LEIUTIS, MIS LÄKS MAAILMA EESTIST
ENN HENDRE (1938)
Tallinna Tehnikaülikooli Aparaadiehituse Instituudi dotsent. Tehnikakandidaat.
Fotoajaloolased on maailmas omal ajal sensatsiooniliselt tuntuks saanud Minox-minifotoaparaati nimetanud geniaalseks leiutiseks ja hämmastavaks uudiskaameraks, mis märkis fototehnikas enneolematut sammu. Sellest "vestitaskukaamerast" on kirjutatud ka kui rahamaailma kõrgkihtide prestiizikaamerast, mida reklaamiti niisugustes ajakirjades ja ajalehtedes nagu "Fortune" ja "Wall Street Journal". Minoxiga on pildistanud maailma kroonitud pead, presidendid ja teised kuulsused. Spioonilugude sõber teab, et Minox oli käepärast nii James Bondil kui ka Stirlitzil.
Walter Zapp ja tema Tallinna Minox
Minox sai alguse Eestist. Eestimaal sündinud leiutistest on see maailma ulatuses kahtluseta tuntuim. Tallinn-Nõmmel baltisaksa soost pärit mehe Walter Zappi konstrueeritud tõelise minikaamera algeksemplar Tallinna Minox ehk, nagu seda on fotoajaloos nimetatud, Ur-Minox, sai valmis1936 aasta augustis. Selle juures olid peale leiduri W. Zappi veel tegevad peenmehaanik Hans Epner, optik Karl Indus ja leidurile palka maksnud Richard Jürgens. Minoxi nime mõtles välja Zappi hea sõber fotograaf Nikolai Nyländer1.
Kuidas Walter Zappi elegantse idee teostus Minox maailma jõudis? Mis juhtus minikaameraga pärast seda, kui Tallinna Minoxiga Nõmmel ja Pirital tehtud proovivõtted valmis said, näidates, et uudne aparaat on täiesti kasutuskõlblik?
Päris kindlasti tundis kergendust Richard Jürgens, kes rohkem kui kaks aastat oli oma säästusid Minoxi rahastamisele kulutanud. Nagu paljud arvasid - raisanud ta raha Zappi viljatutele fantaasiatele. Nüüd, kui aparaat valmis, asus Jürgens otsima ettevõtjat, kes oleks huvitatud kaamera hulgitootmisest. Pole täpsemalt teada, kellega ta läbirääkimisi pidas, aga oodatud huvi asemel kohtas ta vaid kahtlevat keeldumist. Tuli leppida sellega, et kui ettevõtmise edasist edu üldse loota, siis ainult välismaal. Ometi olid asjaosalised kõik uskunud, et Minoxit hakatakse tootma Tallinnas või kusagil mujal Eestis. Ka pakkumiskiri tuntud Saksa fotofirmale AGFA ei andnud tulemust: vastus tuli eitav. Ilmselt kaheldi "mingi provintsileiduri" loomingus.
Minoxi Läti variant
Siis meenus Jürgensile tema tuttav Riia VEFi tehase Eesti esindusest. Jutuajamine selle mehega näis vähetõotav, ent seekord läks teisiti. VEFi esindaja teatas asjast oma firmale ja sealt järgnes kiire kutse kohale sõita. 7. septembril 1936 sõitsidki Zapp ja Jürgens Riiga. Vastuvõtt VEFis oli sõbralik, kuid leiutisse suhtumine esiotsa ettevaatlik. Tallinnast tulnuil oli ette näidata laitmatult töötav hõbetatud Tallinna Minox, värvilised paljulõikelised koostejoonised ja ülesvõtete suurendused 13×18 cm. Kas viimased pole mitte retuðeeritud? Kahtluste hajutamiseks tehti VEFi peadirektori Theodors Vitolsi palvel kohapeal mõned võtted ja ilmutati need kiiresti. Sellega oli asi otsustatud.
Kirjutati alla eelleping, millele 6. oktoobril 1936 järgnes lõplik leping. Selle esimeses punktis on öeldud: "Käesolev leping hõlmab härra Walter Zappi poolt leiutatud ja konstrueeritud miniatuurfotokaamerat ja vastavaid lisaseadmeid "Minox"... Härrad Walter Zapp ja Richard Jürgens kinnitavad käesolevaga sõnaselgelt, et kaamera, vastavalt VEFile lepingu sõlmimisel esitatud mudelile, on härra Walter Zappi leiutis ja mõlema härra omand..." Lepingu objektiks olid peale kaamera veel aparaadi statiiv, ilmutustank, automaatteravustusega fotosuurendi ja negatiivide vaatlemise seadis. Nendest olid Zappil olemas joonised ja mõned maketid. Saatuse iroonia: siis, kui lepingu sõlmimisega seotud tingimised ja sekeldused olid seljataga ning lõpplepingul allkirjad all, tuli AGFA peadirektorilt telegraafiline kutse tulla Berliini Minoxit näitama ja läbirääkimisi pidama.
