title: Khe Sanhin taistelu

text: Karkurin tarinan mukaisesti pohjoisvietnamilaisten hyökkäys alkoi yöllä ja sen kohde oli kukkula 861. Putkimiinoja käyttäen kommunistit raivasivat läpi tien merijalkaväen etupuolustusasemiin ja valtasivat ne kello viiteen mennessä. Merijalkaväki sai kuitenkin vallattua asemansa takaisin. Puoli kuuden aikoihin pohjoisvietnamilaiset aloittivat Khe Sanhin tukikohdan tulituksen tykistöllä ja raketinheittimillä. Tukikohdan ammusvarasto sai osuman ja räjähti, minkä jälkeen sen puolustajilla oli puutetta ammuksista. Lisäksi räjähdys päätyi etusivun uutisiin Yhdysvalloissa ja tilanteesta huolestunut presidentti Johnson vaati tunnittaisia tilannepäivityksiä taistelusta. Puoli seitsemän aikoihin pohjoisvietnamilaiset hyökkäsivät Khe Sanhin kylään ja vaikka hyökkäys torjuttiin tykistön avulla, paikalliset asukkaat pakenivat. He pyrkivät ensin merijalkaväen asemiin, jonne heitä ei päästetty sabotaasin pelossa. Noin 3 000 kyläläistä yritti paeta Route 9 pitkin Dong Haa kohti, mutta perille asti heistä pääsi vain 1 432. Khe Sanhin lentokenttä oli vahingoittunut vihollisen tulituksessa, mutta C-130-lentokoneiden oli edelleen mahdollista laskeutua sille ja niiden mukana tuotiin tarvikkeita, kuten tykistön ammuksia. Kenraali Westmoreland oli henkilökohtaisesti ilmavoimien operaatioiden komennossa ja valitsi ilmaiskujen kohteet. Boeing B-52 Stratofortress -pommikoneet tekivät lentoja alueen yllä kolmen tunnin välein ja maaliskuun loppuun mennessä ne olivat tiputtaneet alueelle 60 000–75 000 tonnia räjähteitä.


title: Khe Sanhin taistelu

text: Khe Sanhin taistelu oli Vietnamin sodan aikana 21. tammikuuta – 1. huhtikuuta 1968 käyty taistelu Yhdysvaltojen ja Pohjois-Vietnamin joukkojen välillä Khe Sanhin tukikohdan hallinnasta lähellä Etelä-Vietnamin ja Pohjois-Vietnamin vastaista demilitarisoitua vyöhykettä. Taistelua voidaan näkökannasta riippuen pitää kumman tahansa voittona tai tappiona. Yhdysvalloissa Khe Sanh ja Tet-hyökkäys merkitsivät kuitenkin selvää asennemuutosta Vietnamin sotaa kohtaan ja siinä maan osallisuuden vähenemistä.


title: Nanjingin verilöyly

text: Yli 300 000 kiinalaista kuoli joukkoteloituksissa, mutta myös yksittäin kuuden viikon aikana. Joidenkin japanilaisten arvioiden mukaan 6 000 ihmistä sai surmansa. Japanin ulkoministeri Hirota Koki ilmoitti kuitenkin 17. tammikuuta 1938 Japanin Washingtonin lähetystöön, että "tutkimusten mukaan yli 300 000 kiinalaista tapettu". Myös valokuvat ja filmit paikan päältä todistavat joukkomurhan laajuudesta. Myös Saksan Nanjingin lähetystön Berliiniin lähettämät ja 1991 julkaistut asiakirjat todistavat tapahtumien keston ja joukkomurhan mittakaavan. Kaukoidän sotatuomioistuimen luku 200 000 perustuu niihin ruumiisiin, jotka on kerätty avustusjärjestöjen hautaamien, rekisteröityjen ruumiiden perusteella (195 240 haudattua uhria). Tähän lukuun ei siis sisälly hävinneitä, poltettuja, hukutettuja tai muiden kuin avustusjärjestöjen työntekijöiden hautaamia tai pienemmässä mittakaavassa tapettujen ruumiita.


