Sublimatsioon psühholoogias - näited, Freudi sublimatsiooniteooria - Psühholoogia ja psühhiaatria - 2019
Sublimatsioon - see on psüühika kaitsemehhanism, mis vastutab sisemise pinge kõrvaldamise eest, kasutades energia suunamist sotsiaalselt vastuvõetavate eesmärkide saavutamiseks, näiteks kunsti, spordi, metafüüsika või religiooni jaoks. Sublimatsioon ladina keelest (sublimare) tähendab tõstmist või vaimsustamist. Esialgu väljendas see mõiste moraalset tõusu. Esimest korda esitas selle kohtuotsuse Sigmund Freud 1900. aastal. Sotsiaalpsühholoogias seostub see psüühika kaitsemehhanism sotsialiseerumisprotsessidega. Sublimatsiooniprobleemid on lastepsühholoogias olulised, loovuse psühholoogias, spordi psühholoogias.
Sublimatsioon mis see on? See mõiste võib tähendada ka järgmist:
- värske, külmutatud toodete ja bioloogiliste materjalide veejäägi eemaldamise vaakumtehnoloogia;
- aine ringlussevõtt tahkest gaasilisse olekusse ilma vedelas olekus;
- see on trükkimise viis kujutiste ülekandmiseks erinevatele pindadele: polüesterriie, metall, puit, keraamika;
- Sublimatsioon psühholoogias on libidinaalse energia muutmine loovaks.
Freudi sublimatsioon
Vastavalt oma teooria mõistetele kirjeldas Sigmund Freud psüühika kaitsemehhanismi kui kõrvalekaldumist bioloogilisest energiast (seksuaalne atraktsioon tema otsesest eesmärgist ja suunates teda sotsiaalselt vastuvõetavatesse ülesannetesse).
Freud vaatas sublimatsiooni ainuüksi „positiivseks” kaitseks, toetades konstruktiivseid elukutseid ning leevendades inimese sisemist pinget.
Sarnane hinnang sublimatsioonile on olemas igas teraapias, mille eesmärgiks ei ole üksikisiku vabastamine tema sisemistest konfliktidest, vaid sotsiaalselt kohanduva lahenduse leidmine.
Sublimatsioonimeetodit kasutatakse psühhoanalüüsis laialdaselt. Freudi poolt välja töötatud psühhoanalüüsi kontseptsioonis tõlgendatakse sublimatsiooni kui draivide (libiido) transformatsiooni tüüpi. Praegu on sublimatsioonil mitu tähendust ja seda mõistetakse laiemalt, kuid olenemata selle päritolust nimetatakse sublimatsiooniks vastuvõetamatute impulsside suunamist. See võib olla mitmel kujul.
Sublimatsiooni näited:
- operatsiooni teostamine võib sadistlikke soove alistada.
- eelistades visuaalset kunsti, nalju, anekdoote, on võimalik liialdada soovi seksi sooritamiseks.
Igal pool, igal päeval, eeldatakse, et inimesel on üllatusi mitmesuguste problemaatiliste või üleliigsete olukordade näol, mis vajavad stressi leevendamist.
Sublimatsiooni protsess aitab inimesel mitte ignoreerida sisemisi konflikte, vaid suunata üksikisiku energiat, et leida viise nende lahendamiseks. See on psühholoogia sublimatsiooni peamine funktsioon.
Agressiivsust ja selle energiat saab spordis, näiteks karates või oma laste kasvatamise tõsiduses, muuta, rakendades neile rangust. Erootika võib alistuda sõpruseks.
Kui üksikisik ei suuda oma instinktiivsetele sõidutele anda teed, otsib ta alateadlikult seda tegevust, seda okupatsiooni, tänu millele vabastatakse need impulsid. Freud selgitas iga inimese loomingulist tegevust just psüühika kaitsemehhanismi tõttu.
Sublimatsiooni mehhanism muudab traumaatilised, ebasoovitavad negatiivsed kogemused erinevateks soovitud ja konstruktiivseteks tegevusteks. Kogu oma töö ajal omistas Freud sublimatsioonile mõningaid soovist tulenevaid tegevusi, mis ei ole selgelt suunatud seksuaalsele eesmärgile: intellektuaalne uurimine, kunstiline looming, ühiskonna seisukohalt, väärtuslik tegevus.
