Eriline valk, mille olemasolu näitab, et inimene on nakatunud B-hepatiidiga - see on Austraalia antigeen. Mida see haigus on paljudele teada, sest see on üsna laialt levinud.
Haigus on kahes vormis: äge ja krooniline. Igaüks neist nõuab eritöötlust. B-hepatiidi äge vorm ei vaja enamasti meditsiinilist ravi, sest keha ise hakkab haigusega toime tulema kuu või kahe aasta jooksul. Patsiendi ja arstide peamine ülesanne on anda talle vajalik toetus, mis väljendub kõigepealt asjakohase toitumise järgimise ja haiguse sümptomite leevendamise teel.
Austraalia antigeeniga patsiendid peaksid oma toidust välja jätma rasvataolised toidud, alkohol, sooda, šokolaad, praetud toidud. Söömine peaks olema piimatooted, köögiviljad, teraviljad ja liha. Toidukordade arvu päevas tuleks suurendada 5-ni, vähendades samal ajal iga osa suurust. On vaja vältida stressi tekitavaid olukordi, vähem närvisüsteemi.
Kui B-hepatiit on haige, on maksu saanud raske koormuse ja lakkab täielikult oma funktsiooni täitma. Selles suhtes koguneb kehas suur kogus toksiine. Nende eemaldamiseks kasutatakse spetsiaalseid vedelikke, mida manustatakse läbi tilguti. Nad õhutavad verd, parandades seeläbi toksiini evakueerimist uriinis. Samuti on patsiendile ette nähtud ravimeetodid maksafunktsiooni parandamiseks ja normaalseks toimimiseks.
Kroonilise B-hepatiidi vormis on patsiendil ette nähtud võtta spetsiaalseid viirusevastaseid ravimeid, mis pärsivad Austraalia antigeeni. Ta peaks regulaarselt külastama hepatoloogi, et teha kindlaks nende ravimite võtmisega kaasnevad võimalikud kõrvaltoimed. Kroonilise haigusseisundi korral on näidatud ka ülalpool kirjeldatud dieedi järgimine. Ravi seda tehakse pikka aega, rohkem kui üheks aastaks. Kui kõik suuremad vererakud on normaalsed, ei määrata spetsiaalset ravi.
Austraalia antigeeni nakatumise tõkestamine toimub vaktsineerimise teel. Paljudes riikides on see vastsündinutele kohustuslik. See protseduur võimaldab kaitsta keha infektsiooni eest 15-20 aastat.
Kui B-hepatiidi avastatakse raseduse ajal, võib järeldada, et viirus sisenes organisse mitu aastat varem. Sellisel juhul ütlevad nad kas haiguse kroonilise vormi kohta või et naine on viiruse kandja. Austraalia antigeeni olemasolu kehas võib märkimisväärselt mõjutada raseduse kulgu. Seega suureneb abielu katkemise tõenäosus märkimisväärselt, ulatudes haiguse raskesse vormi 50% -ni.
Samal ajal ei põhjusta B-hepatiidi antigeen vastsündinutel mingeid defekte. 5-10% juhtudest sünnivad nakatunud Austraalia antigeenist viiruse kandjaga sündinud lapsed. Kui seda ei juhtu raseduse ajal, siis kohe pärast sünnitust vaktsineeritakse beebi, mida korratakse kuus hiljem ja seejärel kuus kuud pärast sündi.
Austraalia antigeeni olemasolu veres võib olla väga raske tuvastada, sest haigus kulgeb sageli ilma paljude aastateta sümptomiteta. Kui varjatud, patsient sümptomaatiliselt avaldab järgmisi hepatiidi esinemise märke: kõhulahtisus, nahalööve, palavik, nõrkustunne, palavik. Uri muutub pimedaks ja vastupidi väga kerge väljaheide. Alla paremal serval on valu. Pärast seda tekib ikterus, kui nahk ja limaskestad muutuvad kollakasoranžiks.
Tuleb märkida, et enamik neist sümptomitest on iseloomulikud kõigile hepatiidi vormidele, mistõttu on koheselt pärast nende avastamist vaja minna koos ekspertiga analüüsimiseks.
B-hepatiidi kandja on nakatumise allikas teistele. Viirus levib veres ja seksuaalselt. Inimesel ei pruugi isegi mingeid sümptomeid märganud, aga kui kuus kuud pärast ravi, Austraalia antigeeni leitakse tema veres, diagnoositakse tema "antigeeni vedu". Selle seisundi oht on see, et haigus võib igal ajal sattuda varjatud vormis ja seejärel kroonilise hepatiidi või isegi veel hullem maksatsirroosini.
Ainus viis, mis tagab 100% kaitse infektsiooni vastu, on vaktsineerimine. Peale selle peate järgima hügieenieeskirju, külastades külalisõite tundmatuid inimesi ja avalikes kohtades. Kondoomi tuleb kasutada seksuaalvahekordade ajal. Kui pereliikmetega on vedu, peavad kõik teised ettenähtud perioodil kohustuslikuks vaktsineerima ja järgima raviarsti juhiseid ja nõuandeid.
