title: Luettelo Alaskan kuvernööreistä

text:
Alaska toimi vuodesta 1884 vuoteen 1912 Alaskan piirinä Yhdysvaltojen alaisuudessa. Tuolloin Alaskan kuvernöörin valitsi Yhdysvaltain silloinen presidentti.
Vuonna 1912 Alaskan piiri organisoitiin ja se muutettiin Alaskan territorioksi. Yhdysvaltain istuva presidentti valitsi Alaskan kuvernöörin aina vuoteen 1959 asti, jolloin Alaskasta tuli Yhdysvaltojen 49. osavaltio.


title: Yhdysvaltain historia

text: Historiansa suurimman maalisäyksen USA sai kun vuonna 1803 Thomas Jeffersonin hallitus osti Ranskan Napoleonilta Mississippijoen länsipuolelle ulottautuvan Louisianan alueen. Aluekauppa oli huomattavasti nykyistä Louisianan osavaltiota suurempi – hankitut alueet käsittävät nykyisin 23 % maan pinta-alasta. Vuonna 1845 Yhdysvaltoihin liittyi Meksikosta 1836 itsenäistynyt Texas. Meksikon kanssa käydyn sodan tuloksena Yhdysvaltoihin liitettiin 1848 suunnilleen nykyisten Kalifornian, Nevadan, Utahin, Arizonan ja New Mexicon osavaltioiden alueet Guadeloupe Hidalgon rauhassa 2. helmikuuta 1848. Arizonan ja New Mexicon alue laajeni etelään Gilajoen eteläpuolelle Meksikon kanssa 1853 tehdyllä kymmenen miljoonan silloisen Yhdysvaltain dollarin Gadsdenin kaupalla. Venäjän keisari Aleksanteri II myi 9. huhtikuuta 1867 Alaskan Yhdysvalloille.


title: Juneau

text: Kullankaivuun sijaan Juneausta kehkeytyi lähialueen kaupan ja liikenteen keskus. Alaskan pääkaupunki Juneausta tuli vuonna 1906, kun pääkaupunki siirrettiin sinne Sitkasta. Vuonna 1931 valmistui Alaska State Capitol-rakennus. Toinen huomattava historiallinen rakennus on vuonna 1894 valmistunut venäläisortodoksinen kirkko. Vuonna 1970 Juneau liitettiin hallinnollisesti kaupungin edustalla olevalla saarella sijainneseen Douglasiin. Alaskan pääkaupunkia on ajoittain pyritty muuttamaan uudestaan muualle, mutta hankkeita ei ole lopulta toteutettu. Pääkaupungin asemaan liittyvät liittovaltion ja osavaltion virastot ovatkin edelleen Juneaun merkittävimmät työnantajat.


title: Alaskan osto

text: Venäjä luopui Alaskasta, koska sen hallitseminen oli kallista ja hankalaa. Lisäksi Venäjä pelkäsi menettävänsä Alaskan joka tapauksessa ennen pitkää Yhdysvalloille. Yhdysvalloissa Alaskan ostamista kannatettiin, vaikka sille ei vielä 1800-luvulla nähtykään juuri käyttöä. Alaskasta tuli merkittävä alue Yhdysvalloille vasta 1900-luvulla, jolloin sen luonnonvaroja pystyttiin hyödyntämään tehokkaammin ja sen strateginen sijainti korostui.


title: Alaska

text: Alaskan osavaltio pitää yllä kansalaisosinkoa, joka voidaan laskea yhdeksi perustulon muodoksi. Myydyistä mineraaleista, pääosin öljystä, saadut tulot jaetaan kaikille osavaltion asukkaille. Vuonna 2005 jokainen Alaskan asukas (mukaan lukien heidän lapsensa) sai 845,76 dollarin šekin. Rahaston 24-vuotisen historian aikana se on maksanut jokaiselle kansalaiselle 24 775,45 dollaria.


title: Alaskan osto

text: Ensimmäisten vuosikymmenten aikana Alaskan olemassaoloon ei juurikaan kiinnitetty huomiota Yhdysvalloissa. Alaskaa hallitsi aluksi Yhdysvaltain armeija, jolta valta annettiin kesäkuussa 1877 lyhyeksi aikaa Yhdysvaltain valtiovarainministeriölle. Valtiovarainministeriön jälkeen aluetta hallitsivat vuorollaan sotavoimien eri osastot, kunnes alueelle toukokuussa 1884 luotiin siviilihallinto, jotta kaivostoimintaa säädelleet lait saataisiin voimaan. Vuonna 1896 Alaskan läheltä Yukonista löytyi suuri kultasuoni, mikä aloitti Klondiken kultaryntäyksen Alaskan läpi. 1900-luvulla alueen merkittävyyttä lisäsivät suuret öljylöydöt ja sen strateginen sijainti, joka kävi lopullisesti ilmi toisen maailmansodan aikana.


title: Aleutit (kansa)

text: Venäjä myi Alaskan Yhdysvalloille vuonna 1867 ja suurin osa aluteista jäi näin Yhdysvaltojen alaisuuteen. Joitakin aluettiperheitä oli kuitenkin siirretty edelleen osana Venäjää säilyneille Komendöörisaarille. Alaskan rannikolla asuneet aleutit ja inuitit olivat omaksuneet venäläisiä tapoja, mutta Yhdysvallat alkoi soveltaa heihin sulauttamispolitiikkaa. Japani miehitti osan Aleuttien saarista toisen maailmansodan aikana. Yhdysvallat oli evakuoinut saaret, joiden asukkaat vietiin väliaikaisille sijoituspaikoille Alaskan mantereelle. Monet aleuteista kuolivat sijoituspaikkojen huonojen olosuhteiden takia. Kun he pääsivät palaamaan kotikyliinsä vuonna 1945, monet asunnot oli poltettu ja tuhottu.


title: Alaska

text: Vuonna 1867 alue myytiin yhdessä Aleuttien saarten kanssa Yhdysvaltain valtiolle 7,2 miljoonalla dollarilla: 4 senttiä hehtaarilta. Ulkoministeri William Seward, joka suoritti neuvottelut venäläisten kanssa, sai pitkään kuulla ivailua ”järjettömästä” kaupastaan. Alue vaikutti vielä tuolloin hyödyttömältä erämaalta, mikä näkyi vuoden 1880 väestönlaskennassa: alueella oli ainoastaan 33 426 asukasta, joista kaikki paitsi 430 olivat alkuasukkaita (inuitteja tai intiaaneja). Alaskan tutkiminen alkoi nyt uudestaan. Osa venäläisten retkistä ja niiden tuloksista jäi unohduksiin. Amerikkalaiset tutkivat innolla uutta aluettaan, mutta varsinaiset löytöretket oli jo tehty.


title: Antonio Vivaldi

text: Antonio Lucio Vivaldi (4. maaliskuuta 1678 Venetsia, Venetsian tasavalta – 28. heinäkuuta 1741 Wien, Itävalta) oli italialainen säveltäjä, joka kuuluu barokkimusiikin suurimpiin nimiin, vaikka painuikin kuoltuaan unohduksiin. Hänet löydettiin uudestaan vasta 1900-luvulla. Vivaldi oli erittäin tuottelias säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa on viulukonserttojen sarja "Neljä vuodenaikaa". Tuotantoon sisältyy konserttojen lisäksi myös kuoromusiikkia, kuten suosittu "Gloria" (RV 589), sekä kymmeniä oopperoita.


title: Barokkimusiikki

text: Antonio Vivaldi oli italialaisen myöhäisbarokin merkittävimpiä ja tuotteliaimpia säveltäjiä. Hän toimi lähes neljänkymmenen vuoden ajan venetsialaisessa "Pio Ospedale della Pietà" -orpokodissa ja tarjosi erinomaista musiikkiopetusta lahjakkaille asukeille, joiden taso nousi niin korkealle että orpokoti tuli tunnetuksi taitavista viulunsoittajistaan. Orpokoti oli tarkoitettu orvoille, aviottomille tai köyhille lapsille ja toimi sisäoppilaitoksen tavoin. Vivaldin työnkuvaan kuului musiikinopetuksen ja soittimien kunnossapidon lisäksi musiikin säveltäminen orpokodin kuorolle ja orkesterille. Hän sävelsi jumalanpalvelusmusiikkia, muun muassa messuja ja oratorioita, mutta hänen teostensa pääosan muodostavat soitinteokset, erityisesti konsertot.


title: Antonio Vivaldi

text:
Vivaldi syntyi esikoisena kuusilapsiseen perheeseen, jonka isä toimi viulistina Venetsian San Marco -kirkon orkesterissa. Antonio sai todennäköisesti nuorena isältään viulunopetusta. 25-vuotiaana, vuonna 1703 hänet vihittiin papiksi, ja hän sai lempinimen "il prete rosso" (punainen pappi) hiustensa värin takia. Huonon terveytensä vuoksi hän lopetti messujen toimittamisen jo kahden vuoden kuluttua. Samana vuonna Vivaldi sai paikan viulunsoiton opettajana venetsialaisessa yhdistetyssä lastenkodissa ja musiikkioppilaitoksessa, "Ospedale della Pietàssa". Hän sävelsi, johti orkesteria ja opetti lastenkodin tyttöjä, joiden taso nousi niin korkeaksi, että laitos tuli tunnetuksi taidokkaista viulunsoittajistaan.
Vivaldin 1700-luvun ensimmäisenä vuosikymmenenä säveltämät viulusonaatit ja -konsertot tulivat tunnetuiksi muualla Euroopassa nuottien ansiosta, jotka kaikki julkaistiin Amsterdamissa ja joita uudelleenpainettiin Lontoossa ja Pariisissa. Hänen musiikkiaan levisi paljolti myös käsikirjoitusten muodossa.


title: Antonio Vivaldi

text: Vivaldi oli ensimmäinen barokin kauden suuri säveltäjänimi. Hän jätti suuren vaikutuksen Bachiin, joka teki muun muassa cembalo- ja urkusovituksia tämän teoksista. Juuri muuta Vivaldin musiikki ei merkinnytkään lähes kahteen vuosisataan säveltäjän kuoleman jälkeen, sillä 1700-luvun ailahtelevissa muotivirtauksissa hänen nimensä unohtui nopeasti ja 1800-luvullakin Bachin arvostuksen noustessa vain edellä mainitut sovitukset saivat huomiota.


title: Antonio Vivaldi

text: Vivaldi oli musiikin historian tuotteliaimpia säveltäjiä. Hänen säilyneeseen tuotantoonsa kuuluu 46 oopperaa (säveltäjän mukaan peräti 94), 512 konserttoa, 19 sinfoniaa ja 108 sonaattia; lisäksi kirkollista ja maallista vokaalimusiikkia (messuja, motetteja, oratorioita, kantaatteja, psalmeja, serenataa ynnä muita) yli 60 teosta. Teoksen "Neljä vuodenaikaa" jälkeen Vivaldin suosituin työ on vuonna 1708 sävelletty noin puoli tuntia pitkä kuoroteos, "Gloria" (RV 589), joka on ollut yleisön suosikki 1950-luvulta alkaen.


title: Antonio Vivaldi

text: Viimeisinä elinvuosinaan Vivaldi oli kotikaupungissaan maineikas säveltäjä. Vuoteen 1739 mennessä Italiassa esitettiin ainakin kymmentä hänen säveltämäänsä oopperaa. Vuonna 1738 hänet kutsuttiin Amsterdamiin kaupunginorkesterin satavuotisjuhlakonserttiin, jossa esitettiin myös eräs hänen teoksensa (RV 562). Hän sävelsi neljä teosta esittääkseen ne Puolan kruununprinssi Fredrik Christianin Venetsian-vierailun kunniaksi vuosina 1739–1740. Vivaldi matkusti Wieniin vuoden 1740 loppupuolella. Syyksi arvellaan hänen halunsa tavata hänen musiikkinsa suuri ihailija Kaarle VI. Keisari kuoli kuitenkin pian hänen saapumisensa jälkeen, ja Vivaldi jäi ilman taloudellista tukea. Hän joutui myymään käsikirjoituksiaan, kuten oli jo aiemmin tehnyt rahoittaakseen matkansa Wieniin. Vivaldi kuoli lyhyen ajan sisällä, eräiden lähteiden mukaan unohduksessa ja köyhyydessä. Omien sanojensa mukaan Vivaldi oli koko elämänsä kärsinyt huonosta terveydestä ja rintasairaudesta (mahdollisesti astma).


title: Antonio Vivaldi

text: Vivaldin musiikki edustaa tyyliltään italialaista myöhäisbarokkia. Hän uudisti erityisesti konserttoja, jotka hänen säveltäminään olivat tavallisesti kolmiosaisia (nopea–hidas–nopea). Ne toimivat pitkään esimerkkeinä tuleville säveltäjille kaikkialla Euroopassa. Hän kehitti usein harmonisia ja teemallisia kontrasteja (esimerkiksi orkesterin ja soolosoittimen välinen kontrasti) yhdistettynä tonaalisesti määrättyyn rakenteeseen. Esimerkiksi "ritornelloissa" (samana toistuva jakso, joka vuorottelee konsertoivien jaksojen kanssa) toisiaan kontrastoivat aiheet esiintyvät uudella tavalla yhdisteltyinä. Säveltoistot, murretut kolmisoinnut ja asteikot yhdistyvät vaihteleviin rytmeihin antaen mahdollisuuden lukemattomiin muunteluvaihtoehtoihin. Musiikin ilmauksellisuus ja tunteellisuus enteilivät jo romantiikan syntyä. Toisin kuin muut aikansa italialaissäveltäjät, Vivaldi antoi teoksilleen erityiset nimet, jotka kuvastivat teosten luonnetta tai musiikillista sisältöä.


title: Antonio Vivaldi

text: Vuonna 1723 Vivaldi palasi La Pietàan, jossa hänen työsopimukseensa lisättiin sopimus matkoista muualle Eurooppaan. Säveltäjän nimi säilyi oppilaitoksen kirjoissa vuoteen 1735 asti, mutta vakinaisesti hän pysyi toimessaan vain vuoteen 1725 asti. Jo vuonna 1723 hän teki pitkäkestoisen matkan Roomaan, jossa esitettiin muun muassa oopperat "Ercole su'l Termodonte" ja "Il Giustino". Vuosina 1725–1729 hän oleskeli jälleen suurimmaksi osaksi Venetsiassa, jossa esitettiin useita hänen tuoreita oopperoitaan. Amsterdamissa julkaistiin konsertot opus 8, joihin kuuluu myös "Neljä vuodenaikaa". Lisäksi hän omisti vuonna 1727 konserttosarjan opus 9 keisari Kaarle VI:lle, joka löi tämän jälkeen Vivaldin ritariksi.


title: Antonio Vivaldi

text: Vuonna 1713 sai ensiesityksensä Vivaldin ensimmäinen ooppera "Ottone in villa", ja säveltäjä alkoi keskittyä lähinnä oopperoiden tuottamiseen. Viisi vuotta myöhemmin Venetsiassa oli esitetty ainakin kahdeksan Vivaldin oopperaa. Hänen maineensa oli kiirinyt myös Saksaan, jossa hän sai paikan Hessen-Darmstadtin maakreivin kapellimestarina vuonna 1718. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa oopperoiden esittäminen kolmen vuoden ajan Mantovassa ja lisäksi muissa kaupungeissa, kuten Firenzessä, Vicenzassa ja kotikaupungissaan Venetsiassa.