Novembris 1936 asus Zapp elama Riiga. Algasid ettevalmistused Minoxi tööstustootmiseks VEFis. Tehase juurde moodustati insener Eduards Berzinði juhtimisel töörühm, milles peakonstruktoriks sai Walter Zapp. Mõnda aega töötas vaneminseneri ülesannetes VEFis Tallinnast kutsutuna ka optik Karl Indus.
Tallinna Minoxi põhjal asuti looma Minoxi Läti varianti, mis sai ülemaailmselt tuntuks kui VEF-Minox e. Riga-Minox. See oma prototüübist, Tallinna Minoxist kuigi palju ei erinenud. Peamised erinevused olid järgmised: kaameral oli uus, kolmeläätseline objektiiv (Minostigmat F=15, 1:3,5), lihtpildinäidik asendatud prismanäidikuga, täiustatud oli lamellkatiku mehhanismi (lisandus ½ s säriaeg). Mõnevõrra muutusid kaamera mõõtmed: need olid nüüd 80×27×16 mm; mass ligikaudu 130 g. Pisut suurendati negatiivi formaati - selleks sai 8×11 mm. Erilises kaksikkassetis filmirullile mahtus 50 ülesvõtet. Tallinna Minoxil oli negatiivi suurus 6,5×9 mm.
VEF-Minoxi katsepartii sai valmis 1937. aasta sügise hakul. Enne seda oli n.-ö. põlve otsas tehtud kümmekond kaamerat, millest üks oli tollasel VEFi osakonnajuhatajal Voldemars Ðmitil kaasas Leipzigi 1937. aasta kevadmessil. Seal äratas see ennenägematu fotoaparaat suurt huvi. VEF-Minoxite tööstustootmine algas aprillis 1938, juhuslikult just fotograafia 100. aastapäeva paiku. Kaamera konstruktsioon patenteeriti VEFi taotlusel vähemalt 21 riigis, sealhulgas Eestis. Esimene patenditaotlus esitati Soome Patendiametile, kus on leiutise prioriteedikuupäevaks fikseeritud 22. detsember 1936. Väärib märkimist, et patenditaotluste joonised on tehtud Tallinna Minoxi järgi.
Populaarne kogu maailmas
Lätis maksis Minox 248 latti (tollane kurss: 1 latt = 0,72 Eesti krooni). On teada, et Eestisse telliti 1939. aasta esimesel poolel 37 VEF-Minoxit. Uudistoote müügiedu välismaal, eriti USAs, veitsis, Inglismaal ja Itaalias ületas optimistlikumadki lootused. Ameeriklased olevat olnud valmis tellima kuni 100 000 minikaamerat aastas, nii et Riias hakatud juba mõtlema teise VEF-tehase ehitamisele. Need plaanid põrmustas Teine maailmasõda. Aastatel 1938-1942 toodeti Riias umbes 17 000 Minox-kaamerat (või pisut rohkem, täpsed andmed puuduvad), sellest ümmarguselt 6000 nõukogude okupatsiooni ajal. Siis kandis kaamerakere graveeringut Made in USSR. Kui Saksa sõjamehed 1. juulil 1941 Riiga sisse marssisid, avastasid nad VEFi ladudes rohkesti valmiskaameraid. Mõnda aega jätkus veel ka tootmine. Muide, neid Minoxeid jagas riigimarssal Göring "elitaarlisandina" Saksa kõrgeima sõjaväelise autasu Rüütliristi juurde. Sõja lõpul sattus 40 kasti valmiskaamerate ja -osadega veitsi ja Saksamaale ning nii ilmus päris uusi Riia Minoxeid välja ka tükk aega pärast sõda.
