Resolutsioon – Teadmusbaas
Digitaaltelevisiooni, arvutimonitori või kuvariseadme displei eraldusvõime ("display resolution") või displeire¾iimi kuvamine on iga mõõdetava piksli arv, mida saab kuvada. See võib olla mitmetähenduslik termin, seda eriti seetõttu, et ekraanil olevat eraldusvõimet kontrolliksid elektronkiiretoru (CRT) kuvarid, lamekuvarid (sealhulgas vedelkristallkuvar) ja projektsiooniekraanid, mis kasutavad fikseeritud pildielementide (pikslite) massiive.
Tavaliselt tsiteeritakse seda kui 'width × height' , kusjuures üksused pikslites: näiteks "1024 × 768" tähendab laiust 1024 pikslit ja kõrgus 768 pikslit. Selles näites räägitakse tavaliselt "kümme kahekümne nelja seitsme kuuskümmend kaheksa" või "kümme kahekümne nelja seitsme kuue kaheksa".
Mõiste "ekraani eraldusvõime" üks kasutus kehtib fikseeritud pikslit sisaldavate arrayide kuvarite kohta, nagu plasmaekraanipaneel (PDP), vedelkristallkuvar (LCD), digitaalvalgustuse töötlemise (DLP) projektorid, AMOLED kuvarid ja sarnased tehnoloogiad ning on lihtsalt ekraani loomise veergude ja pikslite ridade füüsiline arv (nt 1920 × 1080). Fikseeritud grid-ekraani olemasolu tagajärjeks on see, et mitme formaadisisese videoväljundi jaoks vajavad kõik kuvarid ekraanile siseneva pildiformaadiga vastavuse saavutamiseks "skaleerimismootorit" (digitaalset videoprotsessorit, mis sisaldab mäluseadet).
Pange tähele, et seadme ekraanidel nagu telefonid, tahvelarvutid, monitorid ja televiisorid on ülaltoodud sõna "resolutsioon" kasutamine ebaõige tähendusrikk, kuigi see on tavaline. Terminit "ekraani eraldusvõime" kasutatakse tavaliselt "pikslite mõõtmete", "pikslite arvu igas mõõtes" (nt 1920 × 1080) tähenduses, mis ei räägi ekraani pikslite tihedusest, millel pilt tegelikult on moodustunud: resolutsioon korralikult viitab pikslite tihedusele, pikslite arvule kauguse või alaühiku kohta, mitte pikslite arvu "kokku". Digitaalse mõõtmise korral kuvatakse ekraani eraldusvõime pikslite tihedusena (PPI). Analoogmõõtmisel, kui ekraan on 10-tolline kõrgune, mõõdetakse horisontaalset lahutusvõimet kogu 10 ruutmeetri kohta. cite web | title = Ekraani lahutusvõime? Kuvasuhe? Mida tähendavad 720p, 1080p, QHD, 4K ja 8K? Televisioonistandardite puhul on see tavaliselt märgitud "ridade horisontaalseks eraldusvõimeks pildi kõrguse kohta, pikslite või joontega.
1 kaalutlused
1.1 Televiisorid
1.1.1 Common display resolutions
1.1.2 Standardite areng
Mõned kommentaatorid kasutavad ekraani eraldusvõimet, et näidata mitmesuguseid sisestusvorminguid, mida ekraani sisend elektroonika aktsepteerib, ja sisaldavad sageli formaate, mis on suuremad ekraani natiivse võrgumõõduga, kuigi need peavad olema ekraani parameetritega vastavuses väiksemad (nt 1080p sisend ekraani native 1366 × 768 piksli massiiv). Telesaadete sisendite puhul võtavad paljud tootjad kasutusele sisendi ja vähendavad seda ekraani ülevõtmiseks kuni 5% võrra, seega ei pruugi sisendkõne eraldusvõime erineda.
Silma nägemist "ekraani eraldusvõimega" võib mõjutada mitmed tegurid - vt [piltide eraldusvõime ja optiline lahutusvõime. Üks tegur on ekraani ristkülikukujuline kuju, mida väljendatakse füüsilise kujutise laiuse ja füüsilise kujutise kõrguse suhtena. Seda nimetatakse kuvasuhteks (pilt). Ekraani füüsiline kuvasuhe ja üksikute pikslite kuvasuhe ei pruugi olla samad. Kujutise kujutise eraldusvõime # WXGA 16: 9 ekraanil on ruut pikslit, kuid 16: 9 kuvari graafik [Graphics display resolution # XGA (1024x768) on piklikud pikkused.
Näide piksli kujust, mis mõjutab "eraldusvõimet" või tajutavat teravust: suurema eraldusvõimega suurema teabe kuvamine väiksemal alal suurendab pilti selgemalt või "teravamalt". Kuid kõige uuemad ekraanitehnoloogiad on fikseeritud teatud resolutsiooniga; vähendades niisuguste ekraanide eraldusvõimet madalalt, vähendab oluliselt teravust, kuna interpoleerimisprotsessi kasutatakse ekraani natiivse eraldusvõime väljundiks mitte-kohaliku eraldusvõime sisestamiseks.