title: Antonio Vivaldi

text: Vuonna 1922 Wilhelm Altmann julkaisi ensimmäisen luettelon silloin tunnetuista Vivaldin teoksista. Vain neljä vuotta myöhemmin käsitys säveltäjästä kuitenkin mullistui. Vuonna 1926 erään luostarin johtaja Montferatossa päätti myydä lukuisia pölyttyneitä käsikirjoituksia kirjaston kokoelmista rahoittaakseen remontoinnin luostarin rakennuksissa. Torinon kansalliskirjaston johtaja Alberto Gentili tunnisti käsikirjoitusten seasta Vivaldin teoksia, jotka näyttivät kuuluvan laajempaan kokoelmaan. Erinäisten vaiheiden ja sattumusten kautta kirjaston onnistui hankkia kaikki kokoelman käsikirjoitukset, joita siellä yhä säilytetään. Ne sisältävät satoja konserttoja, 22 oopperaa ja useita kirkollisia vokaaliteoksia. Torinon käsikirjoitusten ansiosta kuvamme Antonio Vivaldista muuttui muutaman Bachia innoittaneen teoksen säveltäjästä itsenäiseksi ja tuotteliaaksi mestariksi, jonka vaikutus länsimaisen musiikin historiassa on kiistaton.


title: Suomen kieli

text: Suomen kieli on jatkanut kehitystään myös nykysuomen kaudella. Etenkin erikoisalojen ja tekniikan kehityksen vaatimaa sanastoa on tullut ja tulee koko ajan lisää. Kun suomen kielen asema on vakiintunut ja yleinen sivistystaso noussut, lainasanoja ja vieraita äänteitä ei enää vältetä niin paljon kuin ennen.


title: Suomen kieli

text: Käsitykset siitä, milloin jotain suomensukuista kieltä on puhuttu nykyisen Suomen alueella, vaihtelevat. Vanhemman ajoituksen mukaan uralilainen kantakieli on yhdistetty kampakeraamiseen kulttuuriin, joka levisi Itämerelle asti jo noin vuosina 3900–3500 eaa. Nykyään pidetään todennäköisempänä, että uralilaiset kielet ovat levinneet nykyisen Suomen alueelle vasta kun kantasaame ja kantasuomi ovat olleet erillisiä kielimuotoja. Ne ovat eronneet toisistaan ehkä vuoden 1000 eaa. jälkeen. Kantasuomea on puhuttu ajanlaskun alun tienoille, jonka jälkeen siitä ovat alkaneet kehittyä nykyiset itämerensuomalaiset kielet. Erillisistä kielistä tai murteista voidaan puhua noin vuodesta 500 alkaen.


title: Suomensuojelija

text: Suomen kielen eräs mahdollinen tulevaisuuskuva on kielen kuoleminen sadan vuoden sisällä. Todennäköisempi vaihtoehto voi olla, että suomesta tulee ensisijainen käyttökieli vain ihmisten vapaa-ajalla. Kielen sanastoa ei kehitetä ja kielen ilmaisumahdollisuudet ovat vain osittaisessa käytössä. ”Suomen kieli on keskellä taistelua elintilasta jo nyt.” Kotilainen toteaa, että kielellä ei ole vain välinearvoa. Jokaisessa kielessä asuu kokonainen kulttuuri. Kieli voi olla jopa itseisarvo, ihmiset asuvat kielessään.


title: Suomensuojelija

text: Suomensuojelija. Ohjekirja kielen pelastamiseen on Lari Kotilaisen vuonna 2009 ilmestynyt kirja suomen kielestä ja sen tulevaisuudesta. Teoksen kustansi WSOY. Kotilaisen mukaan kukoistava kieli on sellainen jota käytetään kaikkialla, joka elää ajan mukana ja jota osataan ja arvostetaan. Ratkaisevaa on, mitä kielen puhujat itse tekevät. ”Suomea puhuivat ihmiset voivat tuhota suomen kielen – unohtamalla sen ja jättämällä sen tuuliajolle.” Kotilainen esittää seitsemän ohjetta, joiden avulla suomesta voidaan tehdä entistä menestyksekkäämpi kieli.


title: Minkälainen Suomi meidän on luotava?

text: Minkälainen Suomi meidän on luotava? on vuonna 1918 ilmestynyt kansakoulunopettaja Martti Pihkalan kirja, jossa hän hahmottelee samana vuonna käydyn Suomen sisällissodan jälkeisen Suomen yhteiskuntaa. Se sisälsi Pihkalan luonnostelemat perusperiaatteet, joiden pohjalle uusi itsenäinen Suomi pitää rakentaa. Pihkala on päivännyt kirjan käsikirjoituksen Jyväskylässä sisällissodan loppuvaiheessa 14. huhtikuuta 1918 ja se ehti ilmestymään vielä saman kuun aikana ennen sodan päättymistä. Kustantaja mainosti teosta "Helsingin Sanomissa" ensimmäisen kerran kolme viikkoa sisällissodan päättymisen jälkeen kesäkuun alussa.


title: Suomen kieli

text: Suomen kieli on voimakkaasti taipuva, agglutinoiva kieli. Sanajärjestys on toissijainen, lauseenjäsenten perusjärjestys on subjekti–predikaatti–objekti ja määrite käy useimmiten pääsanansa edellä. Suomessa on kahdeksan vokaalia ja 13 konsonanttia, mikäli eräitä lainasanoissa esiintyviä äänteitä ei lueta mukaan.


title: Suomen kieli

text: Puhuttu suomen kieli on usein ns. yleispuhekieltä, joka eroaa yleiskielen normeista mutta ei sisällä millekään murteelle tai alueelle tyypillisiä piirteitä. Puhekielessä tavallista koko Suomessa on esimerkiksi "a":n ja "ä":n katoaminen "olla"- ja "ei"-sanojen edellä: "meill-oli", "siin-ei". Myös "i" katoaa yleisesti sekä sanan lopusta "s":n jäljessä ("osas", "tulis", "suureks") että diftongin lopusta sanan toisessa tavussa ("punanen", "antas" < "antaisi"). Muita laajalle levinneitä piirteitä ovat yksikön käyttö monikon 3. persoonassa ("ne tulee"), pronominit "se" ja "ne" ihmisistä puhuttaessa ja "minä"- ja "sinä"-pronominien lyhyet asut, kuten "mä"("ä"), "mun" ja "mulla". Yleistä on myös passiivin käyttö monikon 1. persoonassa ("me mennään"), tiettyjen verbien pikapuhemuodot ("ei oo", "ei mee", "ei tuu") ja pronominit "toi" ’tuo’ ja "noi" ’nuo’.


title: Virallinen kieli

text: Suomessa perustuslain 17 § mukaan Suomen "kansalliskielet ovat suomi ja ruotsi". Suomessa ei siis ole enää laissa määritetty termiä "virallinen kieli", mutta oikeusministeriön mukaan termi ”kansalliskieli” on siihen rinnastettavissa. Vanhassa hallitusmuodossa oli määräys virallisista kielistä. Ruotsin- ja suomenkielisten perustuslaillista oikeutta saada palveluita säädellään kielilaissa. Perustuslaki takaa saamelaisille, romaneille ja muille ryhmille oikeuden ylläpitää omaa kieltään ja kulttuuriaan. Viittomakielisien ja vammaisuuden vuoksi käännösapua tarvitsevien oikeudet turvataan myös lailla. Tarkemmin saamelaisten oikeudesta saada viranomaispalveluita omalla äidinkielellään säädetään saamen kielilaissa.


title: Suomensuojelija

text: Suomen kielellä on enemmän kuin tarpeeksi puhujia, jotta koko yhteiskunta voi toimia tällä kielellä. Suurimmalla osalla maailman kielistä tällainen ei ole mahdollista. Siksi ”suomen kieltä tulee voida käyttää ei vain useimpiin vaan kaikkiin mahdollisiin tehtäviin”. Jotta kieli olisi ilmaisuvoimainen, sitä on pidettävä ajan tasalla. Tekniikan, tieteen, yhteiskunnan ja kulttuurin ilmiöistä ei voi puhua vanhentuneella sanastolla. Kieli voi menestyä vain muuttumalla. Uuden nasevan sanan, sanonnan tai uuden merkityksen vanhalle sanalle voi keksiä jokainen kielen käyttäjä. Parhaimmilla oivalluksilla on mahdollisuus levitä ja vakiintua.


title: Suomen valta

text: Suomen valta ("Nouse, riennä Suomen kieli") on August Ahlqvistin (nimimerkki A. Oksanen) kirjoittama isänmaallinen runo. Runon sanoissa korostetaan suomen kielen merkitystä Suomelle maana ja kansakuntana. Runon sävelsi lauluksi Emil Genetz, mutta sitä on laulettu myös Saksan kansallislaulun "Deutschlandliedin" sävelellä.


title: Uralilaiset kielet

text: Uralilaisissa kielissä on keskimäärin 13–14 sijamuotoa. Sijamuotojen määrä vaihtelee kuitenkin suuresti eri kielissä (sekä eri kielioppitraditioissa; sijamuodon ja adverbinjohtimen raja on epäselvä, ja esimerkiksi unkarissa luetaan perinteisesti sijapäätteiksi suffikseja, jotka suomessa on katsottu johtimiksi). Suomessa on 15 produktiivista sijaa, mutta unkarissa jopa 24, kun taas jotkin kielet tulevat toimeen jopa kolmella sijamuodolla. Sijamuotojen määrä muutamissa kielissä on seuraava:Uralilainen sijajärjestelmä on pohjana kaikille uralilaisille kielille. Monissa kielissä sijamuotojen määrä on lisääntynyt runsaasti, kun taas toisissa se on pysynyt maltillisena tai jopa vähentynyt. Uralilainen sijajärjestelmä käsittää kolme yleissijaa ja kolme paikallissijaa. Yleissijoja ovat nominatiivi, akkusatiivi ja genetiivi ja paikallissijoja lokatiivi, separatiivi ja latiivi.


title: Suomen kieli

text: Suomessa on 15 sijamuotoa, joista akkusatiivi esiintyy vain persoonapronomineissa ("minut", "sinut" jne.) ja kysymyssanassa "kenet". Sijamuotojen määrä on suomessa poikkeuksellisen suuri, sillä monissa maailman kielissä ei ole ollenkaan sijamuotoja tai jos niitä onkin, tavallisimmin määrä on 6–7. Tosin unkarissa on peräti 21 sijamuotoa. Uralilaisissa kielissä on yleensäkin runsaasti sijamuotoja.


title: Suomen kielioppi

text: Suomessa on 15 sijamuotoa, joista akkusatiivi esiintyy vain persoonapronomineissa ("minut, sinut" jne.) ja kysymyssanassa "kenet". Sijamuotojen määrä on suomessa poikkeuksellisen suuri, sillä monissa maailman kielissä ei ole ollenkaan sijamuotoja tai jos niitä onkin, tavallisimmin määrä on 6–7. Tosin unkarissa on peräti 21 sijamuotoa. Uralilaisissa kielissä on yleensäkin runsaasti sijamuotoja, sillä niitä on yli kymmenen myös mordvassa, marissa, komissa ja udmurtissa.


title: Unkarin kieli

text: Kieleen on kehittynyt runsas joukko kieliopillisia sijoja. Niiden lukumäärä riippuu käytetyistä kriteereistä, sillä raja sijamuotojen ja partikkelijohdannaisten välillä ei kaikissa tapauksissa ole selvä, mutta sijoja on joka tapauksessa enemmän kuin suomessa, tavallisimman käsityksen mukaan kolmisenkymmentä. Unkarissa on suomen kaltainen paikallissijojen järjestelmä. Järjestelmään tosin kuuluu yhdeksän sijaa suomen kuuden asemasta. Sisä- ja ulkosijojen lisäksi unkarissa on kolme superpositiosijaa, jotka ilmaisevat jonkin päällä olemista, sieltä lähtemistä tai sinne saapumista.


title: Superlatiivi (sijamuoto)

text: Superlatiivi on nominien sijamuoto. Se esiintyy tiettävästi unkarin kielessä sekä joissakin J. R. R. Tolkienin keinotekoisista kieliopeista. Superlatiivi sijamuotona ilmaisee jonkun päälle, tai jonkun yli menemistä, taikka tulemista; suomessa sitä vastaa adpositio "yli" tai adessiivi. Esim. lause "Heitin pallon "katolle"" ilmaistaisiin unkarin kielessä superlatiivilla.


title: Modaali (sijamuoto)

text: Modaali eli formaali on unkarin kielessä esiintyvä sijamuoto, joka ilmaisee tapaa (). Modaalin pääte on "-képpen" tai "-képp", ja se liittyy lähinnä pronomineihin. Suomeksi modaali voidaan yleensä kääntää postpositiolla "tavalla, tavoin", joskus myös essiivillä.Modaali on sekä merkitykseltään että muodostamistavaltaan läheistä sukua essiivi-formaalille.


title: Terminatiivi

text: Terminatiivi on paikallissija eräiden kielten kieliopissa. Suomen kielessä sitä ei ole, toisin kuin monissa sen sukukielissä kuten virossa ja unkarissa. Terminatiivi ilmaisee johonkin menemistä eli päätymistä, suomessa sitä vastaa apusanoilla "saakka" tai "asti" luotava rakenne, eli "niin kauas kuin, muttei yhtään edemmäs". Suomalais-ugrilaisten kielten lisäksi sijamuoto tunnetaan ainakin sumerin kielestä.


title: Temporaali

text: Temporaali on sijamuoto, joka ilmaisee aikaa. Unkarin kielessä sen pääte on "-kor". Esimerkiksi "hétkor" (”seitsemältä”), "hét órakor" (”kello seitsemän”), "éjfélkor" (”keskiyöllä”) ja "karácsonykor" (”jouluna”).


title: Superessiivi

text: Unkarin kielessä superessiivi on produktiivinen sijamuoto. Sen pääte on vartalosta riippuen "-n/-on/-en/-ön." Merkitys on useimmiten 'jonkin päällä', joskus se vastaa suomen inessiiviä.


title: Komitatiivi

text: Unkarin kielessä esiintyy sijamuoto, jolla on sekä instrumentaalin että komitatiivin tehtävä. Muodon tunnus on vokaaliloppuisten sanojen yhteydessä "-val/-vel"; konsonanttipäätteisiin sanoihin liittyessään tunnuksen "v" assimiloituu loppukonsonantin kaltaiseksi.


title: Nibiru

text: Kun Pluto vuonna 1930 löydettiin läheltä Lowellin laskemaa paikkaa, se aluksi samastettiin Lowellin olettaman Planeetta X:n kanssa. Myöhemmin kuitenkin osoittautui, että Pluton massa on aivan liian pieni, jotta se olisi voinut aiheuttaa häiriöitä Uranuksen tai Neptunuksen ratoihin. Vuonna 1992 tähtitieteilijä Myles Standish osoitti, että planeettojen radoissa havaitut häiriöt olivat näennäisiä ja johtuivat siitä, että Neptunuksen massa oli arvioitu liian suureksi. Pluto löytyi siis täysin sattumalta. Nykyisten tähtitieteilijöiden mukaan Planeetta X:ää ei ole olemassa.


title: Planeetan määritelmä

text: Pluto löydettiin 1930. Koska kyseessä oli selvästi kaukainen, Aurinkoa kiertävä kohde, ei tämänkään kohteen luokittelu planeetaksi ollut sinänsä ongelmallista. Sitä mukaa kun Pluton fysikaalisia ominaisuuksia saatiin kartoitettua, alkoi kuitenkin selvitä Pluton muista planeetoista huomattavasti poikkeava luonne. Jo ennen 2000-luvun alkua se oli muodostanut oman planeettatyyppinsä, jonka ominaisuudet erosivat niin Aurinkokunnan sisäosien kiviplaneetoista kuin ulko-osien suurista jättiläisplaneetoistakin.


