Kui ma 2003. aasta 24. juuli varahommikul endale alternatiivkultuurifoorumisse Rada7.ee kasutajakonto tegin, ei olnud mul selget ettekujutust tolle keskkonna iseärasustest ja suhtlusreeglitest. Teadsin vaid, et sealne tuumik – lehe loojad ja aktiivsemad kasutajad, keda võis rokkfestivalidel näha möllamas ühetaolistes särkides – on minust keskeltläbi veidi noorem ja huvitub vist nu metal’ist. Kuna Rada7 kasutajaskond oli suurem kui toonastel ainult metal-muusikale pühendunud veebiplatvormidel nagu Hard Rock Club ja Surnuaed või metal.ee postiloend, lootsin oma bändide kontsertide ja üllitiste kohta teavet mitmekesisemas, eklektilisemas ja, nagu peagi selgus, pop-kult-ajastuvaimu vahetumalt kanaldavas teabevõrgus levitades leida uut publikut.
Moshe Gammeri „Üksik hunt ja karu. Kolm sajandit Tšetšeenia vastupanu Vene võimule“
Margit Lõhmuse „Sterne“
Kai Kase „Kogetud teosed“
tantsuteatri Fine 5 „Mina olin siin“
kontsertlavastus „Surmatants“
klaasikunstnike ühenduse aastanäitus „Resonants“ ning Ehalill Halliste ja Helle Videviku „Veest võetud, tulest tulnud“
Olev Ainomäe kontsert „Oboe d’amore – armunud oboesse“
mängufilmid „Ükskord Hollywoodis“ ja „Kohtunik“
Esikülg: ANNE PIKKOV