Ujumismatkamisest - Matkafoorum
Postitus Postitas AndrusKolmas » 09 Dets 2016, 13:44
Olen enda jaoks avastanud uue matkamise liigi. Matk ujudes. Eesmärk on vahemaid läbida ujudes kusjuures kogu varustus on kerge kummipaadiga taga. Kõrvalist abi ei ole. Selle aasta suvel oli paadis ka minu noorem poeg. Sai seigeldud Noarootsi madalates lahtedes. Varem on ujutud Seasaarele ja Pedassaarele. Järgmisel aastal on plaanis hakata ujudes võtma Väinamere saari. Kirjutan, et ehk leidub veel sarnase matkamise huviga seiklejaid. Räägiks oma plaanidest lähemalt.
Postitus Postitas Kivisisalik » 11 Dets 2016, 09:36
Jälgin huviga teemat. Otseselt ujumismatkamisega tegelenud ei ole aga paari aasta tagusest mõne aasta jooksul triatloniga tegelemisest hakkas avaveeujumine meeldima. Pigem küll järvedes. Mingeid väga pikkasid maid läbinud ei ole, enamasti nii 2-3 km ja hetkel olen lihtsalt käinud kaasas sõpradega kes võistlusteks mahtu koguvad ja ei taha üksi ujumas käia. Paraku olen ka hull külmavares, seega ilma kalipsota pikemaks ajaks vette ei kipu. Mingil hetkel huvitavana tundunud Eesti avaveeujumise sari jäi samal põhjusel kaasa tegemata.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 15 Dets 2016, 19:23
Üheks mõtteks on ujuda Tauksi saarelt Rukkirahule. Seal ööbida ja järgmisel päeval tagasi. Rukkirahu on see maalaik meres, millest lähedalt sõidab mööda Hiiumaa praam. Edasi tagasi teekonna pikkus ~20 km. Tegemist pole igava ujumisega, vaid vahepeal saab külastada Liialaidu, Sõmeri saar ja mis kõige huvitavam, ülipikka Kuivarahu säärt. See on hämmastav nähtus Väinameres. Ujumismatkamiseks on parim kuu aastas august. Sobib ka juuli teine pool. Siis on vesi ühtlaselt soe ja väikesaatel on lõppenud lindude pesitsemist kaitsev külastuse keeluaeg.
Teiseks mõtteks on külastada Hiiumaalt Väinamerre ulatuvat väikesaarte ketti.
Postitus Postitas polarbear » 15 Dets 2016, 19:47
AndrusKolmas kirjutas: Olen enda jaoks avastanud uue matkamise liigi. Matk ujudes.
Tahtmata kuidagi entusiasmi uputada, kuid inimkond on leiutanud vesiseks liikumiseks-matkamiseks paadi. Ja mingil täiesti veidral põhjusel ronib enamus, rõhuv enamus inimesi paati, mitte ei vea seda ujudes järel....
Meie kliimas on ujumiskõlbulikku vett u 2-3 kuud aastas. Soojemas kliimas võib juhtuda, et kohalikud vete-elukad peavad sind sobivaks lõunasöögiks....
Mis tähendab vist kokkuvõtlikult seda, et ujumismatkamisradadel ülerahvastatust pole ette näha.
Disklaimer: 100m vabaujumises (ehk krool) III järk saavutatud aastal 1986.
Postitus Postitas ullivilli » 16 Dets 2016, 01:11
Nu samuti on leiutatud auto, lennuk, jalgratas, keskküte ja elektrivalgus, kuid mingid idikad ronivad ikka süda talvel, jalgsi, kuhugi mätaste vahele ja leiavad et nii on hea.
Loogikat sama palju kui ujudes paadi järgi lohistamisel.
Postitus Postitas polarbear » 16 Dets 2016, 18:51
ullivilli kirjutas: Nu samuti on leiutatud auto, lennuk, jalgratas, keskküte ja elektrivalgus, kuid mingid idikad ronivad ikka süda talvel, jalgsi, kuhugi mätaste vahele ja leiavad et nii on hea.
Aga need idikad ei vea ei autot, lennukit ega jalgratast paelaga sabas
Kui soovi ja tahtmist on, miks mitte! Võib ka tagurpidi käia, käte peal kõndida või kängurupalliga hüpates matkata, Guinnessi raamatus on kõiksugu imeasju, mida inimene välja mõelnud on.
Taaskord, tahtmata entusiasmi jahutada, arvan, et ujumisradadel ülerahvastatust pole karta.....