title: Neptunuksentakaiset planeetat

text: Lowellin olettamuksia pidettiin oikeiksi todistettuina, kun Clyde Tombaugh löysi Pluton vuonna 1930, ja Plutoa pidettiinkin yhdeksäntenä planeettana vuoteen 2006 asti. Vuonna 1978 kuitenkin esitettiin, että Pluto olisi liian pieni aiheuttaakseen poikkeamia kaasujättiläisten kiertoratoihin, minkä tuloksena aloitettiin kymmenennen planeetan etsintä. Etsintä unohdettiin lähes kokonaan 1990-luvulla, kun Voyager 2:n tekemästä tutkimuksesta pääteltiin, että suurimman osan Uranuksen radan poikkeamista aiheuttaa Neptunus. Vuoden 1992 jälkeen löydettiin muutamia transneptunisia kohteita eli Pluton kaltaisia pikkuplaneettoja ja niille annettiin oma luokituksensa, joka erottaa ne aurinkokunnan sisempien osien pikkuplaneetoista eli asteroideista. Myöhemmin tämän joukon suurimmat kappaleet luokiteltiin kääpiöplaneetoiksi.


title: New Horizons

text: Pluton kohdalle luotain saapui 14. heinäkuuta 2015. Saavuttuaan perille luotaimen vauhtia ei hiljennetä kiertoradalle pääsyä varten, sillä polttoaine ei riitä hiljentämiseen. Luotaimella onkin aikaa tutkia Plutoa ja sen kuita vain joitakin tunteja kestävän ohilennon ajan. Lentoa suunnitellessa tunnettiin Pluton kuista vain 1978 löydetty Kharon. Plutolta löydettiin 2005 kaksi muuta kiertolaista, Hydra ja Nix. Vuonna 2011 Plutolta havaittiin pieni kiertolainen, Kerberos ja vuonna 2012 vielä tätäkin pienempi Styx. Mahdollisesti näistäkin saadaan ohilennolla lisätietoja. Uusien pienien kuiden löytyminen aiheutti huolen, että Plutoa kiertäisi suuri joukko pieniä kuita tai muita kappaleita, jotka olisivat voineet vaurioittaa luotainta sen ohittaessa Pluton suurella vauhdilla.


title: Pluto

text:
Vuonna 1930 löydettyä Plutoa pidettiin pitkään aurinkokunnan yhdeksäntenä planeettana. Vuodesta 1992 lähtien Neptunuksen takaa kuitenkin löydettiin lisää jäisiä taivaankappaleita, joista osa oli vain vähän Plutoa pienempiä, ja yksi jopa Pluton kokoinen. Koska tällöin ei ollut enää selvyyttä siitä, kuinka monta planeettaa Aurinkokunnassa oli, Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (IAU) loi uuden planeetan määritelmän vuonna 2006. Tämän määritelmän mukaan Kuiperin vyöhykkeen kappaleet eivät ole planeettoja ja täten Pluto menetti asemansa planeettana.
Clyde Tombaugh löysi Pluton järjestelmällisen valokuvaetsinnän tuloksena 18. helmikuuta 1930 Lowellin observatoriossa, Arizonassa – tosin valokuva kohteesta oli otettu jo 19. maaliskuuta 1915. Ennen Tombaughia oli varsinkin Percival Lowell vuodesta 1905 lähtien etsinyt Neptunuksen takaista ”Planeetta X:ää”, jonka olemassaolo oletettiin Neptunuksen kiertoradassa havaittujen poikkeamien perusteella. Hän ei kuitenkaan onnistunut löytämään sitä. Nykyään tiedetään, että varhaiset mittaukset Neptunuksen sijainnista olivat virheellisiä, eikä Neptunuksen kiertoradassa ole poikkeamia. Käytännössä Pluto löytyi täysin sattumalta, sillä sen massa on liian pieni aiheuttaakseen häiriöitä suurten planeettojen ratoihin. Pluton massa selvisi vasta 1970-luvun lopussa, kun siltä löytyi kuu, Kharon.


title: Pluton kuut

text: Kuiperin vyöhykkeeseen kuuluvalla kääpiöplaneetta Plutolla on viisi tunnettua kuuta. Pluton suurin kuu, Kharon, löydettiin vuonna 1978. Se on 1 200 kilometrin läpimittaisena lähes samaa kokoluokkaa Pluton kanssa. Neljä muuta kuuta ovat huomattavasti pienempiä. Usean pienen kuun löytymisen uskotaan tarkoittavan sitä että Pluton ympärillä kiertää paljon pieniä vielä havaitsemattomia kappaleita.


title: Pikkuplaneetan kuu

text: Ensimmäisenä löydetty pikkuplaneetan kuu oli Plutoa kiertävä Kharon, joka löydettiin vuonna 1978. Kharonia ei kuitenkaan aluksi pidetty pikkuplaneetan kuuna, sillä Pluto luettiin aluksi planeetaksi. Toisten transneptunisten kohteiden löytyminen (alkaen 15760 1992 QB:n löytymisestä vuonna 1992) kuitenkin lopulta johti Pluton luokittelemiseksi kääpiöplaneetaksi, ja se lisättiin kuineen pikkuplaneettojen listaan numerolla 134340 vuonna 2006.


title: Pluto

text: Toukokuussa 2005 Plutolta löydettiin kaksi kuuta, S/2005 P 1 ja S/2005 P 2, joille annettiin kesäkuussa 2006 pysyvät nimet Hydra ja Nix. Nämä kuut sijaitsevat suunnilleen samalla ratatasolla kuin Kharon ja kiertävät Plutoa noin kahdesta kolmeen kertaa kauempana. Nix on läpimitaltaan noin 35 km ja Hydra noin 45 km. Nykyään tiedetään, että Nix on Pluton kolmanneksi lähin kuu ja Hydra kaukaisin.


title: Planeetat (orkesterisarja)

text: Holst oli vielä elossa, kun Pluto löydettiin vuonna 1930. Hän ei kuitenkaan päättänyt lisätä orkesterisarjaansa Pluton mukaan nimettyä osaa. Vuonna 2000 manchesterilainen Hallé Orchestra tilasi säveltäjä Colin Matthewsilta Planeetoihin kahdeksannen osan, "Pluton". Hän otti tilauksen vastaan, ja uuden osan ensimmäinen esitys oli Manchesterissa Kent Naganon johtamana 11. toukokuuta 2000. Pluton asema muutettiin elokuussa 2006 kääpiöplaneetaksi, joten Holstin alkuperäinen sarja vastaa jälleen aurinkokuntamme tunnettuja planeettoja Maata lukuun ottamatta.


title: Neptunuksentakaiset planeetat

text: Pluton koko selvitettiin tarkasti lopulta vuonna 1978, kun amerikkalainen tähtitieteilijä James W. Christy löysi sen kuun Kharonin. Hän määritti Pluton ja Kharonin massat Robert Sutton Harringtonin kanssa kuun kiertorataliikkeen perusteella. He arvioivat Pluton massaksi 1,31×10 kg, mikä on viidessadasosa Maan massasta tai kuudesosa Kuun massasta eikä riitä alkuunkaan aiheuttamaan kaasujättiläisten ratamuutoksia. Pluton löytäminen Lowellin olettamasta paikasta oli ollut sattuma, ja vaikka Planeetta X olisikin olemassa, se ei ollut Pluto.


title: Pluto

text: Aina 1930-luvulta vuoteen 2006 saakka Plutoa pidettiin planeettana. 24. elokuuta 2006 Prahaan kokoontunut Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni äänesti uudesta planeetan määritelmästä, jonka mukaan Plutoa ei enää lasketa planeetaksi vaan kääpiöplaneetaksi. Päätöksen jälkeen Pluto liitettiin myös IAU:n ylläpitämään pikkuplaneettojen luetteloon numerolla 134340. Vuonna 2008 IAU loi uuden nimityksen, jonka määritelmän perusteella Pluto on plutoidi. Osa tähtitieteilijöistä oli eri mieltä uudesta nimityksestä.


title: Suomen sisällissodan naiskaartit

text: Valkeakosken naiskaarti perustettiin 2. helmikuuta ja siihen kuului 115 naista, joka muodosti noin 16 % koko Valkeakosken punakaartin jäsenistöstä. Kaartin aseellisessa osastossa oli kuitenkin vain 50 naista. Sen jäsenet olivat suurimmaksi osaksi Tervasaaren paperitehtaan työläisnaisia, mutta joukossa oli myös useita maaseudun piikoja ja palvelijattaria. 28 naiskaartin jäsentä toimi sairaanhoitajina ja he olivat mukana ainakin Vehkajärven, Kuhmoisten ja Ruoveden taisteluissa. Huhtikuun 25. päivänä Valkeakosken punakaartilaiset aloittivat pakomatkansa kohti itää. Pakomatkan aikana naiskaartilaiset osallistuivat Alvettulan, Hauhon ja Syrjäntaan taisteluihin, minkä jälkeen he kuitenkin jäivät saksalaisten vangeiksi Lahden ympäristössä. Toukokuun 1. päivänä Hauholla teloitettiin 36 naiskaartilaista. Yhteensä Valkeakosken naiskomppanian jäseniä kuoli sodassa ja vankileireillä 47.


title: Valkeakosken naiskaarti

text: Valkeakosken naiskaarti oli vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana toiminut punakaartin yksikkö, joka oli osa Valkeakosken punakaartia. Se oli muodostettu tuolloin Sääksmäen pitäjään kuuluneen Valkeakosken teollisuusyhdyskunnan naisista, jotka olivat suurimmaksi osaksi Tervasaaren paperitehtaan työläisiä. Kaartiin kuului yhteensä ainakin 115 naista, joista noin 50 oli aseellisessa osastossa, muiden toimiessa huolto- ja lääkintätehtävissä. Taisteluissa, teloituksissa ja vankileireillä heistä sai surmansa 47, eli käytännössä lähes kaikki aseellisen osaston naiset.


title: Valkeakosken naiskaarti

text: Valkeakosken naiskaartin aseelliseen osastoon liittyi noin 50 naista, muiden palvellessa huolto- ja lääkintätehtävissä. Huoltotehtäviin lukeutui ruokahuollon lisäksi muun muassa varustehuoltoa ja vaatteiden ompelua. Sairaanhoitajina toimi noin 30 kaartilaista. Heidän kouluttajanaan ja johtajanaan oli Hilda Rantanen. Sairaanhoitajia palveli lyhyen sidontakurssin jälkeen Toijalan sairaalassa, josta heitä lähetettiin joukkojen mukana myös rintamalle ainakin Kuhmoisiin, Vehkajärvelle ja Ruovedelle. Rintamalle lähetettiin Valkeakoskelta myös keittäjiä. Aseellisen osaston toiminnasta Valkeakoskella ei ole tarkkaa tietoa, mutta ilmeisesti sen ohjelmaan kuului harjoitusten lisäksi vartiopalvelusta. 10. huhtikuuta Valkeakosken työväentalolla tapahtui onnettomuus, jossa erään nuoren punakaartilaisen ase laukesi vahingossa ja surmasi 17-vuotiaan Siiri Lehtisen. Hänet haudattiin neljä päivää myöhemmin, jolloin hautajaissaattue kulki kiväärein varustautuneiden naiskaartilaisten muodostaman kunniakujan läpi.


title: Valkeakosken naiskaartin joukkoteloitus

text: Valkeakosken naiskaartin joukkoteloitus oli Suomen sisällissodassa 1. toukokuuta 1918 toteutettu joukkomurha, jonka kohteena oli Valkeakosken naiskomppanian 15–23-vuotiaita tyttöjä..


title: Suomen sisällissodan naiskaartit

text: Suomen sisällissodan naiskaartit olivat Suomen sisällissodan aikana punakaartin naisista muodostettuja osastoja, joita perustettiin helmikuun alusta 1918 lähtien punaisten hallussa olleen alueen asutus- ja teollisuuskeskuksiin. Kaarteihin kuului yhteensä noin 2 000 nuorta naista, jotka olivat pääosin teollisuustyöläisiä, palvelijattaria ja piikoja. Nuorimmat naiskaartien jäsenet olivat vain 14–15-vuotiaita, eikä heidän keski-ikänsäkään noussut juuri pariakymmentä vuotta korkeammaksi. Ainoastaan osa naiskaartilaisista kuului aseellisiin taistelujoukkoihin, heitä toimi lisäksi huolto-, muonitus- ja sairaanhoitotehtävissä.


title: Suomen sisällissodan naiskaartit

text: Viipurin merkinantokomppanian nimellä tunnettu Viipurin kaarti oli Helsingin ja Valkeakosken kaartien ohella ensimmäisiä perustettuja naiskaarteja, joka muodostettiin 8. helmikuuta. Komppaniassa oli jäseniä noin 150 ja sen päällikkönä toimi sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle paennut ja siellä myöhemmin punaupseeriksi ryhtynyt Toini Mäkelä. Yksikkö oli alun perin tarkoitettu vartio- ja tiedustelutehtäviin, josta se myös sai nimensä. Myöhemmin naiset kuitenkin osallistuivat muun muassa Raudun ja Viipurin taisteluihin. Muutamia komppanian jäseniä kaatui taisteluissa tai teloitettiin ja osa antautui toukokuun 1. päivänä. Suurin osa kaartin jäsenistä onnistui kuitenkin Mäkelän tavoin pakenemaan Neuvosto-Venäjlle.


title: Valkeakosken naiskaarti

text: Heidän joukossaan oli todennäköisesti 30–50 naista, joista kaikkie eivät olleet aseelliseen osastoon kuuluneita. Ennen teloitusta naisia pidettiin kaksi päivää Suomaan talon ladossa. Tapahtumista on ristiriitaista tietoa, joidenkin kertomusten mukaan valkoiset eivät käyneet sisällä ladossa, vaan vartijat kiersivät sen ulkopuolella. Sisällissodan tapahtumista omaelämäkerrassaan kirjoittaneen teatterineuvos Vilho Siivolan mukaan naiset kuitenkin saatettiin raiskata. Hän perustaa näkemyksensä kymmenen vuotta sodan jälkeen lähitalojen asukkailta kuulemiinsa kertomuksiin.


title: Valkeakosken naiskaarti

text: Teollisuustoiminta oli Sääksmäen Valkeakoskella aloitettu 1870-luvun alussa ja vuoteen 1917 mennessä yhteisöstä oli kasvanut noin 3 000 asukkaan taajama. Valkeakosken työväenyhdistys oli perustettu 1896. Työväen järjestyskaarti paikkakunnalle perustettiin marraskuun 1917 yleislakon yhteydessä ja punakaartiksi se muutettiin pari päivää sisällissodan syttymisen jälkeen 30. tammikuuta 1918. Jäseniä Valkeakosken punakaartissa oli noin 600–700. Valkeakosken naiskaarti perustettiin 2. helmikuuta, jolloin siihen liittyi ensimmäiset 20 naista. Yhteensä jäseniä oli enintään 120–130, joista suurin osa työskenteli paperitehtaalla. Mukana oli myös ainakin toistakymmentä piikaa tai palvelijatarta. Valkeakosken ohella naiskaarteja syntyi helmikuun alkupäivinä myös Helsinkiin ja Viipuriin.