title: Ho Tši Minh

text: Politiikan tutkija R. J. Rummel on arvioinut, että kuolemanleireillä teloitettiin 24 000 ihmistä vuosina 1945–1956. Vietnamin maanomistusolojen asiantuntija Lam Thanh Liem puolestaan on arvioinut, että Hon maareformin yhteydessä teloitettiin 120 000 – 200 000 ihmistä. Eräiden lähteiden mukaan 30 % teloitetuista "maanomistajista" oli kommunistisen puolueen jäseniä. Maanomistajiksi luokiteltiin 5,68 % väestöstä, ja suurin osa koki teloitusta lievemmän rangaistuksen. Aikalaislähteiden mukaan Hon vastustajat murhattiin kolmella tavalla: heidät ammuttiin, heidän päänsä leikattiin irti tai heidät hakattiin kuoliaiksi. Hon politiikan kuolonuhrien määrää lisäsi se, että hänen vastustajiensa perheenjäsenet näännytettiin nälkään. Hoang Van Chin arvion mukaan kaikkiaan 500 000 pohjoisvietnamilaista sai surmansa Hon politiikan seurauksena.


title: Nanjingin verilöyly

text: 13. päivä japanilaiset teloittivat suuren joukon pakolaisia, jotka koettivat ylittää Jangtse-jokea ilman soveltuvia kulkuneuvoja. Japanilaisen sotilaan arvion mukaan joen rannalle ja joessa uivia ihmisiä tapettiin tuona päivänä yli 50 000. Itse kaupungissa oli japanilaisten saapuessa noin 100 000 ihmistä kaduilla, joukossa sotilaita. Japanilaiset alkoivat ampua väkijoukkoja. Seuraavana päivänä tappaminen jatkui tankkien ja tykistön kera. Kiinalaisia sotilaita oli vangittu, mutta osa oli vaihtanut siviiliasuun. Japanilaiset pidättivät kenet tahansa, jota epäilivät sotilaaksi. Kymmeniätuhansia näitä nuoria miehiä ja aiemmin kaupungin ympäristössä vangittuja sotilaita ammuttiin kerralla. Vangit teloitettiin sarjatuliaseilla ja vielä eloonjääneet puukotettiin yksittäin pistimillä. Vankeja myös poltettiin ja myrkytettiin kaasulla.


title: Helsinki

text: Suomi kaupungistui voimakkaasti 1960–1970-luvuilla. Helsingissä uusia asukkaita varten rakennettiin muun muassa Pihlajamäki, jossa käytettiin Suomessa ensimmäisen kerran laajassa mittakaavassa betonielementtimenetelmää. 1960-luvun arkkitehtuurin veistoksellisempia esimerkkejä ovat Kannelmäen ja Temppeliaukion kirkot sekä Helsingin kaupunginteatteri. Kaksi viimeksi mainittua ovat esimerkkejä myös suuren rakennushankkeen taitavasta sijoittamisesta ympäristöönsä. Tällaista suuntausta edustaa myös Alvar Aallon keskustasuunnitelmasta ainoana toteutettu Finlandia-talo. Kasvukaudella purettiin monia vanhoja arvorakennuksia, ja esimerkiksi Katajanokalla sijaineen Norrménin talon tilalle rakennettiin Stora Enson pääkonttori.


title: Helsinki

text: Helsinki kasvoi sodan jälkeen nopeasti, ja asukasluku nousi yli puolen miljoonan vuonna 1965. Helsinkiä uudisrakennettiin runsaasti 1970- ja 1980-luvuilla, ja tiivistä kaupunkirakennetta nousi muun muassa Malmille, Tapanilaan, Puistolaan ja itäisiin esikaupunkeihin. Keskusta-alueella asui 1970-luvulla lähinnä vanhuksia, mutta 1990-luvulla nuoriso alkoi muuttaa uudelleen kantakaupunkiin. Samalla sotien jälkeen lähiöihin muuttanut väestö on vanhentunut.


