Lugu minust - lapsemure.ee
Lugu minust
rommmikas
20 Jaan 2016, 22:02
#1 Postitas rommmikas
Olen poiss, täisealine.Endast väga rääkida ei tahagi.Jubedalt tahaks teada, kas siin on keegi kellel on isa karsklane(k.a ema) kuid sellegi poolest saab tihti peale isalt laksu?Mul on nii..Isa on perepea, muidu hea mees aga mida vanemaks saan seda tihedamini lööb ta mind ja ikka päris jōhkralt, sõbrad on soovitanud minna lastekaitsesse,politseisse aga ma ei julge.Kujutan ette, et peale seda isa mind omaks ei tunnistagi.Viimati sain kere peale järgevalt..isa palus päeval lume ära lükata hoovist, ma magasin kui ärkasin läksin lükkama, enda meelest lükkasin normaalselt ära..talle ei sobinud siis palus uuesti, läksin siis teisele ringile ja tegin paremaks.Talle sobis edasi tuli ema ja ütles et ega paremaks ei saagi kuna vastaseljuhul hakkab poiss killustikku kaevama koos lumega, midagi ütles veel ja siis isa küsis, et kas panin jälle kitse emale..Ei olnudki midagi rääkinud talle.Peale seda isa ütles, et olen nädala ilma arvutita(kuigi ma nagu endaarust ei olnud millegis süüdi) siis ütlesingi, et ma pole rääkinud emale midagi.Ta jäi oma arvamuse juurde ja ütles, et nüüd oled kaks nädalat ilma, ütlesin et ma ju ei ole millegis süüdi...kolm nädalat.Siis pobisesin omaette, et võin ka kuu aega ilma olla kui sa ütled ja läksin üles oma tuppa.Järgmisena kuulen, et isa tuleb üles..peidan telefoni ära..prillid eest, just in case.Ütleb, et tōuse püsti(olin voodis) esimene laks, iga löögiga läheb ta veel vihasemaks ja lööb edasi, ei hooli, et tuba verd täis on.No hiljem läks ära, ema tuli küsis mis juhtus, ütlesin, et kukkusin.Läks ära..Jutul lõpp.Nii see vist on normaalne kui kodus teen kõike mina, no neid asju mida peaks isa tegema,nt niida muru,lükkan lund,koristan tube,hoovi,pesen vanemate autosi jnejnejne aga nagu..ta käsib seda kōike üli halvasto teha nagu..ei meeldi üldse.Mitte, et mulle ei meeldiks vahel lund lükkata või muru niita, lihtsalt kui ta käsib, ei taha ma midagi teha.No ja kõne alla ei tulekski kunagi selline asi, et ma ei tee seda mida ta ütleb.Päris tihti tunnen ennast lapsorjana.Imelik ka see, et isa vaatab telekat, pult kadakas* all.Kutsub mind oma toast alla ja ütleb, et aa otsi pult üles.No mida lihtsalt.No nii..
Koolis ka eriti terav pliiats ei ole aga paljud inimesed on mulle öelnud, et olen tark.Ei ole kindel mida nad selle all mõtlevad aga kindlasti mitte midagi kooliga seonduvat.Ei kujuta ette mida teen ja olen päris tihti lugenud igasuguseid enesetapu teemasi jms, mõelnud ka ära minemise peale Eestist,vanemate juurest.Aga see oleks neile ju valus?vähemalt mu õele ja/või emale,vanaemale.Ei kujuta üldse ette mida tahan oma eluga peale hakata...Aaa ja tegelikult on veel selline fakt ka, et mu isa ei olegi tegelikult mu päris isa(õde on tema laps) kuigi ema räägib, et isa armastab mind ja hoolib minust nshit, ei tundu nii üldse.Õde on alati inglike ja ma mingi viimane jorss,olete kuulnud küll neid jutte kus teine pereliige on hea, kolmas halb.Vot mul nii ongi.Ema mul alati räägib, et isa nii õpetab ja üritab teha meest aga kn see siis tõesti nii?mis peaksin tegema..?mida keegi arvab mu jutust?..tho esimest korda kirjuta kuhugi foorumisse ja veel enam sellest,mis mul südamel.Kirjutage mulle nüüd kõik oma emotsioonid,arvamused jms, olen tänulik kuuni ja tagasi;)
20 Jaan 2016, 22:23
Re: Lugu minust
Kindlalt lastekaitse või politsei, sellisel juhul pole mingit muud varianti. Peksmist ei pea kannatama, see on seadusega keelatud.
Küll on variante, kui ka peaksid ära kolima. Valus võib see otsus lähedastele algul olla küll, samas kaalub see rõõm, kui eluga rahul oled ja sul hästi läheb, selle alguse kurvastuse üle. Kui vana sa muidu oled, et kaalud Eestist ja vanemate juurest ära minekut?
