtusime kirikust, valisime pastelsed toonid.
Hästi meeldivad värvid. OLITE ÜHEL MEELEL?
Me oleme ikka ühel meelel, oma maja juures ka. Meeled jooksevad ühtemoodi. Välisvärvi valides kutsusime kohale ka linnaarhitekti. Tema pakkus algul, et kollane nagu varem. Aga tuli jutuks ka, et võiks olla valge. Siis ma mõtlesin: ?Jah, valge!? Olin kohe valge poolt. Lapsest saati nagu kujutan, et kirik on valge.
MIDA SA TÖÖD TEHES ÜLDSE MÕTLESID, KAS KOGU AEG SELLE PEALE, MIDA TEED?
Mõtlesin, et kui palju ma ära jõuan teha.
KAS OSKASID ÕIGESTI ARVATA?
Alati jõudsin rohkem. Teatud kellaajad on, millal hakkad väsima. Kella viiest-kuuest on justkui surnud aeg, siis peab vaatama kergemat tööd. Kui sellest üle saad, võib jälle kõike teha.
Keegi ei teagi, kui pikad Su tööpäevad siin olid. ÜTLE.
Noh, olin juba seitsmest väljas. Kui ilm oli vihmane, nokitsesin vaikselt, ootasin, et päike välja tuleks. Õhtul toimetasin väljas nii kaua, kuni valge oli. Sügise poole läks mõnikord öösel kahe-kolmeni. Sees sai ju tööd teha. Tekkis hasart, et tahan asja lõpule viia, tulemust näha. Sügisel läksin jälle tagasi põhitööle, siis tulin õhtuti, väljas kasutasin ka pro?ektorit.
(Vahepeal on meiega liitunud Taavi abikaasa Elle)
Räägi, millised mälestused Sinul on sellest perioodist, mil mees oli igal päeval ja õhtul siin kiriku juures?
Elle: Oli suur õhin, ääretult hea meel. Taavil oli kuidagi suur jõud, tuli vara kohale, hilja koju. Käisin ka tihti ehitusel, ja kui ei käinud, helistasin, küsisin.
Kas see otsus ? jah, hakkame tegema! ? tuli ruttu või arutasite kaua?
Taavi: Ei, mina ei arutanud midagi. Oli vaja teha, selge see, ja teisi selliste oskustega inimesi parajasti polnud...
Elle: Ausalt öeldes, kohe kui siia tulime, käisid silmad ühele ja teisele poole, et seda oleks vaja teha ja seda. Õnneks olid ka rahalised võimalused olemas. Nüüdki liiguvad mõtted edasi, et mida veel peaks tegema ? tänavaäärne maja tuleks maha võtta ja uued kuurid ehitada.
Peale selle, et Sa Taavit palju aitasid, tegid Sa kiriku juures veel muidki suuri asju?
Elle: Aed oli nii räämas, suured võssakasvanud peenrad. Vahepeal käisid meil külalised, nii häbi oli. Need peenrad kohe karjusid seal. Siis ühel õhtul vaatasin, et kõik tuleb välja võtta ja lõin labida maasse. Kibuvitsapõõsa juuris Taavi välja.
Mis töö juurest Sind siis ära kisti? Kas Sa ei pahandanud, et Sul on vaja hoopis seina teha, aga nüüd mingi kibuvitsapõõsas?
Taavi: Ma häälestasin ennast kohe ümber, et kui vaja, siis tuleb teha. Võsa maja taga oli ka vaja ära lõigata.
Elle: Meil oli meeskonnatöö, abilisi oli ka ju, Ellar näiteks.
Teil on kolm last, kuidas te nendega saite?
Taavi: Lapsed olid ka tihti siin, väsisid küll, jäid vahel magamagi. Siis ajasime nad üles ja läksime koju.
Elle: Lapsed ütlesid ka, et emmet ei ole nii palju, muidu olen alati olnud neile kättesaadav.