Postitus Postitas AndrusKolmas » 18 Dets 2016, 13:44
Tundub, et ujumismatkamise võlusi pole eelkõnelejad mõistnud. Kriban siia oma kogemuse põhjal:
1. Ujumine on üks mõnusamaid kehalise liikumise vorme. Parem kui jalgsi liikumine või mingi muu abivahendiaga. Olen pea kõiki matkamise vorme praktiseerinud.
2. Võimalus külastada kohti, kuhu muidu naljalt ei satu. Väiksed laiud meres pole tavalise paadiga kergelt ligipääsetavad, sest neid ümbritseb reeglina lai madal ja kivine vesiala.
3. Kohtuda mereelukatega. Näiteks 2 kohtumist hülgega on jätnud toreda mälujälje.
Postitus Postitas Nohik » 18 Dets 2016, 14:04
Ma kahtlustan, et mõte on siiski tore.
Postitus Postitas polarbear » 18 Dets 2016, 18:19
Pakun üsna puusalt, et 90% elanikkonnast ei suuda üle 200-300m jutti ujuda. 99% langeb enne kilomeetri märki...
Seega üksildane saab see olema.
Mis aga puudutab paadiga laidudel käimisi, siis 4-6m rahvapaatide süvis jääb 20-50cm suurusjärku ja randumismõttega purjejahtidel on reeglina mingitsorti jolla kaasas. Madal ja kivine meri pole mingi takistus. Pigem on tormine meri. Aga tormise merega ei uju kah kuskile, ole või Johnny Weissmüller ise.
Ujumine on muidu väga mõnus tegevus, snorgeldamine-sukeldumine veel põnevam. Aga vesi on inimesele tappev keskkond ja vees liikumine on vägagi energiamahukas tegevus. Neid kahte asjaolu ei tasu alahinnata.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 18 Dets 2016, 20:07
Ahjaa, ühe olulise võlu unustasin ennist kirja panna. See on saavutuse lummus. See on midagi sarnast kõrgmägede tippu ronimisega. Vesi on vaenulik keskkond tõest. Kuid on seda parem on see tunne, kui tunned taas jalgadega põhja ja saar on siinsamas. Mäletan seda magusat rõõmu kui olin Seasaarele ujunud. Linnulennult on mandrilt sinna ~1.5 km. Kuid hoovus tegi minu teekonna ligi 2 km pikkuseks. Kandis lihtsalt saarest eemale. Ujudes tuli ring sisse. Kusjuures ujudes ma seda eriti tähele ei pannud. Alles hiljem vees nähtud vaateid analüüsides sain aru, et ujusin rohkem. Tagasi tulles külastasin ka ühte merepoid ja selle juures oli tõesti näha kuidas vesi meres voolab. Nagu jõgi. Kui poleks seal käinud poles eales midagi sellist arvata osanud. Seasaar ise tundus suvepäeva soojuses ja oma armsa mitmekesise loodusega nagu paradiisi aed. Seal oleks ka meeleldi ööbinud. Võib-olla mõnel järgmisel korral teeb selle ka teoks.
Pikim ots, mida meres järjest olen ujunud on 3 km. Väikse pausiga ühel kivil Tallinna lahes on mul tavaks ujuda 2+2 km. See on selline vormis hoidmise treeningtsükkel.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 26 Jaan 2017, 09:25
Ergutaks teemat. Suvel pikem ujumismatk ette võtta on tänase seisuga minu jaoks reaalne plaan. Millele selle eel mõtlen? Ehk leidub siin kaasa mõtlemis.
-- Kuidas orienteeruda ja suunda hoida ootamatult halvaks muutunud nähtavuse korral? Siiani ujunud kaldal olevate maamärkide järgi, kuid pikemal retkel võivad kaldad muutuda halvasti nähtavaks.
-- Kas meres võivad ka mingid looduslikud ohud varitseda? Haikalasid meie meres õnneks pole. Kuid näiteks hülged või mõned teised suuremad elukad. Kas neil võib olla matkaliste vastu kulinaarset huvi?
Postitus Postitas sepaonu » 26 Jaan 2017, 10:29
Sul kummirõngas nööriga järgi , sinna pane veekindel või veekindlalt gps või miski nuti gps-ga, mingil tulevikureisil võib sul telefoni vaja minna abi kutsumiseks. Et keegi sust udus üle ei sõidaks, siis võiks sul seal kummirõngas ka udupasun ja midagi, millega topituld imiteerida.