20 Jaan 2016, 23:21
#3 Postitas rommmikas
Olen äsja 18 saanud ja kooli lõpetamine on pooleli,üks sõber on rääkinud, et tahab ära minna.Tal otsest põhjust ei olegi ära minna, aga temaga oleks võimalus, ta julge ma mitte..Põhjuseid miks ära tahan minna on ka palju, arvan et ei saa koolis hakkama, aprilli kuus juba lõpusksamid.Õpin eriala, millest ei saa midagi aru.Kuigi olen päris kaugele jõudnud(mitte teadmiste põhjal).Isa pärast tahan ära minna, tunnen ennast kurvana üksildlasena siin.Samas olen lugenud, et ka mujal ei ole üldsegi hea..samas peaks ju tegema, seda mis tunnen et on õige? E: tunnen, et lastekaitsesse minem oleks vanemate reetmine, seda igas mõttes.
20 Jaan 2016, 23:33
Muidugi tasub elule uusi võimalusi anda, ega lihtsalt paigal istudes nagunii midagi paremaks lähe. Uues kohas on selleks vähemalt võimalus. Ja kui seal ei toimi, proovid järgmist võimalust ja kohta ja eriala ja tööd. Lõpuks jõuad ikka selle õige asjani, millega rahul oled.
Kool tasuks vast siiski ära lõpetada, kui nii vähe jäänud on. Ehk on kunagi sellest kasu, eal ei tea. Ehk suudad nii kaua siiski seal isa juures vastu pidada?
20 Jaan 2016, 23:37
#5 Postitas rommmikas
Olen vastu pidanud, pean ka edasipidi pidama
20 Jaan 2016, 23:52
Ikka Eestist ära, justkui Eesti Vabariik su probleemides süüdi oleks. Ja termomeeter: ära aja noorele kärbseid pähe. See on mingi viimase generatsiooni loll müüt, et kõik, kes vähegi soovivad, leiavad endale unistuste töö ja saavad selle eest ka korralikku tasu. Vanasti öeldi kindel karjäär, nüüd öeldakse unistuste töö ja eneseteostus. Räägime me tegelikult eneseteostusest või ühiskondlikust ja majanduslikust kollapsist? Uuest vaikivast generatsioonist?
21 Jaan 2016, 00:15
#7 Postitas rommmikas
Kumbki meist ei ole maininud, et Minu pahaolus oleks süüdi Eesti Vabariik, selgelt on kirjas MIKS ma tahan ära minna.
21 Jaan 2016, 00:44
Mina küll su selget põhjendust kusagilt välja ei loe, aga igatahes lõpetame selle üle arutlemise. Teemaväline jutt, moded võivad ära ka kustutada, kui seda õigeks peavad.
21 Jaan 2016, 00:50
kasutaja111 kirjutas: Ikka Eestist ära, justkui Eesti Vabariik su probleemides süüdi oleks. Ja termomeeter: ära aja noorele kärbseid pähe. See on mingi viimase generatsiooni loll müüt, et kõik, kes vähegi soovivad, leiavad endale unistuste töö ja saavad selle eest ka korralikku tasu. Vanasti öeldi kindel karjäär, nüüd öeldakse unistuste töö ja eneseteostus. Räägime me tegelikult eneseteostusest või ühiskondlikust ja majanduslikust kollapsist? Uuest vaikivast generatsioonist?
see on võimalik aga leidmine võtab aega rohkem kui majandus võimaldab. me ei ole veel utoopilises ühiskonnas
21 Jaan 2016, 17:53
#10 Postitas Vot
Ma arvan, et sa võiksid kõigepealt vanematele sellest probleemist rääkida, et sinu jaoks ei ole nii õige ja rahulikult nendega seda arutama. Äkki su isa/kasuisa ei saagi aru, et ta midagi valesti teeb ja sa võiksid teda selles osas valgustada. Hästi oluline on muidugi see, kuidas sa sellest räägid, st mitte süüdistavalt vaid rahulikult ja lahendust otsivalt.
22 Jaan 2016, 22:46
#11 Postitas üleealine
Vot - see isa ju naudib seda, ise vaatab telekat, sunnib poega tegema igast asju ja lisaks vägivald. See viimane ongi põhjus, miks peaksid midagi ette võtma. Räägi ka koolis sellest, et sul on kodus keeruline olukord. Võid emale ka proovida rääkida, tal on õigus teada. See, et isa ähvardab sind, olulisem on, et sa probleemist vabaned. Võid muidugi öelda emale, et sa saad peksa, kui ema sellest vestlusest isale iitsatab. Ei ole vaja sellist taaka enda õlul kanda. Räägi ka sõpradele, hakkab kergem. Ma ei oskagi öelda, kas lastekaitse aitab, kui juba 18 oled. Helista ka 116 111 ehk oskab nõu anda.
20 Mär 2016, 18:45