title: Suomi 1970-luvulla

text: 1970-luvulla väkiluku kasvoi nopeasti etenkin pääkaupunkiseudulla. Jo edellisellä vuosikymmenellä alkanut vilkas muuttoliike maaseudulta kaupunkeihin, huomattava kaupungistuminen ja suurten kaupunkien lähiöiden voimakas kasvu jatkui 1970-luvulla. Kaupunkeihin muutti vilkkaasti etenkin nuori suuri ikäluokka. Vuoden 1970 lopulla noin 51 prosenttia suomalaisista asui kaupungeissa, ja vuosikymmenen loppuun mennessä kaupungissa asuvien osuus oli noussut lähes 60 prosenttiin. Suomen suurimmat kaupungit vuoden 1979 lopulla olivat Helsinki (483 743 asukasta), Tampere (165 883 asukasta), Turku (163 903 asukasta), Espoo (133 712 asukasta), Vantaa (129 807 asukasta), Lahti (94 900 asukasta) ja Oulu (93 420 asukasta).


title: Helsinki

text: Kesäkuun 12. päivänä vietetään Helsinki-päivää, jonka lukuisat viihdetapahtumat huipentuvat ulkoilmakonserttiin. Kesäkuun viimeisellä viikolla vietetään Helsinki Pride -ihmisoikeustapahtumaa, jonka kulkueeseen osallistui vuonna 2018 100 000 marssijaa. Heinäkuinen Tuska-festivaali on vuorostaan metallimusiikin suurin tapahtuma Pohjoismaissa. Vuonna 2015 tapahtumassa vieraili noin 25 000 kävijää. Elokuussa urbaanin musiikin ja kaupunkikulttuurin Flow Festival kerää kävijöitä Suvilahteen. Vuonna 2018 festivaalilla oli 84 000 kävijää.


title: Helsinki

text: Varsinaisesti kaupunki perustettiin Kuningas Kustaa Vaasan toimesta Vantaanjoen suulle Forsbyn eli Koskelan keskiaikaisen kylän paikalle 12. kesäkuuta 1550. Kaupungin oli tarkoitus kilpailla Tallinnan kanssa kauppakaupunkina, ja kuningas määräsi Porvoon, Tammisaaren, Rauman ja Ulvilan porvarit muuttamaan Helsinkiin. Joen suuhaarojen väliseen saareen perustettiin kuninkaankartano vuonna 1551, ja kaupunkiin rakennettiin kirkko 1553. Ruotsi kuitenkin valloitti Pohjois-Viron ja Tallinnan vuonna 1561, mikä vähensi kuninkaan kiinnostusta Helsinkiin. Helsinki sai tapulioikeudet vuonna 1617, mutta kaupunki pysyi edelleen pienenä ja vaatimattomana, eikä siellä ollut 1640-lukuun mennessä enempää kuin muutama sata asukasta.


title: We Love Helsinki

text: Kesän 2011 kaupunkifestivaali kasvoi kymmenenpäiväiseksi. Festivaalin avasi Helsingissä jättimäinen n. 300 hengen yhteislaulukaraoke. Pyöräpäivänä festivaalivieraat kokoontuivat Kalasatamaan korjaamaan ja tuunaamaan polkupyöriä ja viettämään pyöräbrunssia. Pyöräpäivä päättyi noin 400 hengen yhteisajeluun läpi kaupungin ja bike-in-elokuvanäytökseen Ihana-kahvilassa. Katutaidekierros kokosi kuvittajat, graafiset suunnittelijat ja taiteilijat muuntamaan yhdessä osallistujien kanssa sähkökaapit, lyhtypylväät, tolpat ja muut pömpelit eläviksi olennoiksi värillisen kontaktimuovin, teippien ja tarrojen avulla. Festivaalin erikoisuutena oli luokkaretki Turkuun, jossa järjesttiin mm. Föritanssit aurajoen ylittävällä jokilautalla.


