Kolm kleidikest ja kleit: Kohvikud aedades ehk (seekord) Merivälja kohvikutepäev
Ma ei suuda piisavalt väljendada oma rõõmu selle üle, et nii paljud kogukonnad ja külad on avastanud kodukohvikutepäevade võlu! Lihtsalt nii mõnus ja põnev ja südamlik on näha inimesi, kes rõõm südames ja silmis oma kodukandi rahvale kooki ja sööki serveerivad. Ja nendega natuke rohkem tuttavaks saavad.
Isegi meil siin Viimsis on juba mitu aastat kohvikutepäeva peetud, aga millegipärast oleme meie igal korral kuskil mujal olnud. Sel aastal jõudsime siis koju, kui kohvikud olid juba uksi kinni panemas, aga meie kõrvaltänavas oli üks eriti lahe jazzikohvik, kus oli elav muusika ja ma istusin ja kuulasin seda oma trepil. Nii et natuke nagu sain osa ikkagi kaa.
Jaa, ja loomulikult tekitab selline kodukohvikupidamine minus rahutust ja õhinat ja suurt soovi ise kaa kohvikut pidada. Kodukohvikut siis. Et proovida, kuidas oleks olla kohvikupidaja ja inimestele oma kookidest maid ja ilmu kokku rääkida ja kõike detailideni läbi mõelda ja linikuid ja salvrätikuid ja muusikat valida ja toimetada ja võibolla lastele joogat teha ja kõikvõimalikke naabreid ja külalisi vastu võtta... Igal juhul unistan ma sellest kõigest siin praegu ja juba näen oma tagaaias laudu ja toole ja kooke ja rõõmsaid inimesi ja päikest. Palju päikest!
Merivälja lasteaed lubas oma aias mängida. Aga välja reklaamitud tervislikke salateid me kahjuks ei kohanud.
Seni aga naudime teiste kohvikuid ja sel pühapäeval jalutasime Merivälja aedades - sõime kooki, suhkruvatti (jaaa, tõesti), proovisime maasika-kombuchat(!) ja olime muidu rõõmsad (kuni me ära väsisime. Väga. Osalt sellepärast, et mõnikord on mõnes kohvikus niii palju rahvast (sest et kohvik on niii mõnus), et toitu tuleb lubatud 45 minuti asemel lausa poolteist tundi oodata. Sest see oli üks väheseid sooja toitu pakkuvaid kohvikuid ja huvi oli oodatust ilmselt kordi suurem. Panen kõrva taha, igaks juhuks)!
Kohvikus "Argipäeva Muinasjutt" olid sellised eriti lahedad satsitelgid, mis olid nii kaunid, et ma tahaks ühte päris endale ka, kuhu ma kedagi teist ei lubaks. Kahjuks mulle ei jäänud meelde see brändinimi.. Aga sõber guugel kindlasti aitab. Sünnipäevad siin tulemas janii..
Posted by Grete at 4:41 PM
Labels: koduelu, linnaelu, puhkus
Soome lõbus park ehk kuidas Linnanmäki meid rõõmus...