title: Suomen sisällissodan naiskaartit

text: Naisten hylkäämät perinteiset sukupuoliroolit, vaatimukset yhteiskunnallisen aseman parantamisesta ja erityisesti heidän osallistumisensa taistelutoimintaan järkyttivät valkoisia pahoin. Tutkija Tuulikki Pekkalaisen mukaan naisvihaa selittikin miesten pelko naisten astumisesta heidän reviirilleen. Esimerkiksi Mannerheimin lausunnon mukaan sotiminen oli yksinomaan miesten oikeus ja velvollisuus. Myös naisjärjestöt vastustivat naisten osallistumista sotatoimiin, koska sen katsottiin rikkovan totuttuja tapoja ja rooleja. "Valkoinen Suomi" -lehti taas piti naispataljoonia sairaalloisena ilmiönä. Valtiorikosoikeuden lausunnoissa naisia pidettiin moraalisesti rappeutuneina ja heidän elämäntapojaan kuvailtiin säännöttömäksi, siveettömäksi ja kevytmieliseksi. Valkoiset pitivät työläisnaisia myös yleisesti epäsiveellisinä, verrattuna ihanteellisina pidettyihin keskiluokkaisiin naisiin. Lisäksi naiskaartilaisten työläistaustainen kielenkäyttö järkytti keski- ja yläluokkaisia valkoisia. Myöhemmin merivoimien komentajaksi noussut E. I. Järvinen kertoi omissa merkinnöissään naiskaartilaisten puhumista rivouksista ja piti heitä ”seksuaalisesti epänormaaleina”. Tampereen taisteluun osallistuneen jääkärieversti Erik Gunnar Melinin mukaan kuolema oli naissotilaille ”hyvin ansaittu palkka”.


title: Valkeakosken naiskaarti

text: Kaartiin liittyneet naiset olivat iältään 15–51-vuotiaita, mutta keski-ikä kuitenkin oli vain noin 20 vuotta. Aseelliseen osastoon kuuluneet olivat pääosin 15–20-vuotiaita. Vajaa puolet kaartilaisista oli jo ennen sisällissotaa aktiivisesti mukana työväenliikkeessä, sillä he kuuluivat joko paikalliseen työväenyhdistykseen tai sen alaisiin ammatti-, nuoriso- ja naisosastoihin. Kaartilaisille maksettiin palkkaa 10 markkaa päivässä, mikä oli suurin piirtein sama kuin paperitehtaan työläisen päiväpalkka.


title: Éric Perrin

text: Ammattilaisuransa Perrin aloitti IHL:ssa kaudella 1997–1998. Hän pelasi sarjassa kolme kautta. Ensimmäisen kautensa Perrin pelasai Cleveland Lumberjacks- ja Quebec Rafales -joukkueissa. Seuraavat kaksi kautta hän kiekkoili Kansas City Bladesissa.


title: Éric Perrin

text: Éric Perrin (s. 1. marraskuuta 1975 Laval, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laitahyökkääjänä. Perrinistä tuli kauden 2017–2018 aikana SM-liigahistorian eniten tehopisteitä ja maaleja tehnyt ulkomaalaispelaaja. Häntä on luennehdittu pelaajaksi, joka johtaa joukkuetta myös kaukalon ulkopuolella.


title: Éric Perrin

text: Perrin siirtyi Suomeen Jokereihin kaudeksi 2000–2001. Perrinin silloiset agentit olivat suositteet hänelle SM-liigaa, jossa Perrin voisi saada uuden alun sekä uuden itseluottamuksen uralleen polvileikkauksen jälkeen. He sanoivat, että Suomessa saattaisi vierähtää kahdesta neljään vuotta ja uran uuteen läpimurtoon NHL:ssä tarvittaisiin kärsivällisyyttä. Hyvin sujuneiden farmikausien myötä häneen kohdistettiin paljon odotuksia. Kauden alku ei kuitenkaan tuonut kuin kaksi pistettä kuudessa ottelussa, joten Jokerit vuokrasi hänet loppukaudeksi Porin Ässiin. Porissa Perrin pelasikin kohtalaisesti tehden 38 pistettä pelaamissaan 43 ottelussa. Perrin aloitti seuraavan kauden Ässissä, mutta hän siirtyi loppukaudella Hämeenlinnan pallokerhoon, koska hän oli pelannut alkukauden odotuksiin nähden vaisusti. Siirtoon vaikutti myös se, että HPK tarvitsi ykkösketjun keskushyökkääjää pudotuspeleihin. Perrinin loppukausi HPK:ssa ei sujunutkaan huonosti: kaikkiaan 20 ottelussa (mukaan lukien pudotuspeliottelut) hän keräsi 21 pistettä.


title: Éric Perrin

text: Perrin pelasi kaudet 1993–1997 Vermontin yliopiston joukkueessa ECAC-sarjassa. Hän sai yliopistourallaan useita tunnustuksia. Ensimmäisen kautensa jälkeen Perrin valittiin vuoden tulokkaaksi ja toisella sekä kolmannella kaudellaan hänet valittiin ECAC:n tähdistökentälliseen. Perrinin kolmas kausi, 1995–1996, oli hänen parhaansa. Hän teki 38 ottelussa 85 pistettä, ja hänet valittiin ECAC:n parhaaksi pelaajaksi. Perrin oli ehdolla myös koko Yhdysvaltain yliopistosarjojen NCAA:n parhaaksi pelaajaksi, Hobey Baker Awardin voittajaksi. Perrin on todennut, että hänen kotikaupunkinsa Lavalin asema jääkiekkokaupunkina on vaikuttanut paljon hänen urakehitykseensä. Esikuvanaan Perrin pitää Guy Lafleuria, joka on hänen suosikkipelaajansa Montreal Canadiensin joukkueesta. Juuri hänen takiaan Perrin on käyttänyt pelinumeroa 10 läpi uransa.


title: Éric Perrin

text: Perrin on suunnitellut urheilu-uransa jälkeen toimivansa nuorten lahjakkaiden pelaajien kehittämistehtävissä eli auttaa heitä saavuttamaan parhaan pelaamisen tasonsa. Hän ajattelee, että työ ei liittyisi pelkästään jääharjoitteluun vaan myös kaukalon ulkopuoliseen toimintaan, kuten elämäntapoihin ja urheilijana olemiseen.


title: Éric Perrin

text: Perrin jätti NHL:n syksyllä 2009, kun hän siirtyi KHL-liigassa pelaavaan Avangard Omskiin. Syksyn 2010 hän harjoitteli NHL-seura Tampa Bay Lightningin kanssa, mutta koska Perrin ei saanut yksisuuntaista NHL-sopimusta, hän siirtyi takaisin SM-liigaan ja JYPiin. Jyväskylässä hän löysi pelillisen kotinsa ja pelaajauran kehittymisen huippuunsa. Kauden alussa Perrin totesikin, että hän on pelannut monissa eri joukkueissa ja sarjoissa, mutta uran siihen astiset parhaat muistot olivat Jyväskylästä. Siksi hän halusi perheineen tulla takaisin JYPiin, vaikka oli pelannut Jyväskylässä vain yhden kauden.


title: Éric Perrin

text: Perrin on Tim Thomasin ja Brian Rafalskin ohella ainoa ulkomaalainen pelaaja, joka on voittanut urallaan sekä Stanley Cupin että Suomen mestaruuden. Suomalaisista pelaajista tähän joukkoon kuuluvat Reijo Ruotsalainen, Esa Tikkanen, Jere Lehtinen, Teemu Selänne ja Kimmo Timonen. Kauden jälkeen Perrin harkitsi paluuta Kanadaan viettääkseen enemmän aikaa perheensä kanssa, mutta päätti lopulta tehdä JYPin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen. Kevään 2012 mestaruusjuhlissa Perrin oli todennut, että "JYP on ollut minulle paras paikka pelata jääkiekkoa. Jos vielä pelaan, pelaan JYPissä. Muita vaihtoehtoja ei ole olemassa".


title: Éric Perrin

text: Hyvin sujuneen kauden päätteeksi Perrin sai tilaisuuden siirtyä NHL:ään kaudeksi 2003–2004. Tampa Bay Lightning halusi Perrinin joukkueeseensa, sillä hän oli pelannut joukkueessa pelaavan hyvän ystävänsä Martin St. Louis’n kanssa jo yliopistosarjoissa. Perrin ei kuitenkaan saanut kunnolla vakiinnutettua paikkaansa NHL:ssä, vaan joutui pelaamaan paljon farmijoukkueessa. Hän pääsi kuitenkin joukkueen mukaan pudotuspeleihin ja pääsi juhlimaan keväällä Stanley Cupin voittoa joukkueensa kanssa. Vaikka Perrinin ottelumäärät runkosarjassa ja pudotuspeleissä eivät oikeuttaneet Stanley Cup-mestaruuteen ja nimeen pokaalissa, Tampa Bay Lightning haki erikoislupaa NHL:ltä lisätä Perrinin nimi sekä voittavan joukkueen listaan että pokaaliin, ja lupa myönnettiin.


title: Éric Perrin

text: Perrin koki lähtönsä Jyväskylästä outona tunteena, sillä hän olisi halunnut päättää uransa JYPissä. Perrin piti tilannetta isona pettymyksenä. Toimittaja Tuomas Heikkilän mukaan päätöksen siitä, ettei sopimusta jatkettu, teki joukkueen omistaja Seppänen. Seppänen oli kuitenkin epävarma päätöksestään. Seppänen totesikin myöhemmin: "En oikein tiedä, jäikö se [sopimuksen tekeminen] lopulta edes rahasta kiinni". Heikkilän mukaan Perrinillä ja päävalmentaja Marko Virtasella oli ollut ristiriitoja.


title: Éric Perrin

text: Marko Virtasen lähdettyä JYPistä Perrin palasi vielä kerran JYPiin. Perrin oli jo päättää uransa jääkiekkoilija, mutta tuli kesällä 2018 siihen tulokseen, että haluaa pelata vielä yhden kauden. Kauden alussa arvioitiin, että hän tulee olemaan kuin valmentaja pelaajiston sisällä. 21.9.2018 Perrin rikkoi sm-liigassa 500 tehopisteen rajan ensimmäisenä ulkomaalaisena pelaajana.


title: Orrorin tugenensis

text: Orrorin tugenensis eli tugeninapinaihminen oli varhainen ihmisapina, jota pidetään toiseksi vanhimpana mahdollisena ihmisten esi-isänä. Se on ainut sukuunsa sijoitettu laji. "Orrorin tugenensis" eli noin 6,1–5,8 miljoonaa vuotta sitten mioseenikaudella. Tähän asti löydetyt fossiilit ovat kuuluneet ainakin viidelle eri yksilölle. Reisiluun perusteella on päätelty sen kävelleen pystyasennossa ja olkaluu viittaa siihen että laji pystyi kiipeilemään puissa. Hampaiden perusteella ruokavalio oli samankaltainen kuin nykyisillä ihmisillä, ja laji todennäköisesti söi paljon kasviksia ja satunnaisesti lihaa. "Orrorin tugenensis" oli noin nykyisten simpanssien kokoinen.


title: Valamon luostari (Laatokka)

text: Viimeistä irtaimiston evakuointia eli syrjäisempien skiittojen omaisuuden pelastamista tekemään jäi viisi miestä: molemmat sotilaspastorit eli pappismunkit isä Pietari (Pauli Jouhki) ja isä Paavali, isä munkkidiakoni (1952 pappismunkki ja 1968 igumeni) Simforian, "Laatokan Karhun" nimellä tunnettu "Sergei"-matkustajalaivan munkkikapteeni, puolalaisyntyinen isä Irakli sekä yksi maallikko, insinööri Vladimir Kudrjatsev. Heidän tehtäväkseen jäi kerätä merkittävimmät ikonit, ehtoolliskalustot, muu irtain jumalanpalvelusvälineistö, antiminssit, pyhäinjäännökset, siirtokelpoiset kirkonkellot ja muu kysymykseen tuleva arvo-omaisuus talteen ja evakuointikuntoon kaikista kirkoista ja tsasounista.


title: Luettelo televisiosarjan Salatut elämät poistuneista henkilöistä

text: Oliver Vuorela (ent. Ossi Junior ”OJ” Puolakka, es. Olivia Paldanius 2011–2013, Oliver Lehto 2013–2017) on Isabella Holmin ja Sebastian Vuorelan poika. Jenni Vainion salaa suorittaman vauvanvaihdoksen takia Oliveria kasvattivat tämän vauvaiän ajan Ossi Puolakka ja Cindy Rintala. Keväällä 2013 Jenni Vainio paljasti vaihtaneensa lapset joten Isabella ja Sebastian saivat lapsensa takaisin. Isabellan lähdettyä pois Suomesta jäi Oliver asumaan Sebastianin ja Eliaksen kanssa. Eliaksen kuoltua hän jäi asumaan isänsä Sebastianin kanssa. Myöhemmin myös Oliverin siskopuoli Iida Mustonen muutti heille, mutta tämä muutti pois välien vaikeuduttua Sebastianin kanssa. Muutama viikko Iidan poismuuton jälkeen myös Oliver ja Sebastian muuttivat pois Pihlajakadulta. Oliverin perheeseen kuuluvat myös täysi-ikäiseksi varttunut Ranskassa asuva velipuoli Miro Holm, joka syntyi Isabellan ensimmäisestä avioliitosta Jarkko Peltosen kanssa sekä Miron ja hänen puolisonsa Oona Kivirannan yhteinen lapsi, jota ei ole näytetty sarjassa, mutta jolle Oliver on setä.


title: Luettelo jääkäreistä L

text: (29. elokuuta 1894 Oulu – 11. elokuuta 1943 Oulu) oli suomalainen jääkäri ja varastonhoitaja. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Juho Aappo Lahti ja Aino Gustaava Hirsikorpi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Jenny Sofia Lassilan kanssa. Tämä kansakoulun ja kauppakoulun käynyt oululainen konttoristi liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 28. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella. Rintamapalveluksen jälkeen hänet siirrettiin Altonan työosastoon 11. helmikuuta 1917, josta hänet laskettiin siviilitöihin 4. elokuuta 1917. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja toimi OTK:n Oulun konttorin varastonhoitajana vuodet 1918–1926, jonka jälkeen hän siirtyi varastonhoitajaksi Oulun kaupungille. Hänet on haudattu Oulun hautausmaalle Intiöön. Kunniamerkit: Jääkärimerkki.


title: Xak III: The Eternal Recurrence

text: Päihitettyään ihmisten asuttamaa Xak-maailmaa koetelleet neljä arkkidemonia Latok Kartista, "Xak"-sarjan protagonistista, on tullut maailmankuulu soturi, joka tunnetaan myös mahtavan Duel-jumalan jälkeläisenä. Aseenaan Latok käyttää esi-isältään perimäänsä legendaarista Xak-miekkaa. Vaikka rauha on vallinnut jo hyvän aikaa ihmisten keskuudessa, Latok saa pian tietää Farlandin valtakuntaa piirittävistä demonijoukoista ja näitä johtavasta kenraali Zomu Dizaesta. Latok ottaa Farlandin seuraavaksi kohteekseen. Matkallaan hän saa myös vuosia kestäneen etsinnän jälkeen tietoja kadonneesta isästään, jonka todellinen kohtalo on selvässä ristiriidassa hänen aiempien käsitystensä kanssa.


title: Olavi Toivola

text: Vuonna 2015 Toivola julkaisi historiallisen romaanin "Jahtivoudin kaksi elämää". Teos kuvaa 1600–1700-lukujen elämää ja ajan ihmisten sielunmaisemaa. Päähenkilö, 101-vuotiaaksi elänyt jahtivouti Martti Rekonpoika Hastig (1682–1784) on Toivolan esi-isä. Teos on saanut Olga ja Vilho Linnamo -säätiön tunnustuksen.