Ütle, Elle, milline tunne Sind valdab, kui Sa mõtled, et Sinu abikaasa Taavi peaaegu üksi tegi ära nii suure töö, uuendas terve maja välimuse? (Paus) Kahju, et ma Sinu nägu ei saa edasi anda. Ehk oskad sõnadega öelda?
Elle: Ei tea, kas ?uhke? on õige sõna. Mul on hea meel.
Tahaksid öelda, et oled Taavi üle uhke? Mis tunne Sul on, Taavi?
Taavi: Hea tunne on. Üks suur asi on tehtud.
Elle: Jumal on alati meiega olnud, seda on Taavi ise öelnud ja tunnistanud. Ja kogudus on teinud palveid, need on meid kandnud.
Taavi: Jumal on hoidnud igal viisil. Võin ka tunnistada, et vahel jäid kallid tööriistad õhtul välja ? olin väsinud, unustasin. Ka aknad jäid mõnikord lahti, aga midagi halba ei juhtunud. Lõpuks on ju kaevuski ohtlik, võib variseda. Seal all olles ma sellele küll ei mõelnud.
Elle, mis oli kõige raskem?
Elle: Tundsin vahepeal, et kodune elu jääb laokile. Mees oli väsinud, tal oli minu jaoks vähe aega. Tuli isekus.
Elle: Tulin õhtul jälle siia, nägin, et Taavi töötab. Kõik õhkas armastust välja. Ta tegi Jumala riigi tööd.
Taavi: Ise ütled, et kui armastust vähe, toetad vastu kiriku seina.
(Oleme kõik selle mõtte armsuse pärast veidi aega vait)
Ma olen teid imetlenud, et sellega toime tulite. Elle, kas Taavi juures midagi sel perioodil muutus?
Elle: Muutus. Sisemiselt. Ta muutus rahulikumaks. Julgen öelda, et ta hakkas Jumala peale lootma. Temast hakkas rohkem armastust välja kiirgama. Ta on muidu suhteliselt kinnine inimene. Vahepeal, kui mul endal jäi armastusest puudu ja tundus, et kodu oli laokil, oskas ta mulle nii ilusti öelda, et rahustas maha. Lihtne kallistus aitas. Nurinat tema juures ei olnud.
Kas Sa arvad, Taavi, et otsus kogudusega liituda oli selle perioodi tulemus?
Taavi: Eks Jumal on ennegi minu juures tööd teinud, aga siin tegi ta veel mitmekordselt. Kodu mul usklik ei olnud. Aga mind on hoitud juba lapsepõlvest peale, olen mitu korda saanud elektrilöögi, mis oleks pidanud olema surmav. Kui isaga maja ehitasime, kukkus tuhaplokk teise korruse kõrguselt alla, riivas mu külge ja tõmbas selle marraskile. Enne seda tuli mul järsku niisugune tunne, et jookse ära. Ma jooksingi ? kui poleks jooksnud, oleks too plokk mulle lagipähe kukkunud. On meeles, et oli selline sisemine hääl.
Hakkasin käima siin koguduses, kui sain Ellega tuttavaks, kolmteist aastat tagasi. Tema vanemad kutsusid. Niisugune, nagu ma olen ? ei julgenud ära ka öelda. Ma pole usu vastu kunagi olnud.
Mis oli kõige tähtsam asi, mida Sa siit õppisid?
Taavi: Jumal on, kes aitab. Temaga koos saab kõik tehtud ja mitu korda kiiremini, kui arvata võid. Elle poolt oli toetus väga suur. Ei tea, kas ma ilma temata söönudki oleksin, tema ikka ajas.
Elle: Mina tunnen, et töö käigus sai see kogudus mulle palju kodusemaks, omasemaks. Muidu oleksin ennast võõramana tundnud. Hea tunne on.
Ei saa nagu õieti öelda ega saa ka ütlemata jätta ? kogu selle töö eest ei tahtnud Taavi võtta mingit tasu.
Ja veel enam, kuna mu Jumala koda on mulle armas, siis ma annan oma isiklikust kulla ja hõbeda varast oma Jumala koja heaks, lisaks kõigele sellele, mis ma pühakoja tarvis olen hankinud.
1Aj 29:3