Feeding on debris first evidence of micro debris down to 10 mm in the gastrointestinal tract of common bleak in River Helge a
Skrap till middag? Visste du att tandkram, cigaretter och plastpasar hanger ihop med vad du ater till middag? Las vidare sa ska jag beratta hur. Lagger man ihop allt skrap som manniskor pa Jorden skapar varje dag blir det valdigt, valdigt mycket. En ganska stor del av skrapet hamnar till slut i sjoar, floder och hav dar det kan paverka de djur och vaxter som lever dar. Men nu kanske du tanker, varfor ser man inte sa varst mycket skrap i till exempel aar? Jo, det ar for att skrapet sonderdelas till mindre och mindre bitar hela tiden. Till slut ar de mindre an 5 millimeter och da kallas de for mikroskrap. Men mycket skrap kan inte brytas ned fullstandigt sa som till exempel lov gor, och darfor blir mikroskrapet kvar i vara vatten under valdigt lang tid. Vad vi inte vet alls mycket om ar hur detta paverkar de djur som lever i aar. Ater de till och med upp skrapet? Jag har undersokt om lojor (Alburnus alburnus) och mortar (Rutilus rutilus) i nedre delen av Helge a i Skane har mikroskrap i magen. Det gjorde jag genom att fanga fiskarna, plocka ut hela mag tarmkanalen fran varje fisk och lagga den i en kemikalie som loser upp det biologiska materialet men lamnar skrapet opaverkat. Sedan filtrerade jag losningen genom filter som jag sedan tittade pa i ett mikroskop for att kunna se om det fanns nagra mikroskrappartiklar. Det visade sig att lojor har massor av mikroskrap i magen, medan mortar inte har nagonting alls. Detta kan bero pa att de tva fiskarna ater olika saker. Lojor lever nara ytan och ater djurplankton medan mortar ater det mesta, allt fran vaxter till insekter och snackor. Beroende pa var i vattnet mikroskrapet finns, om det ar latt eller tungt, kan olika fiskar komma i kontakt med det. Vi vet inte var mikroskrapet finns i Helge a, men resultaten fran denna undersokningen verkar visa att det halls flytande uppe i vattnet. Det var framforallt transparenta skrappartiklar som fanns i lojorna. Detta kan bero pa att sannolikheten att ett djur ater upp en skrappartikel okar om den ser ut som djurets normala mat. Lojor jagar namligen med hjalp av sin syn, och eftersom att djurplankton ar ganska genomskinliga kan detta forklara varfor mycket transparent mikroskrap hittades. Men var kommer mikroskrapet fran? Det kan komma fran manga olika stallen, sa som till exempel skonhets och hygienprodukter med mikroplaster i, konstgrasplaner, nedskrapning, vag och dackslitage samt fibrer fran nar vi tvattar exempelvis fleeceklader. Partiklarna ar ofta for sma for att helt och hallet fastna i vara reningsverk, och darfor hamnar ofantligt manga dar reningsverken slapper ut sitt vatten, vilket ar 34 stycken i Helge a. Det som ar orovackande ar att mikroskrapet har visat sig vara mycket farligt for organismer att fa i sig. Mikroskrap kan drastiskt minska antal fiskagg som klacks, tillvaxthastigheten hos fisklarver samt reaktionen pa rovdjursdoft vilket okar risken att bli uppaten. Man har ocksa upptackt att de kan fungera som sma svampar och suga at sig miljogifter som finns i vattnet och som sedan transporteras vidare till fisken. Nar sedan ett annat djur ater fisken, foljer gifterna med och kan pa sa satt samlas i stora mangder i det djur som ar hogst i naringskedjan, vilket ju ofta ar vi manniskor! Det ar darfor valdigt viktigt, bade for de vattenlevande organismernas och varan egen skull, att vi minskar mangden mikroskrap i vara vatten. Detta gor vi alla tillsammans genom att aldrig slanga cigarettfimpar pa marken, att inte anvanda tandkram med mikroplast i och att se till att allt skrap, var enda liten bit, hamnar dar den ska. I atervinningen. Sedan kan jag genuint onska oss alla en smaklig maltid ikvall! Handledare: Professor Anders Nilsson Examensarbete kandidatexamen 15hp i Biologi, 2016 Biologiska institutionen, Lunds Universitet Biosfaromrade Kristianstads Vattenrike (Less)