title: Luettelo jääkäreistä L

text: (7. joulukuuta 1890 Eurajoki – 21. maaliskuuta 1940) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Juho Polttila ja Aleksandra Rosten. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Lempi Mannosen kanssa. Tämä kansakoulun käynyt merimies, joka myöhemmin vuonna 1930 suoritti yksityisesti keskikoulukurssin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 23. syyskuuta 1915, mistä hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden etujoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 18. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin harjoituttamaan suojeluskuntajoukkoja Mikkeliin, missä hän muodosti konekivääriosaston. Hänet komennettiin osastoineen Suomen sisällissotaan Savitaipaleen rintamalle 2. maaliskuuta 1918 ja hänestä tuli Savitaipaleen pataljoonan konekiväärikomppanian päällikkö. Hän otti osaa Savitaipaleen valtaukseen sekä Kärnän ja Partakosken partiokahakoihin ja joukkueenjohtajana edellä mainitussa komppaniassa Taavetin taisteluun sekä etenemiseen Sippolan ja Haminan kautta Kotkaan. Sisällissodan jälkeen hän palveli Pohjois-Savon rykmentissä ja 5. heinäkuuta 1918 alkaen 9. komppanian päällikkönä ja 15. heinäkuuta 1918 alkaen Pohjois-Savon rykmentistä muodostetun Helsingin vartiopataljoonan 3. komppanian päällikkönä. Hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 1918 Karjalan kaartin rykmenttiin, mutta komennettiin jo 27. heinäkuuta 1918 sotilasjäseneksi valtiorikosoikeuteen Lahteen ja 20. marraskuuta 1918 alkaen Vaasan konekivääriaseseppäkouluun. Hänet määrättiin päälliköksi 16. kesäkuuta 1919 Karjalan kaartin rykmentin 1. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi 21. huhtikuuta 1920 ja siirtyi suojeluskuntajärjestöön ja toimi 1. heinäkuuta 1920 alkaen Pielaveden ja 1. kesäkuuta 1921 alkaen Kemin suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hänet määrättiin 1. kesäkuuta 1928 Pohjolan suojeluskuntapiirin 11. alueen ja 1. syyskuuta 1929 alkaen 6. alueen päälliköksi ja toimi päällikkönä aina vuoteen 1939 asti. Voimistelunjohtajakurssin hän suoritti Jyväskylässä vuonna 1919, paikallispäällikkökurssi hän suoritti vuonna 1923, taktiikan soveltamiskurssin hän suoritti vuosina 1925 ja 1927, voimistelunjohtajakurssille hän osallistui vuonna 1931, komppanianpäällikkökurssin hän suoritti vuonna 1933 ja Suojeluskuntain päällystökoulussa pidetyn luutnanttikurssin hän suoritti vuonna 1937. Talvisotaan hän osallistui komppanianpäällikkönä JR 27:n 3. pataljoonassa, osallistuen taisteluihin Suomussalmella Ratteentiellä, Kuhmossa. Hän haavoittui Suomussalmella 18. joulukuuta 1939 ja uudelleen saman joukon mukana 1940 ja vielä haavoittumistensa päälle hän sairastui vakavasti. Hänet on haudattu Turtolan sankarihautaan. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 18. heinäkuuta 1917, Gewehrführer 19. syyskuuta 1917, Vinvänrikki 7. helmikuuta 1918, Luutnantti 6. joulukuuta 1929, Kapteeni 1940. Kunniamerkit: Vapaudenristi 3. lk; Vapaudenristi IV miekkojen kera, Suomen valkoisen Ruusun ritarimerkki, Vapaussodan muistomitali, Talvisodan muistomitali, Jääkärimerkki, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.


title: Luettelo Muumi-tarinoiden hahmoista

text: Niin kutsuttu esi-isä esiintyy kirjassa "Taikatalvi". Kirjassa esi-isä asuu Muumien uimahuoneessa. Muumipeikko päästää esi-isän ulos ja Tuu-tikki kertoo hänelle tämän olleen samannäköinen tuhat vuotta sitten. Esi-isä käy Muumitalossa ja kiipeää Muumien kattokruunuun. Esi-isä on kooltaan pieni. Se on tumma tuuheaturkkinen olento ja sillä on kokoonsa nähden todella pitkä häntä ja aivan samanlainen kuono kuin Muumeilla. Esi-isät esiintyvät myös Muumilaakson tarinoita -sarjan jaksossa nimeltä "Aikakone", kun Muumit lähtivät aikakoneella muinaiseen Muumilaaksoon ja toivat nykyisyyteen kolme niistä. Myös yksi esi-isä nähdään roikkuvan kattokruunussa Muumitalossa jaksossa nimeltä "Keskitalven kokko".


title: Luettelo televisiosarjan Uusi päivä henkilöistä

text: Oula Eero Askonpoika Haavisto (es. Tobias Mäkinen) on Minna Alajoen ja Asko Haaviston kuopus, joka syntyi keväällä 2017. Hänellä oli Askon lisäksi toinen isäehdokas, Jukka Hiltunen. Isyystesti kuitenkin todisti, että Asko on hänen isänsä. Oulaa ei ehditty näkemään sarjassa pitkään, sillä hän muutti vanhempiensa kanssa Kittilään eikä palannut sieltä Virtaukseen ennen sarjan loppumista.


title: Luettelo televisiosarjan Kotikatu henkilöistä

text: Niina Marjukka Luotola (s. 1976 Helsinki, o.s. Saarela, es. Ria Kataja) on Teemu Luotolan toinen vaimo ja heidän yhteisen tyttärensä Viljan äiti. Hän on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 2002. Niinan väitöskirjan valmistuminen on viivästynyt, mutta edelleen työn alla. Hän on erikoistumassa nukutuslääkäriksi. Hänen äitinsä on Marjukka Saarela ja isäpuolensa Tapio Saarela. Niinan biologinen isä on Kaarlo Kares.


title: Ferdinand Marcos

text: Ferdinand Emmanuel Edralin Marcos (11. syyskuuta 1917 – 28. syyskuuta 1989 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli Filippiinien kymmenes presidentti ja diktaattori. Hän hallitsi Filippiinejä vuosina 1965–1986, kunnes hänet syrjäytettiin. Yhdysvaltojen loppuun asti tukema Marcos tuli tunnetuksi paitsi valtavasta korruptiostaan ja nepotismistaan, myös vaimonsa Imelda Marcosin tuhansia pareja käsittävästä kenkäkokoelmasta.


title: Ferdinand Marcos

text: Ferdinand Marcos syntyi Sarratissa, Ilocos Norten provinssissa, Luzonin saarella. Hänen isänsä Mariano Marcos oli lakimies ja äiti Josefa Quetulio Edralín oli opettaja. Suvussa oli hankiinalaista ja japanilaista verta.


title: Imelda Marcos

text: Imelda Remedios Visitacion Romualdez-Marcos (s. 2. heinäkuuta 1929 Tacloban City, Filippiinit) on Filippiinien entisen yksinvaltiaan, Ferdinand Marcosin, leski ja poliittinen vaikuttaja, josta käytettiin nimitystä "teräsperhonen". Marcos on kiistelty persoona kotimaassaan. Hän on kuuluisa muun muassa kenkäkokoelmastaan, jossa oli ainakin 2 700 paria kenkiä.


title: Ferdinand Marcos

text: Vuonna 1954 hän nai kauneuskuningatar Imelda Romualdezin. Heillä oli neljä lasta: Imee Marcos, Ferdinand "Bongbong" Marcos, Jr, Irene Marcos ja adoptoitu tytär Aimee Marcos. Marcosilla on myös arvioiden mukaan 17 aviotonta lasta. Imelda sai suuren roolin maan yhteiskunnassa ja julkkispariskunta tuli iltapäivälehtien kansiin.


title: Filippiinit

text: Vuonna 1965 presidentiksi valittiin Ferdinand Marcos. Hänen uudelleenvalintansa yhteydessä 1969 puhuttiin vaalivilpistä. Vuonna 1972 julistettiin poikkeustila, ja vuonna 1973 perustuslaki antoi Marcosille yksinvallan. Marcosin aikana maassa rehotti korruptio ja hyvä veli -politiikka. Talouskehitys kääntyi kurjistumiseksi, ja kuka tahansa saattoi joutua vangituksi tai pidätetyksi. Oppositiojohtaja Benigno Aquino tuomittiin kuolemaan, mutta hän sai matkustaa Yhdysvaltoihin sairaalahoitoon. Kun hän palasi, hänet ammuttiin lentokentällä. Vuoden 1986 vaaleissa Marcosin vastaehdokkaana oli Aquinon leski Corazon Aquino. Marcos julistautui voittajaksi, mutta kansanjoukot pakottivat hänet eroamaan ja pakenemaan Havaijille. Ferdinand Marcos kuoli Havaijilla vuonna 1989 ja hänen leskensä Imelda Marcos sai luvan palata Filippiineille vuonna 1991.


title: Imelda Marcos

text: Vuonna 1965 aviomies Ferninandista tuli Filippiinien presidentti. Vuonna 1969 hänet valittiin uudelleen ja vuonna 1972 hän julisti maahan poikkeustilan. Tämän poikkeustilan vallitessa Imelda Marcos nousi maansa johtoon miehensä rinnalle, ja Ferdinand Marcos nimitti vaimonsa useihin korkeisiin virkoihin, muun muassa kuvernööriksi ja erikoislähettilääksi. Hänen tuhlailevainen elämäntyylinsä tuli tunnetuksi koko maailmassa. Poliittisena toimijana Imelda Marcos edisti vihreää vallankumousta, perusti kulttuurikeskuksia ja järjesti perhesuunnitteluohjelmaa, mikä on vaikeaa voimakkaasti katolisessa maassa.


title: Fidel V. Ramos

text: Ramos syntyi 1928 Lingayenissa, Pangasinanissa. Hän on YK-diplomaatin poika ja Ferdinand Marcosin pikkuserkku. Hän valmistui 1950 West Pointin sotilasakatemiasta Yhdysvalloissa ja seuraavana vuonna Illinoisin yliopistosta insinööriksi. Hän taisteli yhdysvaltalaisjoukkojen mukana Korean sodassa ja komensi filippiiniläisjoukkoja Vietnamissa. Vuonna 1980 hän suoritti kauppatieteiden tutkinnon Ateneo de Manilan yliopistosta.


title: Ferdinand Marcos

text: Marcos oli aluksi liberaalipuolueen jäsen ja parlamenttiedustaja vuodesta 1949, mutta sen asettaessa 1965 presidenttiehdokkaaksi istuvan presidentin Diosdado Macapagalin, Marcos vaihtoi kansallispuolueeseen. Hän esitti itsensä korruption vastustajana. Marcos sai tukea Yhdysvaltain presidentti Lyndon B. Johnsonilta ja liike-elämältä ja voitti helposti vaalit ja vannoi virkavalansa 30. joulukuuta 1965.


title: Ferdinand Marcos

text: Marcos kuoli maanpaossa Honolulussa Havaijilla syyskuussa 1989. Hänen ruumiinsa palsamoitiin, ja se oli näytteillä hänen syntymäkaupungissaan Batacissa vuodesta 1993. Rouva Marcos kampanjoi hänen hautaamisekseen kansallissankarien hautausmaalle, mutta joutui tyytymään hautaamiseen suvun huvilalle Bataciin, Ilocos Norteen. Filippiinien presidentti Rodrigo Duterte lupasi vaalikampanjassaan Marcosille valtiolliset hautajaiset, ja 18. marraskuuta 2016 hänen ruumiinsa siirrettiin hautausmaalle ja haudattiin 21 kunnialaukauksen saattelemana.


title: Keltainen vallankumous

text: Ferdinand Marcos oli valittu Filippiinien presidentiksi vuonna 1965. Hän oli saanut mainetta esimerkiksi väitteistään vastarintaliikkeen aikaisista sotilasansioistaan, minkä lisäksi hän ajoi taistelua korruptiota vastaan. Vaatimattomista taustoista lähtöisin ollut Marcos oli mennyt naimisiin rikkaan Romualdezin suvun Imelda Romualdezin kanssa. Maan vaikutusvaltaiset sokeriparonisuvut pitivät Marcosia silti nousukkaana ja suuri osa heistä vastusti Marcosin hallintoa. Marcos toteutti valtakautensa alkupuolella useita uudistushankkeita rakennuttaen esimerkiksi uusia maantietä. Hänet valittiin uudestaan presidentiksi vuonna 1969. 1970-luvulla Filippiinien talous alkoi kuitenkin kärsiä esimerkiksi raakaöljyn hinnan noususta ja tuhoisasta taifuunista vuonna 1971. Edellä mainittuna vuonna Manilassa oli myös murhattu liberaalisen puolueen Sergio Osmena Jr. ja Gerardo Roxas. Marcos syytti murhasta Filippiinien kommunisteja ja vuonna 1972 hän julisti maahan poikkeustilan.


title: Birger Kaipiainen

text: Kaipiainen opiskeli Taideteollisuuskoulussa Arttu Brummerin oppilaana. Hän pääsi 1937 Arabian taiteilijaksi ja oli siinä tehtävässä lähes koko ikänsä. Nuorena sairastamansa polion vuoksi hän ei voinut käyttää dreijaa, ja sairauden sanotaan muutenkin herkistäneen hänen tyyliään. 1954 Kaipiainen siirtyi neljäksi vuodeksi Ruotsiin Rörstrandin taiteilijaksi, jolloin tuotannossa oli dramaattisia värejä ja surrealistisia aiheita. Rörstrandin aikana hän nousi kansainvälisesti tunnetuksi: hän muun muassa piti näyttelyn New Yorkissa 1955. Montrealin maailmannäyttelyyn 1967 rakennettu "Orvokkimeri" sijoitettiin ensin Tampereen yliopiston tiloihin, mutta se sai lopullisen sijoituspaikkansa Tampereen keskusvirastotalon valtuustosalista. Orvokit olivat jo sitä ennen näkyneet Kaipiaisen suunnittelemassa "Kiurujen yö" -tapetissa (1957), myöhemmin ne löysivät tiensä Arabian Paratiisi-astiastoon.


title: Birger Kaipiainen

text: Birger Johannes Kaipiainen (1. heinäkuuta 1915 Pori – 18. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja keraamikko. Häntä on kuvattu fantasiaan mieltyneeksi romantikoksi.


title: Birger Kaipiainen

text: Kaipiainen suunnitteli Arabialle myös seinävateja ja laattoja, muun muassa vuosilautasia. Kaipiainen oli Marimekon Armi Ratian ystävä ja aikalainen. Hänet palkittiin vuonna 1963 Pro Finlandia -mitalilla.Helsingin Arabianrannassa on ollut vuodesta 1998 asti Birger Kaipiaisen katu.


title: Birgit Jaakola

text: Birgit Päivikki Jaakola (3. toukokuuta 1943 Kiikoinen – 9. maaliskuuta 2017 Kiikoinen, Sastamala) oli suomalainen kotiseutuneuvos ja kulttuuriperinnön tutkija. Hän työskenteli muun muassa Rauman ja Porin kaupunkien kulttuurijohtajana. Hänet tunnettiin muun muassa Rauman Mustan Pitsin yön ja Kiikoisten Purpurijuhlien perustajana. Hän sai vuonna 2013 Kotiseutuliiton korkeimman tunnustuksen, kotiseututyön ansiomitalin.


title: Birger Kaipiainen

text: Kaipiaisen töille tyypillisiä ovat tyylitellyt luontoaiheet, etenkin kuovi ja orvokki. Kaipiaisen tuotantoa leimasi nostalgia ja kaipuu kauniiseen maailmaan. Hänen tunnetuimpia tuotteitaan ovat Arabian toteuttama "Paratiisi-astiasto", suuri keramiikkahelmistä koottu reliefi "Kuovit sateessa", Orvokki-keramiikkalaatta sekä tapettisarja Pihlgren ja Ritola Oy:lle.


title: Hjalmar Kaipiainen

text: Hjalmar (Jalmari) Kaipiainen (15. marraskuuta 1888 Sippola – 23. toukokuuta 1918 Viipuri) oli joutsenolainen sahatyömies, joka toimi sisällissodan aikana punakaartin puolella rintamakomentajana. Kaipiainen johti joukkoa, joka syyllistyi kansalaissodan punaisten puolen yhteen suurimpaan joukkomurhaan, jossa tapettiin noin 30 ihmistä Viipurin lääninvankilassa.