Meres on üks oht kalavõrgud aga siplemine kalavõrgus on hollywoodi liialdus. Kõige suurem oht on minu meelest vees käies astuda millegi peale, mis vigastab jalga. Silmad lahti olles selges vees on oht väike aga näiteks läbi taimestiku kaldale kahlates täiesti olemas. Kõige jubedam asi, millest ma pääsenud olen, on imepisike kohalike ujumiskoht, kuhu randudes lastega ja paljajalu ringikäies otsustasin midagi paadist võtta ja toetusin põlvili kummipaadi ballooni peale, puhh, matsust tühi, wtf, uurin, kolmeliitrine purk pikuti pooleks ja terav serv ülespoole, arvan, et sellega oleks võinud saada eluohtliku haava.
Postitus Postitas Kivisisalik » 27 Jaan 2017, 13:31
Siin õhe väliujumiseks mõeldud poi-kuivakoti review https://www.dcrainmaker.com/2013/06/saf ... eview.html" onclick="window.open(this.href);return false;
Postitus Postitas a1a1a1a1a1a1 » 27 Jaan 2017, 15:26
Olen korra sunnitud matkata ujudes. Läksin paar aastat tagasi Kurksest Suur-Pakri saarele. Tegin kõigepealt põhjaliku analüüsi, vaatasin kaarte, ja sügavuste andmeid. Kaardi peal oli kirjas, et sügavus on enamasti 0,4-1,2m, ehk saab kõndida, ning ainult natuke ujuda.
Kohapeal selgus, et tegelikult on palju sügavam, ning olin sunnitud ujuda praktiliselt algusest peale lõpuni välja. Seal on natuke üle 3km, aga tuul puhus vastu ja lained olid vastu ka. Ujusin 2-3 tundi. Peatuda polnud võimalik, kuna peatudes kohe tekkis külmavärin. Matk muutus ellujäämiseks.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 27 Jaan 2017, 18:06
Räägi Suur-Pakrile ujumisest lähemalt.
Millisel kuul Suur-Pakrile ujusid? Milline oli õhu ja vee temperatuurid?
Kas seljas oli kalipso? Kuidas saarelt tagasi said?
Postitus Postitas polarbear » 27 Jaan 2017, 18:16
a1a1a1a1a1a1 kirjutas: Olen korra sunnitud matkata ujudes. Läksin paar aastat tagasi Kurksest Suur-Pakri saarele. Tegin kõigepealt põhjaliku analüüsi, vaatasin kaarte, ja sügavuste andmeid. Kaardi peal oli kirjas, et sügavus on enamasti 0,4-1,2m, ehk saab kõndida, ning ainult natuke ujuda
Nemad ka arvasid, et ainult natuke ujuda....
Merevee tase kõigub +/- meeter ja rohkem, seega 1,2 meetrist võib ootamatult 2,2m saada....
Postitus Postitas a1a1a1a1a1a1 » 27 Jaan 2017, 22:15
See kurb lugu andiski mulle idee. Olin väike laps kui see juhtus, mäletan, et räägiti, et oleks võimalik kõndida, aga tormi tõttu ei õnnestunud...
AndrusKolmas kirjutas: Räägi Suur-Pakrile ujumisest lähemalt.
Tegu oli augusti alguses. Vesi oli ca 17C ja õhk 16-18C.
Minuga koos oli kaks sõpra, kes olid laste täispuhututava kanuu peal Minul oli lühike kalipso seljas. Mõte oli selline, et sõbrad lähevad kanuuga (koos seljakottidega), aga mina kõnnin kõrvuti. Aga selgus, et tuleb ujuda. Kohe avastasime, et kuna tuul puhub vastu, siis kanuuga on aeglasem kui mina ujudes. Ma ujusin, siis ootasin neid. Aga siis ma ütlesin, mul on väga külm neid oodata, ma pigem juba ujun edasi peatumata. Siis kui ma ikkagi peatusin korraks, selgus et mina olen nii kaugel, et enam neid ei näe (olen lühinägelik ka), mis tähendab, et olen 100% omaette. Iga kord ette vaadates tundis, et rand üldse ei lähene. Psühholoogiliselt oli raskem kui füüsiliselt. Avastasin mingi hetk, et väga ei mõista mis toimub - kriitiline mõtlemine kadus ära.
Lõpuks jõudsin randa. Lootsin, et lähen puhkan liiva peal, ning keha soojeneb, aga pilliroo tõttu polnud võimalik randa minna. Kõndisin enam kui pool tundi vees mööda randa, et leida mingit koha kuidas kallale minna. Sel ajal oli tugev külmavärin.
Sõbrad jõudsid kanuuga ka minu juurde. Neil oli ka külm, ning olid väga väsinud.