Kuigi mõned CRT-põhised kuvarid võivad kasutada videotöötlust, mis hõlmab mälu massiivide abil pildi hajutamist, mõjutavad CRT-tüüpi kuvarid lõpuks ekraani eraldusvõimet erinevatest parameetritest nagu koha suurus ja fookus, astigmatism (optilised süsteemid) ekraani nurkades, värvilise fosfori pigi varvamassi (nagu Trinitron) ja video ribalaiust.
Telerid on järgmiste resolutsioonidega:
Standardlahutusega televiisor (standardlahutusega televiisor):
480i (NTSC digitaalstandard, milles kasutatakse kahte põimitud videovälju, milles on 243 rida)
576i (PAL-i digitaalne standard, milles kasutatakse kahte põimitud piki 288 rida)
Täiustatud valgustusega televiisor (täiustatud valgustusega televiisor):
480p (720 x 480 (progressiivne skaneerimine)
576p] (720 × 576 progressiivne skaneerimine)
Kõrglahutusega televiisor (kõrglahutusega televiisor):
720p (1280 × 720 progressiivne skaneerimine)
1080i (1920 × 1080 jagatud kaheks 5leheliseks põimitud väljadeks)
1080p (1920 × 1080 progresseeruv skaneerimine)
Ultra-kõrglahutusega televisioon (Ultra-High Definition Television):
4K UHD (3840 × 2160 progressiivne skaneerimine)
Tõeline 4K (4096 × 2160)
8K UHD (7680 × 4320 progressiivne skaneerimine)
Laius (px)
Kõrgus (px)
% Steami kasutajatest(Aug 2017)
% veebi
kasutajaid(May 2017)
Kui arvutiekraani eraldusvõime on kõrgem kui füüsilise ekraani eraldusvõime ( native resolution ), muudavad mõned videodraiverid füüsilise ekraani keritavaks üle füüsilise kuva, seega realiseerib oma vaateava abil kahemõõtmeline virtuaalne töölaud. Enamik LCD-tootjad teostavad paneeli natiivse eraldusvõime, kuna töötavad vedelkristallkuvaril oleva eraldusvõimega, toob vaesem pilt tänu pikslite kukkumisele, et muuta pilt sobivaks (kui kasutatakse DVI-d) või analoogsignaali ebapiisavast proovist (VGA-pistiku kasutamisel). Vähesed CRT tootjad tsiteerivad tegelikku kohalikku resolutsiooni, kuna CRT-id on oma olemuselt analoogsed ja võivad erineda nende kuvarit nii madalalt kui 320 × 200 (emapaljõu vanemate arvutite või mängukonsoolide puhul) nii suur kui sisemine plaat võimaldab või pilt muutub liiga üksikasjalikuks, et vaakumtoru saaks uuesti luua (, st , analoog hägusus). Seega, CRT-d pakuvad eraldusvõimet resolutsioonis, mida fikseeritud lahutusvõimega LCD-ekraanid ei suuda pakkuda.
Viimastel aastatel on sülearvuti ekraanide puhul 16: 9 kuvasuhe laienenud. 1366 × 768 (720p) on enamiku sülearvuti suuruste jaoks populaarne, suuremate sülearvutite jaoks on saadaval 1600 × 900 (HD +) ja 1920 × 1080 (1080p).
Mis puutub digitaalsesse kinematograafiasse # omandamisvormingute puhul, siis videolõigu standardid sõltuvad kõigepealt raami kujutise suheest filmilises laos (mis on tavaliselt digitaalse vaheprotsessi järgselt filmilõigu skanner) ja seejärel tegelike punktide arvul. Ehkki standardsete suuruste puhul pole ainulaadset komplekti, on filmi tööstuses tavaline viidata pildi "" kvaliteedile "," n ", kus" n "on (väike, tavaliselt isegi) täisarv number, mis vastab tegelikule resolutsioonile, olenevalt filmi vormingust. Viidates arvatavale, et 4: 3 (umbes 1,33: 1) kuvasuhe, mida filmraam (olenemata sellest, mis on selle formaat) eeldatavalt "horisontaalselt sobib", "" n "on kordaja 1024-st selline, et horisontaalne eraldusvõime on täpselt 1024 n n punkti. Näiteks 2K võrdlusresolutsioon on 2048 × 1536 pikslit, samas kui 4K võrdluslahutus on 4096 × 3072 pikslit. Sellest hoolimata võib ka 2K viidata resolutsioonidele nagu 2048 × 1556 (täisava), 2048 × 1152 (HDTV, 16: 9 kuvasuhe) või 2048 × 872 pikslit (Cinemascope, kuvasuhe 2,35: 1). Samuti väärib märkimist, et kui kaadri lahutusvõime võib olla näiteks 3: 2 (720 × 480 NTSC), siis see pole see, mida näete ekraanil (st 4: 3 või 16: 9 sõltuvalt ristkülikukujulised pikslid).