title: Pekka Heikka

text: Pietari (Pekka) Heikka (26. tammikuuta 1896 Alatornio – 9. heinäkuuta 1921) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä komppanianpäällikkönä. Sisällissodan pyörteissä hän oli syytettynä osallisuudesta säveltäjä Toivo Kuulan surmaan Viipurissa vuonna 1918.


title: Wille Kaipainen

text: Kaipaisen vanhemmeta olivat pastori Otto Kaipainen ja Anna Groundstroem ja puoliso vuodesta 1945 käsityönopettaja Anna Kaarina Marttila. Kaipainen tuli ylioppilaaksi Porin ruotsinkielisestä yhteiskoulusta 1936 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1947. Tohtoriksi Kaipainen väitteli 1952 ja seuraavana vuonna hän sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden. Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentti Kaipaisesta tuli 1955. Hän toimi uransa alkuvuosina sekä yliopistolla tutkimustehtävissä että eri sairaaloissa ja myös Helsingin keskusvankilassa lääkärinä, samoin kuin sairaalahygienikkona. Oulun yliopiston sisätautiopin professori Kaipaisesta tuli 1964. Hän tutki antibioottien vaikutusta ja homatologiaa.


title: Jouni Kaipainen

text: Jouni Ilari Kaipainen (24. marraskuuta 1956 Helsinki – 23. marraskuuta 2015 Tampere) oli suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli 1975–1982 Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajinaan toimivat aluksi Aulis Sallinen ja myöhemmin Paavo Heininen. Opiskeltuaan Kaipainen omistautui säveltämiselle. Sävellystyön ohella hän opetti sävellystä Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa vuodesta 2000 alkaen. Hän toimi 1991–1993 Helsinki Biennalen taiteellisena johtajana. Kaipainen kuului Korvat auki -yhdistyksen ja Sävellyspaja-yhdistys ry:n perustajajäseniin.


title: Jari Kupiainen (päätoimittaja)

text:
Jari Pekka Kupiainen (s. 1961 Kesälahti) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli perustamassaan Iltamakasiini.fi-viihdelehden päätoimittajana.
Hän oli Starvista Oy:n omistaja sekä toimitusjohtaja vuodesta 2009 vuoteen 2016 saakka.
Kupiainen myi Iltamakasiini.fi –sivuston Keskisuomalainen Oyj:n Etelä-Suomen Media Oy:lle vuonna 2015.
Kupiainen toimi MTV3.fin Viihdeuutisten vastaavana tuottajana vuosina 2010-2012. Sitä ennen hän oli Iltalehden asiantuntijatoimittajana vuodesta 2002 vuoteen 2009 saakka.
Kupiainen on juontanut vuonna 1998 MTV3:ssa julkaistua Elämä Pelissä –televisiosarjaa, joka tuotti Filmiteollisuus Oy (Olli Haikka) ja suuren osan jaksoista ohjasi Markus Selin. Lisäksi hän toimi tuotantopäällikkönä Timo T.A. Mikkosen ”maailman pisin suora televisiolähetys” –ohjelmassa Nelosella. Ohjelma kesti suorana lähetyksenä 17 tuntia.
Kupiainen on tunnettu 90-luvulla julkaistun Tähdet, tähdet –sähköinen aikakauslehti, radiosarjan juontajana. Lisäksi hän on työskennellyt useissa eri paikallisradioissa juontajana.


title: Antiikin Kreikka

text: Antiikin Kreikan historia jaetaan yleensä arkaaiseen kauteen (noin 700–500 eaa.), klassiseen kauteen (480–330 eaa.) ja hellenistiseen kauteen (330–27 eaa.). Antiikin hellenistinen kulttuuri jatkui tämän jälkeen Rooman vallan alaisuudessa (roomalainen kausi), samalla leviten yhä laajempien ihmisryhmien ulottuville. Kulttuurin ja etenkin kreikan kielen elinvoimaisuudesta kertoo Bysantin kreikankielisyys puoli vuosituhatta myöhemmin.


title: Maailmanhistoria

text: Antiikin Kreikan kulta-aikana on pidetty klassista aikaa, joka alkoi persialaissodista noin vuonna 480 eaa. Se päättyi Aleksanteri Suuren kuolemaan vuonna 323 eaa. Hänen kuolemaan jälkeen alkoi hellenistinen aika. Hellenistisenä aikana Kreikkalainen kulttuuri levisi Keski-Aasiaan ja Intiaan asti. Hellenistin aika päättyi roomalaisvalloituksiin.


title: Maailmanhistoria

text: Antiikin Kreikan historia jaetaan yleensä arkaaiseen aikaan (n. 700–480 eaa.), klassiseen aikaan (480–330 eaa.) ja hellenistiseen aikaan (330–27 eaa.). Antiikin hellenistinen kulttuuri jatkui tämän jälkeen Rooman vallan alaisuudessa. Antiikin Kreikkaa on pidetty eurooppalaisen sivistyksen kehtona. Kreikkalainen kulttuuri perustui monilta osin aikaisempien korkeakulttuurien, esimerkiksi egyptiläisten ja foinikialaisten perinnölle.


title: Kreikkalaiset

text: Kreikan klassinen kausi käsittää tavallisimman käsityksen mukaan ajanjakson persialaissodista Aleksanteri Suuren kuolemaan, noin 480–323 eaa., joskin jotkut historioitsijat katsovat ainakin sen huippukauden päättyneen jo peloponnesolaissotien loppuun (404 eaa.). Tämän nimen kausi on saanut, koska tältä ajalta peräisin ovat antiikin kreikkalaisen kulttuurin monet merkittävimmät saavutukset, joihin sen pysyvä maine myöhempinä aikoina on perustunut.


title: Kreikan arkaainen kausi

text: Kreikan arkaainen kausi käsittää antiikin Kreikan historiassa ajan kreikkalaisten "polisten" eli kaupunkivaltioiden synnystä persialaissotiin eli noin 700 eaa.–480 eaa. Arkaaista kautta edelsivät niin sanotut Kreikan pimeät vuosisadat (noin 1100–900 eaa.) ja geometrinen kausi (noin 900–700 eaa.), ja sitä seurasi Kreikan klassinen kausi (noin 480–330 eaa.)


title: Kreikan arkaainen kausi

text: Arkaainen kausi on ensimmäinen ajanjakso Kreikan historiassa, josta on säilynyt nykypäivään riittävästi tietoa, jotta voidaan puhua todellisista tapahtumista, henkilöistä ja ajankohdista. Arkaaisen ajan kirjoituksia on säilynyt nykypäivään myöhempien kirjailijoiden ansiosta. Kirjallisten lähteiden lisäksi nykypäivään on säilynyt piirtokirjoituksia ja numismaattista lähdeaineistoa. Arkeologista lähdeaineistoa on myös enemmän kuin aikaisemmilta kausilta.


title: Euroopan historia

text: Antiikin Kreikan kirjallisuuden alkuajat ja klassillinen kirjallisuuskausi kestivät noin vuoteen 300 eaa. Draamakirjallisuus sai alkunsa 500-luvulla eaa. Tuohon aikaan kirjallisuus oli pääasiassa eepillistä runoutta. Hellenistinen kirjallisuuskausi alkoi noin vuonna 300 eaa. ja päättyi noin 30 eaa. Rooman vallan aikakauden kreikkalaisessa kirjallisuudessa (30 eaa. – 529 jaa.) kaunokirjallisuus oli vähäistä.


title: Hellenistinen taide

text: Hellenistinen taide on Antiikin Kreikan viimeisen eli hellenistisen kauden aikana 323 eaa. alkaen tehtyä taidetta. Kausi päättyi, kun Kleopatran hallitsema Egypti kukistui 31 eaa. Tältä kaudelta on peräisin moni parhaiten tunnetuista antiikin veistoksista, kuten Milon Venus, Laokoon-ryhmä, Belvederen Apollo ja Samothrakeen Nike.


title: Antiikin tiede

text: Antiikin tieteen historia jaetaan aikakauden perinteisen historiakäsityksen mukaisesti arkaaiseen (esisokraattiseen; 700–480 eaa.), klassiseen (480–330 eaa.), hellenistiseen (330–27 eaa.) ja roomalaiseen aikakauteen (27 eaa. – 500 jaa.). Kreikan pimeiltä vuosisadoilta alkanut kehitys johti kaupunkivaltioiden syntymiseen Egeanmeren ympäristössä, mistä alkoi myös tieteeksi tulkittava traditio, jolle ominaista on johonkin uskonnolliseen tai yliluonnolliseen perustuva maailman kuvaaminen. Tieteen historiallisesti esisokraattinen aikakausi tunnetaan aikana, jolloin ei ollut olemassa yhtä vallitsevaa selitysmallia, vaan erilaisia selityksiä oli lukemattomia. Empiirisiä kokeita ei tehty, toisaalta tämän ajan filosofi-tutkijoita pohdituttivat niin perustavanlaatuiset kysymykset, ettei kokeiden tekeminen olisikaan ollut mahdollista.


title: Subminolainen ja submykeneläinen kausi

text: Subminolainen kausi ("aliminolainen kausi") ja submykeneläinen kausi ("alimykeneläinen kausi") ovat pronssikautisen Kreikan korkeakulttuurien minolaisen ja mykeneläisen kulttuurin romahdusta välittömästi seuranneen ajanjakson nimityksiä. Kaudet kestivät noin vuodet 1100–1050/1000 eaa. Ne ovat Kreikan varhaisen rautakauden ja niin kutsuttujen ”pimeiden vuosisatojen” ensimmäisiä vuosikymmeniä. Termejä käytetään ennen kaikkea arkeologiassa ajan keramiikasta puhuttaessa.


title: Kirkkonummi

text: Kirkkonummi () on Suomen kunta, joka sijaitsee Helsingin seudulla, Uudellamaalla Suomenlahden rannikolla. Idässä Kirkkonummea reunustaa Espoo. Muut naapurikunnat ovat Vihti, Siuntio ja Inkoo. Yhteistä maarajaa Inkoon kanssa on jonkin verran saaristossa, muuten yhteinen raja koostuu merestä. Kunnassa asuu ihmistä ja sen pinta-ala on neliökilometriä, josta neliökilometriä on vesistöjä. Väestötiheys on asukasta neliökilometriä kohden. Kunta on kaksikielinen. Enemmistönä  prosenttia asukkaista puhuu suomea ja  prosenttia ruotsia.


title: Kirkkolaakso

text: Kirkkolaakso (ruots. "Kyrkdalen") on kunnanosa Kirkkonummella. Kirkkolaakso on käytännössä vain osa Kirkkonummen keskustaa, mutta alue on nimetty Kirkkolaaksoksi, sillä sen omistaa Kirkkonummen suomalainen seurakunta.


title: Kirkkonummen keskusta

text: Kirkkonummen keskusta () on Kirkkonummen kunnan keskustaajama, jossa sijaitsee suurin osa kunnan palveluista sekä asukkaista. Rantarata kulkee keskustan halki, ja juna-aseman vieressä on myös kunnan linja-autoasema sekä taksiasema. Kantatie 51 välillä Kivenlahti-Kirkkonummi on paranneltu moottoritieksi vuosina 2010–2013, joten kulkuyhteydet Helsingin suuntaan ovat parantuneet huomattavasti. Kirkkonummen keskustaan kuuluu useita asuinalueita, jotka ovat saaneet oman nimensä. Näihin lukeutuvat esimerkiksi Rajakumpu, osa Finnsbackasta, Kirkkolaakso ja Kolsari.


title: Munkinmäki

text: Munkinmäki (ruots. "Munkkulla") on kunnanosa Kirkkonummella. Sillä on pitkät perinteet kunnan historiassa. Munkinmäki sijaitsee Kirkkonummen keskustan välittömässä läheisyydessä eteläpuolella. Munkinmäessä on suuri osa keskustan palveluista.


title: Kirkkonummen vaakuna

text: Kirkkonummen vaakuna on Kirkkonummen kunnan tunnus. Vaakunan aiheen risti viittaa sekä kunnan nimeen että kunnan keskiaikaiseen kivikirkkoon, aaltokoro kunnan sijaintiin rannikolla ja vene entisaikojen talonpoikaispurjehdukseen.


title: Kirkkonummi

text: Kirkkonummi on väkiluvultaan Nurmijärven jälkeen Suomen toiseksi suurin kunta, joka ei käytä itsestään nimitystä kaupunki. Tilastollisen kuntaryhmityksen mukaan Kirkkonummi on kuitenkin kaupunkimainen kunta, sillä sen suurimmassa taajamassa eli Kirkkonummen keskustassa asuu yli 15 000 asukasta.


title: Kirkkonummi

text: Suurimmat asutuskeskukset kunnassa ovat Kirkkonummen kirkonkylä (kuntakeskus), Gesterby, Masala, Veikkola (pohjoisin keskus), Kantvik (meren läheisyydessä) ja meren rannalla oleva Upinniemen varuskunta. Näiden lisäksi Kirkkonummella on kymmeniä pieniä kyliä.


title: Haapajärven kirkko (Kirkkonummi)

text: Haapajärven kirkko on Kirkkonummen Haapajärvellä oleva Kirkkonummen seurakuntayhtymän kirkko. Se on päätytornillinen ristikirkko. Tämä pieni punamullattu kyläkirkko on alun perin rakennettu pitäjän kaukaisten pohjoisosien suomalaisten kirkoksi. Porkkalan vuokra-aikana 1944–1956 se oli seurakunnan pääkirkko, koska Kirkkonummen kirkko oli vuokra-alueella.


title: Pappilanmäki (Kirkkonummi)

text: Pappilanmäki (ruots. "Prästgårdsbacken") on kunnanosa Kirkkonummella. Pappilanmäki sijaitsee Kirkkonummen keskustan pohjoiskupeessa, mäen päällä. Pappilanmäessä sijaitsee Kirkkonummen Seurakuntatalo sekä Lyan-talo, jossa seurakunta järjestää paljon nuorisotapahtumia. Pappilanmäki koostuu pääasiassa omakotitaloista sekä rivitaloista, mutta myös muutamasta pienkerrostalosta.


title: Myrkky (kylä)

text: Karijoki on virallisesti yksikielinen suomenkielinen kunta (ruotsinkielisten osuus 1,7 % vuonna 2011), ja Karijoen kirkonkylä lähikylineen on vanhastaan suomenkielinen. Myrkky on kuitenkin hyvin pitkään ollut kaksikielinen kylä, jossa ruotsinkielisiä oli aikanaan paljon ja he muodostivat elinvoimaisen yhteisön.


title: Salamasota

text: Salamasota (, ) tarkoittaa nopeaa puolustuslinjojen läpi suunnattavaa hyökkäystä vihollisen taistelevien yksikköjen lamauttamiseksi. Hyökkäystä kuvaa sen raivokkuus, yllätyksellisyys ja aselajien saumaton yhteistyö. Salamasodan periaatteen esitti ensimmäisenä englantilainen kenraali J.F.C. Fuller, ja sitä sovellettiin ensimmäisen kerran Amiensin taistelussa 1918. Salamasodan teorian kehittivät lopulliseen muotoonsa saksalaiset sotateoreetikot ja sodanjohtajat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1900-luvun alkupuolella. Teoria pohjautui kuuluisan sotateoreetikon Carl von Clausewitzin teoksessaan "Sodankäynnistä" ("Vom Kriege") 1800-luvun puolivälissä esittämiin ”vallankumouksellisiin” käsityksiin esimerkiksi ratsuväen käytöstä. Panssarivaunuja voidaan pitää 1900-luvun vastineena ratsuväelle niin käyttötarkoitukseltaan kuin toimenkuvaltaankin. Myöhemmin osan nopean iskukyvyn voimasta ovat korvanneet toisessa maailmansodassa maataistelukoneet ja toisen maailmansodan jälkeen lisäksi myös taisteluhelikopterit.