Sealt läksime mööda saart põhja suunas, sealt Väike-Pakri saarele, ning pankrannikule. Siis sama teed tagasi.
Tagasiteel minu sõber pani kalipso selga, aga mina läksin kanuuga. Tuul läks oluliselt tugevamaks, aga puhus enam-vähem selga. Lained läksid ka palju tugevamaks. Kanuu kiili seega tuul tagant keeras paadi ringi. Aga õnneks leidsime lahendust: ujuja võttis paat kätega tagant.
Niipidi jõudsime tagasi mandrile paar korda kiirem. Aga pimeduses eksisime mööda autot enam kui 1 km. Siis kõndisime vees auto juurde. Jõudsime ca kell 1 öösel. Autos näitas +9C. Ei tea, kas on õige, aga oli külm tõesti.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 28 Jaan 2017, 22:02
See oli õpetlik kogemus. Tänan, et kirjutasid. Merd tuleb võtta suure austusega. Valmistuda ka plaaniks B. Pikemalt ujuma minnes panen neopreeni alati nii palju selga, et külm ei oleks. Külm ei tohi olla, ka siis kui ei uju. Mul on varutud eri ilmastike jaoks erinevaid riideid. Kõige jahedam vesi, milles olen ujunud on +10. Teine oluline asi on lestad. Need annavad vees liikumiseks ikka oluliselt kiirust juurde. Õnnestub ujuda ka vastu tuult ja lainet. Suurim laine, millega ujunud olen on ligi 1 m. Alguses on hirmukas, kuid õpib toime tulema. Pärast randa jõudes on esmalt kohanemisraskusi stabiilse pinnasega. Kõva lainetus on ka mõnus keha massaaž. Lainega ujuda ongi põnevam. Suvise pikema merematka jaoks plaanin kummipaadi varustada ka miski plinkiva lambiga. Samuti võimalusega häda korral teekonda sellega jätkata. Lisaks veel kaasas mitu termokilet. Kogu varustus (kuivad riided, telk, magamiskotid, söök ja jook) on muidugi täiesti veekindlates kottides seotuna kummipaadi külge ja selle põhjas. Mul on praegu vaid ühekohaline selline pigem laste ranna madrats. Kui peaks veel keegi kaasa tulema, siis on mõte osta juba usaldusväärsem paadike. Kummipaati ujudes järgi tõmmata pole eriline koormus. Oleks arvanud hullemat. Kui lahendan ära halva nähtavusega avamerel suuna hoidmise probleemi, siis on julgus pikemaid otsi ette võtma hakata küll. Selles osas proovin leida miski lahenduse kompassiga. Veekindel GPS saab olema muidugi paadis kättesaadaval kohal. Kuid pidevalt seda jälgida ei saa. Ujudes pole kohta kuhu seda panna. Vees ligunedes kaotab see ruttu oma asukoha ära.
Postitus Postitas a1a1a1a1a1a1 » 30 Jaan 2017, 13:30
AndrusKolmas kirjutas: Ahjaa, ühe olulise võlu unustasin ennist kirja panna. See on saavutuse lummus. See on midagi sarnast kõrgmägede tippu ronimisega. Vesi on vaenulik keskkond tõest. Kuid on seda parem on see tunne, kui tunned taas jalgadega põhja ja saar on siinsamas. Mäletan seda magusat rõõmu kui olin Seasaarele ujunud. Linnulennult on mandrilt sinna ~1.5 km. Kuid hoovus tegi minu teekonna ligi 2 km pikkuseks. Kandis lihtsalt saarest eemale. Ujudes tuli ring sisse. Kusjuures ujudes ma seda eriti tähele ei pannud. Alles hiljem vees nähtud vaateid analüüsides sain aru, et ujusin rohkem. Tagasi tulles külastasin ka ühte merepoid ja selle juures oli tõesti näha kuidas vesi meres voolab. Nagu jõgi. Kui poleks seal käinud poles eales midagi sellist arvata osanud. Seasaar ise tundus suvepäeva soojuses ja oma armsa mitmekesise loodusega nagu paradiisi aed. Seal oleks ka meeleldi ööbinud. Võib-olla mõnel järgmisel korral teeb selle ka teoks.
Mis tempoga sa tavaliselt ujud?
Küsin seelepärast, et käisime sõbraga Pirital ujumas, tema ujub oluliselt kiiremini kui mina ning pidi mind ootama iga mingi 200-300m tagant. Aga oodates ta oli läbi külmunud. Pidime üsna kiiresti lõpetama see tõttu. Peale selle ujun ainult üksinda.