Kõige sagedasemad Austraalia antigeeni nakatumise meetodid on järgmised: vereülekanne, halvasti töödeldud kirurgiainstrumentide kasutamine, küünte lisaseadmed. Samuti tekib infektsioon mõnikord tätoveeringute ja hambaarstide läbiviimisel hambakliinikutes.
Nüüd, teades, et selline Austraalia antigeen on väga ohtlik haigus, esimestel märke on vaja arstiga konsulteerida ja rangelt järgida tema soovitusi. Seda saab vältida ainult märkides ohtu.
Enamikul juhtudest avastatakse HBsAg juba juba inkubatsiooniperioodil ja hepatiidi ägedal kulgu tuvastatakse veres 5-6 kuud. B-hepatiidi viiruse pinnaantigeeni tuvastamine veres enam kui 6 kuu jooksul pärast haiguse algust viitab protsessi võimaliku kroniseerimisele. Võimalik HBsAg eluaegne kandja.
Infektsiooni tunnused. B-hepatiit (HBV, HBV) on äge süsteemne viirushaigus. Seda iseloomustab maksa kahjustus ja mitmesugused ekstrahepaatilised ilmingud. See esineb ägedalt või krooniliselt icteric (35%) või anicteric (65%) vormid. B-hepatiidi viirus on gepadnaviiruse perekonna retroviirus - Hepadnaviridae sisaldab DNA-d, on keskkonnas väga stabiilne (UV-kiirte, temperatuuri, pesuvahendite vastu). B-hepatiit levib vere ja kehavedelike kaudu parenteraalsete, transplatsentaarsete, seksuaalsete ja kodumajapidamiste kaudu. Kõrgohtlikud rühmad on inimesed, kes praktiseerivad intravenoosset uimastitarbimist, promiscentset sugu, samuti meditsiinitöötajaid, hemodialüüsi või vereülekannet vajavaid patsiente, vangide, HBs-positiivsete inimeste perede liikmeid, HBs-positiivsete emade vastsündinuid.
Injumiseks kehasse hepatiidi viirus siseneb veres makrofaagide kaudu ja levib kogu keha kaudu. Viiruse replikatsioon esineb lümfisõlmedes, luuüdi, põrna folliikulis, makrofaagides, hepatotsüütides. Maksa kahjustus tuleneb peamiselt immuunsuse lüüsimisest; viirusel on otsene tsütopaatiline toime. Viiruse antigeenide sarnasus inimese histoloogilise kokkusobimissüsteemi antigeenidega põhjustab autoimmuunsete (süsteemsete) reaktsioonide esinemist.
Keskmine inkubatsiooniperiood on 50 päeva, kuid see võib kesta kuni 6 kuud. Inkubatsiooniperioodi lõpus suurenevad maksa transaminaaside tasemed, maksa- ja põrna suurenemine. Bilirubiini kontsentratsiooni on võimalik suurendada kuni 2... 2,5 normaalväärtuseni, kuigi see ei põhjusta tume uriini. Prodroomi kliinilises protsessis esinevad gripitaolised, artralgilised, düspeptilised või segatud variandid. Kõige ebasoodsam on prodroomi liikumine seerumi haiguse tüübi (sügelus, migreeruv periartikulaarne lööve).
Ägeda perioodi (2-12 päeva) esineb mürgistuse sündroom: isukaotus, düspepsia, une inversioon. Kolmandikul juhtudest esineb kollatõbi: bilirubiini tase suureneb dramaatiliselt, limaskestad ja nahk värvitakse erinevates kollaste toonides, tekib sügelus. Kõige murettekitavam sümptom on protrombiini ja verealbumiini vähenemine, mis näitab maksaensüümide puudulikkust. Maksaensüümide tüsistus näitab ägedat hepatodüstroofiat. Tormiline humoraalne immuunvastus põhjustab tihtipeale immuunkomplekside esilekutsumist neeru-, kilpnäärme-, suguelundite jms endoteelil jne. Vaskuliit tekib. HBV infektsiooni süsteemsete ilmingute programm võib esineda autoimmuunse türeoidiidi, kroonilise gastriidi, Sjogreni sündroomi, idiopaatilise trombotsütopeenilise purpuri, nodi periarteriidi, glomerulonefriidi, Guillain-Barré sündroomi, reumatoidartriidi jt puhul.
Seni välja töötatud vaktsiinid ei põhjusta vaktsiini poolt vahendatud B-hepatiiti, kuna need on geneetiliselt muundatud HB-de antigeen. Kuid vaktsiinide profülaktika pakub kaitset B-hepatiidi eest ainult 5-7 aasta jooksul. Enne vaktsineerimist, pärast vaktsineerimist ja 5 aastat pärast vaktsineerimist, tuleb uurida HB-vastaste antikehade taset.
Hepatiidi inimeste teadmiste jagamine, suhtlemine ja toetamineMinu ravi sofosbuvir ja ledipasvir Hiinast Mine lehele:Minu ravi sofosbuvir ja ledipasvir Hiinast Igor1973 sõnum "30. jaanuar 2015 22:36