title: Salamasota

text: Salamasotaa vastaan puolustautuminen on hyvin vaikeaa, sillä hyökkäys etenee nopeasti ja raivokkaasti, ja mikäli hyökkääjällä on tehokas logistiikka, hyökkäyskärjet voivat edetä kymmeniä tai satoja kilometrejä ennen hyökkäyksen kulminoitumista. Koska tulentiheys on valtava, mikään staattinen rakenne ei voi kestää eikä estää hyökkäystä. Vanha periaate tilan vaihtamisesta aikaan ja väistyminen hyökkäyksen kulminoitumisen edeltä muuttuu ongelmalliseksi, varsinkin mikäli hyökkääjä käyttää laskuvarjojoukkoja iskuihin puolustajan selustaan, siksi että ”vaihdettavan” tilan määrittely on vaikeaa. Yksi tapa puolustautumiseen on ilmaherruus – joka hallitsee taivasta, voi hallita myös maata ja hyökkäyskiilat voidaan tuhota ilmaiskuin.


title: Salamasota

text: Salamasotaa nähtiin ensimmäisen kerran ensimmäisessä maailmansodassa, mutta varsinaisesti vasta toisessa maailmansodassa. Maailmansotia kuvastivat silloiset massa-armeijat, josta seurasi kulutussota, jossa kansakunnan voimavarat suunnattiin täysin sotateollisuuden palvelukseen, sekä säälimättömät iskut koko viholliskansaa kohtaan (ideologiat). Niinpä salamahyökkäyksiin osallistui useita miljoonia miehiä, sekä lukematon määrä muuta kalustoa kuten tykkejä, panssarivaunuja ja lentokoneita. Silloisella teknologialla se oli melkoinen haaste logistiikalle.


title: Salamasota

text: Koska salamasota-armeijat ovat voimakkaasti mekanisoituja ja ne nojaavat voimakkaasti moottoroituun huoltoon, ne ovat sidottuja teihin ja huoltouriin. Hyökkäysreitit ovat siksi valmiiksi ennakoitavissa: ne noudattavat pääteiden ja rautateiden linjoja. Puolustuksessa pioneeritoiminta on erittäin tärkeää: suluttaminen, liikkeen estäminen, linnoittaminen ja oman liikkeen edistäminen. Taistelutoimet tapahtuvat liikennereittien varressa ja läheisyydessä, siksi puolustusjoukot tulee ryhmittää mahdollisimman joustavasti niin, että niillä on mahdollisimman esteettömät toimintareitit sekä viivytystä silmällä pitäen omaan selustaan että vastahyökkäystä silmällä pitäen liikennereitteihin. Etulinjan tulee olla mahdollisimman joustava ja varustettu viivytystä, ei puolustusta, ajatellen. Taistelutoiminnassa pääpainon tulee aktiivisen vastarinnan sijaan olla viivytyksellä ja hyökkäyksen kulminoitumisen edistämisellä. Taistelutoimien tulee kohdistua ensisijaisesti hyökkäyskiilojen kärkien sijaan niiden sivustoja vastaan ja näin muuttaa etenevät panssarikiilat moteiksi. Tällöin on vaara, että hyökkääjä menettää panssarivaununsa polttoaineen loputtua. Toisessa maailmansodassa saksalaiset menettivät enemmän panssarivaunuja polttoaineen loppumisen vuoksi kuin minkään muun syyn takia.


title: Salamasota

text: Israelin armeijassa käytetään sanontaa ”Speed is life”. Eräs puoli salamasodasta on se, että etulinjan sotilaista kaatuu tai vammautuu liki joka kolmas. Tätä osuutta Yhdysvallat on pystynyt alentamaan teknologialla sekä tykistö- ja pommitusvalmisteluilla, mikä kuitenkin voi erityisesti kaupunkialueilla johtaa suuriin siviilitappioihin. Ilmasodassa kalusto kuluu suuren käytön takia hyvin nopeasti ilman varsinaisia vihollisen aiheuttamia vaurioita, tämä havaittiin muun muassa Israelin nk. kuuden päivän sodassa. Sittemmin lentokoneiden laitteiden rakenteen kautta on huoltoa on pyritty modularisoimaan, suihkumoottoreiden jälkipolttimista on pyritty eroon jne. Näin kaluston poistuma saadaan pidettyä kohtuullisena.


title: Salamalaite

text: Useissa kameroissa ja kaikissa järjestelmäkameroissa on salamakenkä tai täsmäysliitäntä ulkoisen salaman kytkemistä varten. Ulkoinen salama voi olla kameran päälle tuleva salamalaite, jonka voi suunnata kääntyvän välähdyspään avulla haluamaansa suuntaan. Tällaiset salamat voivat olla hyvin monipuolisia. Sauvasalama on puolestaan kädessä pidettävä isohkolla välähdyspäällä varustettu salama, jossa on omat paristot tai akut virtalähteenä. Sauvasalaman saa tarvittaessa kiskon avulla kameraan kiinni. Sauvasalaman voi suunnata haluamaansa suuntaan joko kädellä tai kääntyvän välähdyspään avulla. Sauvasalama kytketään kameran täsmäysliitäntään ja voidaan sen vuoksi viedä kauemmaksi kamerasta, mikä vähentää punasilmäisyyttä ja antaa mahdollisuuden valaista kohde paremmasta kulmasta.


title: Salamalaite

text: Salamalaite, lyhyemmin salama, on kamerassa kiinteästi oleva tai erillinen laite, jolla voidaan valaista kuvauskohde, mikäli vallitseva valo ei riitä tuottamaan riittävän kirkasta ja laadukasta kuvaa. Salamoita on monenlaisia aina kameroiden yhdysrakenteisista pienistä ja melko heikkotehoisista salamoista studioissa käytettäviin, jalustoihin kiinnitettyihin tehokkaisiin salamalaitteisiin. Salaman välähdyksen kesto on yleensä 1/1000 sekuntia, mutta jotkin erikoissalamat pystyvät tuottamaan jopa 1/10000 sekunnin välähdyksen. Näin nopeaa välähdystä käytetään esimerkiksi nopean liikkeen täydelliseen pysäyttämiseen.


title: Salama

text: Salama on ukkoseen ja joskus myös tulivuorenpurkaukseen liittyvä sähköpurkaus, joka tasoittaa pilven potentiaalieroja. Salama tunnetaan kirkkaasta ja terävärajaisesta, jonkin verran siksak-kuvioisesta valojuovasta taivaalla, välähdyksestä, ja kovasta jyrinästä. Ihmiset ovat aina pelänneet salaman tuhoisia vaikutuksia, sillä joskus se osuu maahan. Laittein tuotettua valokaarta ei yleensä kutsuta salamaksi. Salama on vanhalta nimitykseltään myös "pitkäinen".


title: Salamasota

text: Hyökkäyksen selustassa toimivien erikoisjoukkojen ja sissitoiminnan merkitys korostuu. Sissien tehtävä on katkaista ja tuhota vihollisen logistiikkaa: huoltosaattueita ja varikoita, viestikeskuksia sekä hyökätä vihollisen komentokeskuksia vastaan. Kun liike on pysähtynyt, se voidaan tuhota. Kulminoitunutta panssarikiilaa vastaan suoritettu vastahyökkäys yleensä muuttaa hyökkäyksen sekasortoiseksi paoksi.


title: Salakatselu

text: Salakatselu määritellään Suomen rikoslain 24 luvun 6 §:ssä toiminnaksi, jossa joku katselee tai kuvaa teknisellä laitteella kotirauhan suojaamassa paikassa tai käymälässä, pukeutumistilassa, yleisöltä suljetussa rakennuksessa tai aidatulla piha-alueella olevaa henkilöä tämän yksityisyyttä loukaten. Teon maksimirangaistus on yksi vuosi vankeutta. Salakatselun valmistelun (7 §) maksimirangaistus on kuusi kuukautta vankeutta.


title: Kristuksen yhteisö

text: Kristuksen yhteisö syntyi vuonna 1860. Profeetta Joseph Smithin kuoltua 1844 osa hänen seuraajistaan ei halunnut tunnustaa Brigham Youngia hänen seuraajakseen kirkon johdossa, koska heidän mielestään kirkon johtajuuden tuli kulkea Joseph Smithin suvussa. Osa niistä, jotka eivät seuranneet Youngia länteen, pyysivät Joseph Smithin poikaa Joseph Smith III:ta ryhtymään uudelleen järjestettävän kirkon presidentiksi. Tämä lopulta suostui saatuaan mielestään hengellisen vahvistuksen asialle ja Reorganisoitu (uudelleen-organisoitu) Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko perustettiin vuonna 1860 Amboyssa, Illinoisissa (reorganisoitu lisättiin nimeen vuonna 1872). Smithin leski Emma Hale Smith oli mukana Joseph Smith III:n ympärille syntyneessä ryhmässä. Nykyään Kristuksen yhteisön virallinen historiankirjoitus kutsuu vuosia 1830-1844 (MAP-kirkon perustamisesta Smithin kuolemaan) "kirkon varhaisiksi vuosiksi" ja vuosia 1844-1860 (Smithin kuolemasta yhteisön perustamiseen) "hajaannuksen vuosiksi".


title: Kristuksen yhteisö

text: Kristuksen yhteisö (engl. "Community of Christ") on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jälkeen toiseksi suurin myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Siihen kuuluu yli 250 000 jäsentä noin 50 maassa. Vuoteen 2001 kirkko tunnettiin nimellä Reorganisoitu myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (engl. "Reorganized Church of Jesus Christ of Latter Day Saints"); nimi vaihdettiin, koska Kristuksen yhteisö halusi tehdä selkeämmin pesäeron MAP-kirkkoon. Kirkon keskuspaikka on Independencessä, Missourissa.


Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen helluntaikirkko (engl. "Pentecostal Church of Jesus Christ of Latter Day Saints") on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Yhteisö on syntynyt vuosina 1994-1995 Yhdysvalloissa toimineen Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon yhteydessä toimineen opintopiirin ympärille. Piirin johtajana toimi Michael Bethel, jonka ympärille uusi kirkko syntyi. Nykyään kirkossa on kolmisenkymmentä jäsentä. Kirkon päämaja toimii Kennerissä, Louisianassa.


Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko () on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Liikkeen päämaja on Independencessä, Missourissa. Se perustettiin 6. huhtikuuta 1991. Liikkeen perustajina oli joukko Kristuksen yhteisön (tuolloisen Reorganisoidun myöhempien aikojen Jeesuksen Kristuksen kirkon) jäseniä, jotka vastustivat kirkkonsa teologista liberalismia. Ratkaiseva tekijä oli Reorganisoidun kirkon päätös avata pappeuden virat myös naisille.


title: Kristuksen kirkko (palautettu)

text: Kristuksen kirkko (palautettu) (engl. "Church of Christ (Restored)") on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista yhteisöistä. Se on eronnut Kristuksen kirkko (fettingiläiset) -nimisestä yhteisöstä 1930-luvulla. Tämä puolestaan erosi Kristuksen kirkko (temppelin paikka) -yhteisöstä eli hedrickiläisistä vuonna 1929. Yhteisö toimii etupäässä Yhdysvaltain etelävaltioissa, joissa sillä on noin 4500 jäsentä. Suurin osa jäsenistöstä asuu Louisianan, Mississippin ja Missourin osavaltioissa. Liike ei ole levinnyt Yhdysvaltain ulkopuolelle.


Kristuksen kirkko, morsian, Karitsan vaimo (engl. "The Church of Jesus Christ, the Bride, the Lamb's Wife") oli lyhytikäinen myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Kirkon perusti 24. kesäkuuta 1840 Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkosta erotettu George M. Hinkle. Liike sai kannattajia ennen muuta niistä myöhempien aikojen pyhistä, jotka olivat jättäneet kirkon sen päämajan ollessa Far Westissa, Missourissa 1838.


title: Kristuksen kirkko (temppelin paikka)

text: The Church of Christ (Temple Lot) kuuluu niihin myöhempien aikojen pyhien liikkeen yhteisöihin, jotka erkanivat liikkeen pääuomasta profeetta Joseph Smithin murhan jälkeen 27. kesäkuuta 1844. Smithin kuoleman jälkeen hänen perustamansa uskonnollinen liike ajautui hajaannuksen tilaan, koska useat henkilöt pyrkivät hänen seuraajakseen Kirkon johtajaksi. Tärkeimmät Smithin perustamasta uskonnollisesta liikkeestä syntyneet yhteisöt ovat Brigham Youngin ympärille syntynyt Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko sekä Smithin lesken ja pojan ympärille syntynyt Kristuksen yhteisö. Kuitenkin myös useita muita kirkkoja ja yhteisöjä syntyi Smithin perustaman liikkeen perustalle.


title: Kristuksen kirkko (fettingiläiset)

text: Kristuksen kirkko (fettingiläiset) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista yhteisöistä. Se on eronnut Kristuksen kirkko (temppelin paikka) -yhteisöstä eli hedrickiläisistä vuonna 1929. Kirkon perustaja Otto Fetting oli Kristuksen kirkko (temppelin paikka) -kirkon apostoli, joka väitti saaneensa vuodesta 1927 alkaen ilmestyksiä Johannes kastajalta. Koska Johannes kastaja esiintyi ilmoituksia antaessaan Vanhan testamentin profeetta Elian voimassa ja hengessä, kutsutaan näitä ilmoituksia yleensä Elian ilmoituksiksi. Ensimmäisen kerran Johannes kastaja ilmestyi Fettingin kertomuksen mukaan 4. helmikuuta 1927.


title: Jeesuksen Kristuksen palautettu kirkko

text: Jeesuksen Kristuksen palautettu kirkko (engl. "Restored Church of Jesus Christ") on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Siihen kuuluu noin 25 jäsentä Independencessä, Missourissa Yhdysvalloissa. Yhteisön perusti vuonna 1980 Eugene O. Walton, joka kuului ennen Kristuksen kirkkoon. Yhteisö ei hyväksy Brigham Youngia profeetta Joseph Smithin laillisena seuraajana. Se mieltää itsensä Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon seuraajaksi, muttei ole pystynyt esittämään suoraa historiallista jatkumoa Smithistä Waltoniin.


title: Kristuksen uuden liiton kirkko

text: Vuonna 1974 Bryant alkoi kertoa saavansa ilmestyksiä Jeesukselta. Hän kertoi apostoli Johanneksen vierailleen luonaan enkelinä ja kehottaneen häntä muodostamaan "ikiaikaisten yhteisön". 1975 hän kertoi tulleensa temmatuksi näyssä muinaiseen Eenokin kaupunkiin, jossa mormonismi perustaja Joseph Smith ja Apostolic United Brethrenin perustaja Joseph White Musser olivat asettaneet hänet kirkon johtoon. Bryant erosikin Apostolic United Brethrenistä ja perusti oman yhteisön, jolla hän antoi nimen Patriarkaalinen Kristuksen kirkko ("Church of Christ Patriarchal"). Myöhemmin kirkko nimettiin uudelleen Kristuksen evankeliseksi kirkoksi ("Evangelical Church of Christ"). 1985 se sai nykyisen nimensa Kristuksen uuden liiton kirkko.


title: Bernal Díaz del Castillo

text: Bernal Díaz del Castillo (1492–1584) oli Hernán Cortésin joukoissa taistellut sotilas, jonka kynästä on lähtöisin silminnäkijäkertomus asteekkien kukistamisesta, eli "Historia verdadera de la Conquista de la Nueva España" (”Totuudenmukainen Uuden-Espanjan valloituksen historia”). Ilman Bernal Díaz del Castillon teosta tiedot valloituksesta olisivat puutteelliset.