Minoxi uus ajalugu
See algas 1948. aasta lõpul, kui Saksamaal, Giesseni lähedases Heuchelheimis hakati Minoxit jälle tööstuslikult tootma. Sellelgi on oma pikk eellugu. W. Zappil oli õnnestunud Riiast Saksamaale ümber asuda veel 1941. aasta märtsis. Sõjakeerises oli koos naise ja tütrega Saksamaale sattunud ka Richard Jürgens. Tema oli leidnud tööd Giesseni lähedases Wetzlaris optika- ja peenmehaanikafirma Leitz juures. Sõjajärgse esimese suve segadikust hoolimata õnnestus Zappil ja Jürgensil omavahel kokku saada. 1945.a. septembri algul jõudis Walter Zapp Wetzlari, kaasas sõjaseiklustes imekombel alles jäänud Tallinna Minox ja üks VEF-Minox. Formaaljuriidiliselt olid Zapp ja Jürgens nüüd Minoxi õiguste ainuomanikud. Esimese sammuna asutasid nad ettevõtte MINOX GmbH Wetzlar, esialgse eesmärgiga töötada välja uus täiustatud Minoxi mudel. Wetzlaris Bahnhofstrassel avati väike katsetöökoda. Kahe aasta kestel täiustati VEF-Minoxit oluliselt: kaamera sai uudse kahe lamelliga giljotiinkatiku, parallaksivaba pildinäidiku, alumiiniumisulamist kere, misläbi kaamera muutus peaaegu kaks korda kergemaks. Ülesvõtete kvaliteeti parandas märgatavalt see, et pärast mitmeid katsetusi võeti kasutusele uus nelja läätsega objektiiv. Selle COMPLAN-pisiobjektiivi arvutused tegi Arthur Seibert, võttes arvesse Zappi teravmeelse idee kumerdada pisut filmikanali tagaseina, millega teravus pildivälja servades paranes. Tulemus oli sedavõrd hea, et COMPLAN-objektiive kasutati veel Minoxi 1970. aastal toodetud mudelitelgi.
Seekord saritootmine Saksamaal
Esimese pärastsõjaaegse uue mudeli, Minox A saritootmine algas Giessen-Heuchelheimis 1948. aasta detsembris. Seda toodeti kolme erimina kuni 1969. aastani, kõige arvukamalt aastail 1951-1957. 1960. aastatesse jääb nüüd juba Giessenisse ümber asunud MINOX GmbH hiilgeaeg, kui tehase palgalehel oli ümmarguselt 1000 töötajat. Paraku oli Minoxi leiutaja Walter Zapp ise selleks ajaks firma osanike hulgast ammu tõrjutud. Ettevõttesse olid investeerinud teised, rikkamad mehed, kes nüüd ka otsustasid. Äri- ja leidurivaim, nagu see oli sobinud Zappi ja Jürgensi koosluses, ei passinud enam ühte. Zapp tõmbus haavunult tagasi ja asus vabakutselise konstruktorina elama veitsi.
Järgmist mudelit - Minox B (hilisem erim Minox BL) - toodeti 19 aasta kestel (1958-1977) kokku 402 200 tükki See oli Minoxite kõige müügiedukam mudel. Põhikonstruktsiooni poolest see Zappi loodud eelkäijast palju ei erinenud, kuid sisaldas uue talitlussõlme - autonoomselt toimiva fotoelektrilise särimõõdiku. 1969. aastal läks paralleelselt tootmisse Minox C. See kaamera, sisemuse poolest juba oluliselt teistsugune - mehhatrooniline, oli maailma esimesi elektroonse säritusautomaatikaga kaameraid. Säriaeg võis varieeruda 10 sekundist 1/1000 sekundini. Seda kaamerat toodeti ühtekokku 173 500 tükki. Järgmised mudelid olid Minox LX (sealhulgas kullatud, plaatinaga kaetud ja täishõbedast kerega eksklusiivvariandid) ning viimane, 1996. aasta lõpuni valmistatud Minox EC. 1975 alustati Minoxi nime all ka nn. kompaktkaamerate (formaat 24×36 mm) tootmist. Neist on tuntumad Minox EL, GT, GS ja ML, ent neil pole Zappi loominguga midagi ühist.
Ka plastmasskerega Minox EC-l pole Riia Minoxiga enam palju muud ühist kui nimi ja viis, kuidas kaamerat võttevalmis seada - ta tuleb lihtsalt pikemaks tõmmata. See, nn. teleskoopkaamera põhimõte, on Walter Zappi nüüdisajani kandunud teravmeelne idee, mida aegade jooksul on kasutatud teistegi kaamerate (näiteks Kiev-Vega) juures.
8×11 mm negatiiviformaadiga ainulaadse minikaamera eri mudeleid oli 1996. aastaks, kui tehasest tulid viimased Minox-minikaamerad, toodetud üle miljoni. Tõenäoselt on sellega üks etapp fototehnika arenguloos ka lõppenud. Etapp, mis sai alguse Nõmmel, Valdeku tn. 29a, kus elas Walter Zapp.