<! - seotud Pointeriga (graafilised kasutajaliidesed) -> Paljud 1970ndate ja 1980ndate lõpus toodetud personaalarvutid olid kavandatud televiisorite kasutamiseks oma ekraaniseadmete abil, mis muudavad resolutsioonid sõltuvaks kasutatavatest televisioonistandarditest, sealhulgas PAL-i ja NTSC-st. Pildi suurused olid tavaliselt piiratud, et tagada kõigi pikslite nähtavus suurtes televisioonisüsteemides ja lai valik televiisorit, mis erineva hulga üle skaneerimisega. Seega oli tegelik piltpindala mõnevõrra väiksem kui kogu ekraan ja seda ümbritseb tavaliselt staatiline värvipiir (vt pilti paremale). Samuti jäeti interlacing skaneerimine tavaliselt välja, et anda pildile rohkem stabiilsust, käimasoleva vertikaalse lahutusvõime vähendamine poole võrra. 160 x 200, 320 x 200 ja 640 x 200 kohta NTSC-il olid ajastu suhtelised üldjoontes lahendused (tavalised olid ka 224, 240 või 256 skaneerimisliinid). IBM PC maailmas kasutasid neid resolutsioone 16-värviga täiustatud graafikaadapteri videokaardid.
Klassikalise televiisori kasutamise üheks puuduseks on see, et arvuti ekraani eraldusvõime on kõrgem kui televisioon võiks dekodeerida. NTSC / PAL-teleritele mõeldud kromaaži eraldusvõime on ribalaius piiratud maksimaalselt 1,5 megahertsi suurusega või ligikaudu 160 pikslilise laiusega, mille tulemuseks on 320- või 640-laiusega signaalide värvi hägustamine ning teksti on raske lugeda (vt teine ​​pilt parem) Paljud kasutajad said kõrgema kvaliteediga televiisorid S-Video või värvigraafika adapteri sisenditega, mis aitasid vältida värvide hägusust ja muudavad loetavamaks. Kõige värskeima probleemi kõige odavam lahendus pakuti Atari 2600 video arvuti süsteemis ja Apple II Plus-s, mis mõlemad pakkusid võimalust värvi keelata ja musta ja valge signaali vaadata. Commodore 64 puhul peegeldus GEOS (kaheksa-bitiste operatsioonisüsteemidega) Mac OS-i meetodit mustvalgena, et parandada loetavust.
640 × 400i eraldusvõime (720 × 480i piiridega keelatud) võeti esmakordselt kasutusele kodutehnikad nagu Amiga ja hiljem Atari Falcon. Need maksimaalse vertikaalse eraldusvõime suurendamiseks kasutati neid internetis. Need režiimid sobisid ainult graafika või mängude jaoks, sest värisev põimimine muudab tekstitöötluse, andmebaasi või arvutustabeli tarkvara teksti lugemise keerukaks. (Kaasaegsed mängukonsoolid lahendavad selle probleemi, filtreerides 480i videot madalamale resolutsioonile. Näiteks Final Fantasy XII põleb filtri välja lülitamisel, kuid stabiliseerub kui filtreerimine on taastatud. 1980-ndate arvutite puudumine oli piisav sarnase filtreerimistarkvara käitamiseks.)
720x480i ülekoormatud arvuti eeliseks oli lihtne interaktiivse telereklaamiga liides, mis aitas kaasa Newtek Video-rösteri väljatöötamisele. See seade võimaldas Amigasit kasutada CGI loomiseks erinevates uudisteosakondades (nt ilmastikunäidised), draamakavad nagu NBC "seaQuest DSV", WB "Babylon 5" ja Disney varajane arvuti genereeritud animatsioon The Little Mermaid (1989 film) , 'Beauty and the Beast (1991 film)' 'ja' 'Aladdin (1992 Disney film)' '.
PC-maailmas kasutasid IBM-i PS / 2 VGA (mitut värvi) sisseehitatud graafikakomponendid kujutist mitte-põimitud (progresseeruva) 640 × 480 × 16 värvilist eraldusvõimet, mida oli lihtsam lugeda ja mis seega oleksid kontoritöö jaoks veelgi kasulikud. See oli standardne resolutsioon alates 1990 kuni umbes 1996. Standard resolutsioon oli 800 × 600 kuni umbes 2000. Microsoft Windows XP, mis ilmus aastal 2001, oli mõeldud töötama 800 × 600 miinimum, kuigi on võimalik valida originaal 640 × 480 aknas Täpsemad sätted.
Eri riistvara, nagu näiteks Atari, Sega või Nintendo mängukonsoolid (emulaatorid), mis on multiskaansete CRT-de jaoks ühendatud, kasutatakse tavaliselt suurema autentsuse saavutamiseks palju väiksemaid resolutsioone, näiteks 160 × 200 või 320 × 400, kuigi teised emulaatorid on ära kasutanud pikselatsioonide tuvastamise kohta ringis, ruudus, kolmnurkis ja muudes geomeetrilistes funktsioonides väiksema eraldusvõimega suuremahulise vektorgraafika kujundamiseks.
Pärit leheküljelt "http://wiki.kehtna.edu.ee/index.php?title=Resolutsioon&oldid=30925"
Viimane muutmine: 07:48, 7. november 2017