title: Bernal Díaz del Castillo

text: Díazin käsikirjoituksesta otettu kopio oli lähtökohtana Alonso Remónin Madridissa vuonna 1632 toimittamalle "Historia Verdaderan" ensimmäiselle painokselle, joka on myöhemmin paljastunut jonkin verran virheelliseksi. William H. Prescott kertoo käyttäneensä Remónin teosta lähteenä teokseensa "History of the Conquest of Mexico". Vasta vuodesta 1904 lähtien on ollut mahdollista saada Díazin alkuperäiseen käsikirjoitukseen pohjautuvia painoksia.


title: Fidel Castro

text: Fidel Alejandro Castro Ruz (13. elokuuta 1926 Birán, Kuuba – 25. marraskuuta 2016 Havanna, Kuuba) oli Kuuban pitkäaikainen presidentti ja Kuuban kommunistisen puolueen pääsihteeri, joka johti Kuubaa vuosina 1959–2008. Castro oli maan pääministeri vuodesta 1959 vuoteen 1976, jolloin hänestä tuli valtioneuvoston puheenjohtaja eli presidentti. Castro nimitettiin kommunistisen puolueen ensimmäiseksi sihteeriksi vuonna 1965, minkä jälkeen maa muutettiin yksipuoluevaltioksi. Hän oli yksi maailman pisimpään yhtäjaksoisesti vallassa olleita valtiojohtajia. Presidenttinä hän oli myös asevoimien ylipäällikkö.


title: Bernal Díaz del Castillo

text: Díazin kynää siivitti vuonna 1553 ilmestynyt Francisco López de Gómaran Meksikon-valloitusta käsittelevä historiateos "Historia de la conquista de Mexico", jonka Gómara omisti Cortésin pojalle Martín Cortésille. Díaz del Castillo närkästyi Gómaran tavasta ylistää Cortésia liiallisesti.


title: Encomenderot

text:
Vuonna 1514 saapui Hispaniolaan kaksi kuninkaan lähettämää virkamiestä, Pedro Ibáñez de Ibarra ja Rodrigo de Albuquerque, pannakseen toimeen uuden intiaanien jaon, repartimienton, koska edellinen jako oli herättänyt suurta tyytymättömyyttä. Kuuban repartidoreksi oli vuotta aikaisemmin nimitetty saaren valtaaja, Adelantado-arvonimen ja siihen kuuluvat oikeudet vuonna 1518 saava Diego de Velázquez, jonka Bernal Díaz del Castillo mainitsee olleen sukulaisensa, ja jolta hän turhaan oli odottanut saavansa intiaaneja säilytykseensä. Cortés, jolla tuolloin oli käsissään kaikki valta, antoi aseveljelleen palkkioksi encomiendan. Cortés antoi Díazille asiakirjan, jolla Díaz saa palvelukseensa Tlapan ja Potuchan kylien intiaanit. Asiakirjassa ei ole mitään, joka viittaisi encomiendaan, mutta olihan Cortés kuvernööri. Dìaz del Castillo joutui vuonna 1524 Cortésin Hondurasin-retkelle kahden vuoden ajaksi, jonka kuluessa Díazin maat ja intiaanit olivat joutuneet toisiin käsiin hänesstä riippumattomista syistä. Seurauksena oli oikeudenkäyntejä ja hyvityksiä. Vuonna 1550 Bernal Díaz del Castillo otti osaa Valladolidin kokoukseen, jossa encomenderot yrittivät saada oikeutensa encomiendoihin ikuisiksi ajoiksi. Kokous ei tuottanut encomenderojen kannalta suotuisaa tulosta. Heillä oli vastassaan dominikaanien vahva rintama Bartolomé de las Casasin ja Domingo de Soton johdolla. Rintamasta puuttui Francisco de Vitoria, joka oli kuollut kolmea vuotta aikaisemmin. Kokouksessa oli dominikaanien vastustajana tohtori Ginés de Sepúlveda, kuninkaan virallinen historioitsija.
Cortés jatkoi Kolumbuksen ja saarten kuvernöörien aloittamaa intiaanien alistamista. Vuonna 1512 säädetyt ns. Burgosin lait, joiden tarkoituksena oli estää intiaaneihin kohdistuneet väärinkäytökset, osoittautuivat tehottomiksi. Vuoden 1523 kesäkuussa Kaarle V näki aiheelliseksi, käytyään sitä ennen perusteellisia keskusteluja neuvonantajiensa kanssa, antaa Cortésille määräyksen,joka itse asiassa oli nuoren kuninkaan antama lähtölaukaus Valkoiselle Legendalle ja yritys toimia paavin antaman lähetystehtävän mukaisesti.


title: Alonso López de Cerrato

text: Konkistadori Bernal Díaz del Castillo lähettää kirjeen Kaarle V:lle 22. helmikuuta 1552. Kirjeessä Díaz tekee selkoa Kuninkaallisen Guatemalan audiensian (Audiencia de Confines) presidentin, lisensiaatti Alonso López de Cerraton toimenpiteistä, joihin hän on erittäin tyytymätön. Pitkä kirje on konkistadorin uusi keino puolustaa valloitustaan miekan sijaan kynällä. Ote Díazin kirjeestä:


title: Miguel Díaz-Canel

text: Vuonna 1993 hän sai työpaikan kommunistisessa puolueessa ja vuotta myöhemmin hänet valittiin kommunistisen puolueen Villa Claran alueen pääsihteeriksi. Vuonna 2003 hänet äänestettiin huomattavasti suuremman Holguínin provinssin pääsihteeriksi. Hän saavutti tehtävässään vankan suosion alueen asukkaiden keskuudessa. Vuodesta 2003 Díaz-Canel on ollut Kuuban kommunistisen puolueen politbyroon jäseneksi.


title: Alonso López de Cerrato

text: Lisensiaatti López de Cerrato toimi suoraan hallitsijalta saamiensa ohjeiden ja vuoden 1542 lakien mukaisesti. Vuonna 1552 konkistadorista encomenderoksi muuttunut Bernal Díaz del Castillo lähettää kuninkaalle kirjeen, jossa hän esittää raskaita syytöksiä Cerratoa vastaan.


title: Diego Corrales

text: 7. toukokuuta 2005 Diego voitti José Luis Castillon WBC-liiton kevyensarjan mestaruusottelussa teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä. Kamppailua pidetään lähes yksimielisesti vuoden 2005 parhaana nyrkkeilyotteluna. Molemmat osapuolet taistelivat kunniakkaasti, ladaten kovia yhdistelmälyöntejä ja voimakkaita iskuja loppuun saakka. Lopulta kymmenennessä erässä Castillo iski Diegon kanveesiin voimakkaalla iskulla, joka sai tämän hammassuojan lentämään ilmaan. Sen takaisinlaitto mahdollisti Diegolle vähän lisää toipumisaikaa. Muutamien sekuntien kuluttua Castillo lennätti Diegon jälleen alas, ja tämä sylkäisi taas hammassuojansa pois aikalisän saamiseksi. Hän pääsi ylös lattialta mutta erotuomari laskutti tätä yhdellä pisteellä ottelun tahallisen hidastamisen vuoksi. Tämän jälkeen Diego iski Castilloa iskulla, jota Castillo on myöhemmin luonnehtinut "täydelliseksi oikeaksi". Diego jatkoi ylivoimaista pommittamista, mikä johti pian tuomarin keskeyttämiseen.


title: Amadis de Gaula

text: Teoksena valtavasta suosiosta kertoo sekin, että muun muassa Bernal Díaz del Castillon teoksen "Historia verdadera de la conquista de la Nueva España" mukaan useimmiten varsin oppimattomat espanjalaiset konkistadorit vetosivat usein "Amadiksessa" käytettyihin ilmaisuihin yrittäessään kuvailla Uuden Maailman intiaanien kehittynyttä kaupunkikulttuuria. Samalla tavoin lukuisia seutuja nimettiin suoraan "Amadis"-romaanien innoittamina. Muun muassa nykyinen Kalifornian osavaltio on nimetty Montalvon "Sergas de Espalandianiin" keksimän Californian lumotun saaren mukaan.


title: Khe Sanhin taistelu

text: Amerikkalaisten tappioista Khe Sanhissa on annettu erilaisia arvioita. Virallisen lukeman mukaan 205 merijalkaväen sotilasta kaatui ja yli 1 600 haavoittui. Khe Sanhin tukikohdan sotilaspastorin Ray W. Stubben mukaan kuolleita oli 475. Etelä-Vietnamin armeijan joukot kärsivät tuntemattoman määrän tappioita Khe Sanhin kaakkoispuolella ja surmansa sai lisäksi 1 000–1 500 montagnardia. Pohjois-Vietnamin armeija kärsi arviolta 10 000–15 000 miehen tappiot. Suuri valtaosa heistä sai surmansa ilmapommituksissa ja tykistötulessa. Paikalla tehtiin myös virallinen ruumiiden laskenta, jonka tulos oli 1 602 kaatunutta pohjoisvietnamilaista. Pohjois-Vietnamin armeijan virallinen luku sen tappioksi on 2 270, mutta on epäselvää kuuluvatko taistelussa kadonneet tähän lukuun. Khe Sanhin taistelu ja Tet-hyökkäys herättivät sodan vastustusta Yhdysvalloissa ja hyökkäystä ja Khe Sanhin taistelua voidaankin pitää sodan käännekohtana, jonka jälkeen Yhdysvaltojen osallistuminen sotaan alkoi vähetä.


title: Vietnamin sota

text: Maaliskuun puoliväliin mennessä hyökkäyksessä oli kuollut 50 000 vietnamilaista ja noin 6 000 Yhdysvaltain ja Etelä-Vietnamin armeijan sotilasta. Khe Sanhin kaupungissa yhdysvaltalaiset lopulta voittivat: 10 000 vietkongilaista kuoli, mutta yhdysvaltalaisia merijalkaväen sotilaita menehtyi vain 500. Vaikka Têt-hyökkäys epäonnistui sotilaallisesti, se oli sisseille suuri psykologinen voitto, ja alkoi kääntää Yhdysvalloissa yleistä mielipidettä sotaa vastaan.


title: Tet-hyökkäys

text: Maaliskuun puoliväliin mennessä hyökkäyksessä oli kuollut yhdysvaltalaisten arvioiden mukaan 40 000–50 000 vietnamilaista ja noin 6 000 Yhdysvaltain ja Etelä-Vietnamin armeijan sotilasta. Khe Sanhin kaupungissa yhdysvaltalaiset lopulta voittivat: 10 000 vapautusrintaman jäsentä kaatui, mutta yhdysvaltalaisia merijalkaväen sotilaita kaatui vain 500. Têt-hyökkäys oli Vietnamin sodan käännekohta Vaikka Têt-hyökkäys epäonnistui sotilaallisesti, se oli sisseille suuri psykologinen voitto ja alkoi kääntää Yhdysvalloissa yleistä mielipidettä sotaa vastaan.


title: Khe Sanhin taistelu

text: 21. tammikuuta–5. helmikuuta pohjoisvietnamilaiset tekivät useita pienimuotoisia hyökkäyksiä kukkula 861A:ta vastaan ja 5. helmikuuta he valtasivat osan kukkula 861:tä. Seitsemän merijalkaväen sotilasta sai surmansa, mutta heidän onnistui vallata menettämänsä alue takaisin kyynelkaasun, tykistön ja ilmaiskujen tukemana. 7. helmikuuta pohjoisvietnamilaiset valtasivat Lang Vein erikoisjoukkojen tukikohdan noin 10 kilometrin päässä Khe Sanhista ja 8. helmikuuta he hyökkäsivät kukkulaa 64 vastaan vain hieman Khen Shahin tukikohdan ulkopuolella. Hyökkääjät tuhosivat puolustajien bunkkereita kasapanoksilla ja singoilla ja puolustajien vahvistuksien saapuessa 21 merijalkaväen sotilasta oli kuollut ja 4 kadonnut. Vakavasti haavoittuneita oli 26 ja vain yksi oli selvinnyt haavoittumatta lainkaan. 25. helmikuuta 29:n miehen partio törmäsi kommunistien bunkkeriin ja juuttuivat vihollisen tuleen. Amerikkalaiset eivät kyenneet lähettämään joukkoja heitä pelastamaan ja heidät määrättiin pakenemaan kykyjensä mukaan, mutta vain kolme partion sotilaista palasi omiin asemiinsa. Kommunistit alkoivat vetää joukkojaan pois Khe Sanhista 6. maaliskuuta ja kolme päivää myöhemmin alueella oli enää muutama tuhat heidän sotilastaan. Khe Sanhin taistelu sai virallisen päätöksensä Operaatio Scotlandin päättyessä. Route 9 avattiin operaatio Pegasuksella 8. huhtikuuta ja 9. huhtikuuta oli ensimmäinen päivä, jolloin Khe Sanhiin ei kohdistunut vihollisen tykkitulta. Tukikohdan piiritys oli ohi muutta taistelut aluetta puhdistaneiden merijalkaväen ja kommunistien joukkojen välillä jatkuivat vielä en jälkeenkin. Esikunnassa päätettiin lopulta olla ottamatta riskiä toisesta kalliiksi tulevasta piirityksestä ja tukikohdasta päätettiin luopua. Tukikohta hylättiin 26. kesäkuuta 1968.


title: Khe Sanhin taistelu

text: Illalla 2. tammikuuta 1968 merijalkaväen tiedusteluosasto kohtasi kuuden upseerin muodostaman pohjoisvietnamilaisen joukon, joista surmansa sai viisi. Westmoreland piti ryhmää tiedusteluosastona, joka oli merkki kommunistijoukkojen hyökkäysvalmisteluista alueella. Giáp olikin siirtänyt alueelle demilitarisoidun vyöhykkeen kautta kaksi divisioona, divisioonat 325 ja 320, joita tuki panssaroitu rykmentti, kaksi tykistörykmenttiä ja 304. divisioona Laosista. 304. divisioona oli sama, joka oli ottanut voiton ranskalaisista Điện Biên Phủssa. Yhteensä kommunisteilla oli reservin joukot mukaan luettuna 20 000−30 000 sotilasta. Tammikuun puolivälillä Khe Sanhin ympäristön kukkuloita puolusti 3 000 merijalkaväen sotilasta, jotka oli sijoitettu niiden korkeuden mukaan nimetyille kukkuloille 950, 881, 861 ja 558. Itse Khe Sanhin tukikohtaa puolusti toiset 3 000 merijalkaväen sotilasta. Puolustavien joukkojen osastoilla oli käytössään kranaatinheittimiä ja 105 mm haupitseja. Tukikohdan ainoa huoltotie Route 9 oli kommunistien katkaisema, mutta merijalkaväkeä huollettiin ilmasta. Aamulla 20. tammikuuta amerikkalaisten eteläisen ja pohjoisen 881 kukkulan välillä kulkenut amerikkalainen partio väijytettiin ja 7 sotilasta sai surmansa. Heidät määrättiin vetäytymään takaisin eteläiselle 881 kukkulalle, joka suuremman hyökkäyksen pelossa Khe Sanhin tukikohdan ohella asetettiin hälytysvalmiuteen. Seuraavana yönä kommunistien puolelta saapunut sotilaskarkuri kertoi hyökkäyksen seuraavan puoli yhdeltä aamuyöstä ja hyökkäys kohdistuisi eteläistä 881 kukkulaa ja 861 kukkulaa vastaan. Niiden puolustuksia vahvistettiin kahdella M50 Ontos -vaunulla, miinoilla ja piikkilangalla.