Mulle tundub, et kaaslastega on parem ujuda kui tempo on sarnane.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 31 Jaan 2017, 10:11
a1a1a1a1a1a1 kirjutas: Mis tempoga sa tavaliselt ujud?.
Keskmiselt 2 km tunnis. Kui aus olla, siis pole eriti tempot jälginud. Ma ujun liikumisrõõmu pärast.
Basseinis tuleb 1 km vähem kui poole tunniga. Meres läheb mul Pikakarist Paljassaare poolsaare paremsõrme tipus meres oleva kaugema kivini ja tagasi ujumiseks aega ~2 tundi. Vahel rohkem vahel vähem. Sõltub asjaoludest. Kivil ka puhkan. Edas-tagasi teekonna pikkuseks ligi 4 km. Ujumismatka tempo on selline nagu matkal ikka. Pole oluline mingit konkreetset kitsast ajalist eesmärki võtta. Tasa ujud, kaugemale jõuad. Neopreeni peab nii palju seljas olema, et külm ei hakkaks.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 22 Juun 2017, 18:11
Kui huvi kellelgi matkaga liituda, siis lahkesti oodatud kaasa tulema.
Tänase seisuga plaanis matk ära teha kas 29 - 30 juuli või 12 - 13 august.
Olen alustanud ka selle suve avamere ujumiste sarja.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 17 Juul 2017, 08:47
Tegin proovi ka pikema ujumisega. Ujusin Varnjast Praagale ja pärast osaliselt tagasi. Edasi taga teepikkus veidi üle 10-ne km. Kogu üritus võttis aega 6 tundi, sh. väike peatus Praagal. Raskendav asjaolu oli slepis olnud paat, kus pere sees istus ja üritas aerudega midagi korda saata. Kergendav oli see, et tagasiteel õppisid poisid niipalju aerutama, et paati enam tõmmata ei tulnud. Oluliseks õppetunniks oli, et ujumismatkamiseks tuleb võtta rohkem aega. Põhimõte, et "tasa sõuad kaugemale jõuad" meenutas ennast ka seekord. Selleks, et 10 km meres vastu pidada tuleb kindlasti arvestada järgnevaga:
- aega varuda vähemalt 8 tundi, soovitavalt 9.
- liigne rabelemine kulutab asjatult palju energiat.
- tuleb leida võimalust puhkamiseks, energiarikka toidu söömimiseks ja vedeliku tarbimiseks.
- kindlasti peab soe olema.
Postitus Postitas kõndija » 17 Juul 2017, 11:41
Kas saaks välja tuua, millise varustusega pikka maad ujutakse, kui palju kalipso, müts, jalanõud jne maksavad ja kust saab (lingid).
Minu ujumine piirdub ehk üle mõne väikse järve ujumisega, aga pole raatsinud lisavarustust osta. Eile vaatasin, kuidas mingid tüübid kalipsodega ujuvad ja hammas läks verele.
Postitus Postitas Tarmo » 17 Juul 2017, 15:55
Mina ostsin endale 100 € eest korraliku kallipso.
Pühajärve Ironmanil oli soodsate spordikaupade laat ja sealt ostsingi. Augusti alguses on sellel aastal jälle.
Postitus Postitas AndrusKolmas » 17 Juul 2017, 17:03
Ma sain ka kallipso 100 € eest. Kuid seekord oli sügis ja müüdi hooaja ülejääke. Kuid ma olen juurde hankinud veel neopreen aluspesu ja veel ühe lisa kuue, kui peaks külmem olema. Samuti 2 paari sokke ning kapuutsmütsi ja tavamütsi. Selline liigendatus annab võimalust vastavalt vee temperatuurile varieerida. Ujudes peab olema paras. Ka liiga palav on paha. Lisaks veel lestad ja kindad (kindad on väga abiks olnud kivide ja muude ootamatuste korral). Muidugi ka ujumisprillid. Kogu varustus on aja pikku kindlasti maksma läinud 300 € või rohkem. Eks ma ole peale passinud ja odavamaid asju ostnud. Kui minna poodi ja kogu nimekiri kohe ära osta, siis tõenäoliselt alla 500 € ei pääse.
Eks seda varustust tule järkjärgult proovida ja puuduvaid asju juurde osta. Keha võime sooja toota ja hoida on igal ühel oma. Samuti võime pikalt ujudes vastu pidada on erinev. Plaanitud matkale saaks kaasa tulla ikka vaid kogemustega.
Tänane kuupäev on 16 Juul 2018, 09:34