Ulmekirjanduse BAAS - Raul Sulbi - Sünged varjud 2: Saatana teener
1. Carmilla (1871) - 9 - J. Sheridan Le Fanu
2. The Stalls of Barchester Cathedral (1910) - 11 - M. R. James
3. Midnight Express (1935) - 9 - Alfred Noyes
4. The Knocker at the Portico (1971) - 6 - Basil Copper
5. The Toddler (1995) - 8 - Terry Lamsley
6. La Serenissima (1995) - 6 - David A. Sutton
7. A Servant of Satan (1998) - 8 - Darrell Schweitzer
23.08.2004, kell 13:08
Mõned anglo-ameerika horrorkogumikud on minu meelest liiga pikad. See “Fantaasia” oma on aga liiga lühike.
Üldiselt on ühtlane kogumik, kui eelmiste “Süngete varjudega” võrrelda, siis päris hulle prohmakaid ei olnud. Kõik lood on söödavad, ja vahest nõrgim osis ansamblis on Noyes’i oma. Aga näib olevat kuulus jutt ja las ta siis olla.
SV2 illustreerib kenasti ka seda väidet, et 100 aasta tagune klassikaõudus on tänapäeva omast tihti üle. Selle kogumiku parimad tekstid on James’ilt ja le Fanult. Üsna tihedalt püsib nende tasemes kinni ka Lamsley (kui lahja lõpp välja arvata). Lõpp on probleem ka Schweitzeri jutus, mis võib hinnet kuni kaks palli langetada. Copper seevastu suudab aga viimase lausega ära põhjendada ja legaliseerida, miks ta selle anektootlikult lihtsameelse jutu üldse kirjutas kirjutas. Sutton ja Noyes on siis nõrgimad esinejad, ehkki ka neile pole põhjust alla “nelja” anda. Minu edetabel oleks siis selline:
1.	M.R. James
2.	le Fanu
3.	Lamsley
4.	Schweitzer
6.	Noyes
7.Sutton
Hinde suhtes olen kahe vahel...aga tundub üldiselt meeldivas elamuses kipub kerge rahuldamatuse tunne siiski peale jääma. Oma vanema vennaga võrreldes on kogumik aga kuidagi mahlasem. 5:1 amoraalsete juttude kasuks, muide. "Neli" plussiga.
31.10.2004, kell 08:03
Keskmine hinne eaks vist 4 olema, kuigi mitmele loole sealt kolme ladusin. Kahjuks pole Süngete Varjude esimese kogumikuga tutvust jõudnud teha, nii et võrrelda neid ei saa. Minu edetabel:
1.le Fanu
2.Copper(kuigi see paistab vaid minu arvamus olevat)
3.Lamsley(kuigi ise eriti seda juttu ei pooldanud)
5.Schweitzer
6.Noyes
7.Suttone
Amoraalsed võiks neist mitmete kohta tõesti öelda, eriti pani imestama Carmilla, kui arvestada, mis ajal see kirjutatud on...
13.02.2005, kell 16:38
Tavaliselt mulle õudusjutud eriti peale ei lähe. Igavad on ja jätavad külmaks. Minu suureks üllatuseks suutis see kogumik tõestada vastupidist. Ka mulle võib õudus meeldida, kui see on hästi kirjutatud ja piisavalt omapärane. Võrreldes esimese "Süngete varjudega" oli selle kogumiku tase ühtlasem ja oteseid pettumusi polnud. Samuti oli tipp-tekste rohkem. Edetabelit koostama ei hakka, kõik jutud olid omamoodi head. Eraldi tahaks ainult ära märkida kahte teksti, mis jätsid kõige parema mulje - Schweitzeri "Saatana teener" ja le Fanu "Carmilla". Hea kogumik, tugev neli
5.02.2007, kell 09:33
Esimene ja viimane lugu väga head, keskele külmaksjätvaid tondijutte. Esimene just oma ajastuehedusega -- suur tänu, et sedalaadi klassika kättesaadavaks on tehtud! Viimase loo puhul meeldis taas ajastukohasus... no ja lugu oli ka hea.