Niisiis on psühholoogias sublimatsioon psüühika kaitsemehhanism, mis täidab sisemise pinge leevendamise funktsiooni ja suunab selle pinge sotsiaalselt olulistele objektidele.
Sigmund Freud uskus, et kõik, mida inimene nimetab "tsivilisatsiooniks", võib olla tekkinud sublimatsiooni mehhanismi tõttu.
Psühhoanalüütikud väidavad, et paljud silmapaistvad kunstiteosed on sublimeeritud energia saavutamine frustratsioonist, mis on seotud tema isikliku elu kokkuvarisemise ja ebaõnnestumisega (armastus, rahulolematu seksuaalne instinkt jne).
Näiteks Freud viitab kuulsale maalikunstnikule, insenerile ja teadlasele Leonardo da Vinci. Ta lõi praktiliselt ühe inimese jaoks mõeldamatu. Mis iganes ta võttis, otsis ta täiuslikkust. Kuid ta ei olnud sugu vastu täielikult huvitatud.
Sigmund Freud väitis, et Leonardo sai erakordseks, sest tal oli seksuaalse soovi - libiido - täielik sublimatsioon ilma sisemise võitluseta. Samamoodi tõlgendas Freud oma sarnast positsiooni ja andis oma hämmastava töövõime nelikümmend aastat seksuaalse energia täielikule ja teadlikule sublimatsioonile. Sigmund Freud, olles ateist, jagas juudi moraali, et sugu on "õige" ainult sündimise eesmärgil.
"Biograafiline psühhoanalüüs" näitab, et paljude kuulsate teoste loomine on tekkinud siis, kui autorid märkisid kas armastuse kaotust või pettumust või võimetust kohtuda kire objektiga. Loovuse kaudu leidis energia välja. Fantasy teoste dorisovyvat midagi, mis puudus autorid reaalses elus.
Psühhoanalüüsis mõistetakse sublimatsiooni sageli vaimse seisundi muutusena: leinast rõõmuni, igatsusest rõõmu. Nii toimib psühholoogiline kaitse, muutes seksuaalse atraktiivsuse energiat sotsiaalselt vastuvõetava eesmärgina.
Sublimatsiooni teooria. T. Adorno tuvastas armastuse ja vihkamise keerulise kombinatsiooni mõju televisioonikangelastele ja jõudis järeldusele, et sublimatsiooni efekt võib teadvuse manipuleerimist paljundada. Lõppude lõpuks on indiviidi vaimne elu suuresti tekkinud teadvuseta eelistustest. Näiteks otsib inimene telesaadete vaatamisel mitte analüütiliste oskuste või kunstiliste, sügavate muljetega ja igaveste tõdesid. Ta on huvitatud programmide vaatamisest psühholoogiliste kalduvuste tõttu. Selles peitub teadvuse duaalsuse saladus.
Tavapärane vaataja, kes keeldub elus vägivallast, näeb ekraani kuritegudes ennast atraktiivseks vaatepunktiks ja ka tema jaoks toimib ta igapäevaste kogemuste ja üleliigse pingutuse lepitusvabastusena.
Monotoonne, kurnav igapäevaelu tekitab üksikisikule pettumust. Enamik tema püüdlusi, lootusi ei täida ja neid represseeritakse alateadvuse sfääri. Kõik see äratab kokku varises olevate disainilahenduste kunstliku realiseerimise vajaduse, et võtta abstraktne vastutusest. Teisisõnu, isik vajab psühholoogilist hüvitist, mida ta leiab televiisori vaatamisel või internetis istumisel.
Psühholoogid väidavad, et detektiivkuritegevuse telesaadete vaatamine vähendab reaalsete kuritegude arvu, sest vaadates on subjektiivne indiviidi halb kalduvus.
Vaadake videot: RDM Privision Presentation (November 2019).
Mis siis, kui tüütu abikaasa
Südametu
Isiklik ruum - koht, kus ma olen, ja ma saan endale lubada kõike
Psühholoogiline küpsus
Copyright 2019 \ none \ Sublimatsioon