title: Next Helsinki

text: Next Helsinki -kilpailu julkistettiin 9.9.2014 Helsingissä ja New Yorkissa. Kilpailu kutsui arkkitehdit, kaupunkisuunnittelijat, taiteilijat, luonnonsuojelijat, opiskelijat, aktivistit, runoilijat, poliitikot ja kaikki muut kaupunkeja rakastavat visioimaan, miten Helsinki ja Guggenheim Helsinki -museolle varattu Eteläsataman tontti voitaisiin muuttaa paikaksi, josta kaupungin asukkaat ja vierailijat saisivat suurimman hyödyn. Kilpailuehdotuksille ei annettu tiukkoja määrityksiä, vaan kilpailuun sai osallistua millä tahansa pdf-muotoisella ehdotuksella. Tavoitteena ei siis ollut löytää vaihtoehtoisia suunnitelmia museorakennukseksi.


title: Helsinki

text: Vuonna 1640 Pietari Brahe siirrätti kaupungin meren äärelle Vironniemelle, missä nykyisin sijaitsee muun muassa Senaatintori. Helsinki oli pitkään lähinnä vain pienikokoinen Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherran hallintokaupunki, mutta sen merkitys alkoi kasvaa, kun kaupungin edustalle ryhdyttiin vuonna 1748 rakentamaan Suomenlinnan linnoitusta. Linnoitustyöt toivat lisää asukkaita ja varuskunta vilkastutti kaupungin seuraelämää, kaupankäyntiä ja laivaliikennettä. Helsingin väkiluku oli 1800-luvun alussa kohonnut neljään tuhanteen asukkaaseen.


title: Helsinki Motor Show

text: Helsinki Motor Show piti vuonna 2008 välivuoden, joka venyi kahdeksan vuoden mittaiseksi taloustaantuman ja uusien autojen heikon kysynnän vuoksi. Tapahtumalle kehiteltiin näyttelytauon aikana uutta ilmettä, logoa muutettiin ja pääsponsori vaihtui. Kylkeen liitettiin autourheilu- ja sähköautonäyttelyt. Helsinki Motor Shown piti tehdä paluunsa marraskuussa 2011, mutta se jouduttiin taas perumaan siitäkin huolimatta, että autojen myynti on ollut hyvässä nousussa. Uusi yritys oli Auto 2016, joka keräsi 27.000 kävijää. Pääteemana oli nähdä ja samantien päästä koeajamaan uusia automalleja. Tätä näyttelykonseptia ei kuitenkaan olla jatkettu 2017 tai 2018.


title: Helsingin historia

text: Vuonna 1975 Finlandia-talossa järjestettiin Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin (ETY) huippukokous, jonka päätösasiakirja on nimeltään Helsingin sopimus. Konferenssiin otti osaa 35 maan valtionpäämiehet. Kokouksessa vahvistettiin Euroopan sodanjälkeiset rajat. Elokuussa 1982 avattiin Helsingin metro välille Rautatientori – Itäkeskus. Helsinki oli vuonna 2000 yksi Euroopan kulttuuripääkaupungeista. Vuonna 2006 tapahtui Ateenassa, Kreikassa Suomen ensimmäinen voitto Eurovision laulukilpailuissa, jonka johdosta seuraavan vuoden kilpailu pidettiin Helsingin Hartwall Areenalla.


title: Kano

text: Kanon asukasluku oli vuoden 2005 arvion mukaan 2 993 000. Hausat muodostavat kaupungin väestön valtaosan. Paikallisia hausoja kutsutaan nimellä kanot tai kanawat. Toisen merkittävän paikallisen väestönryhmän muodostavat abagagyawat, joiden oman kansanperinteen mukaan he polveutuvat fulbeista ja kaupungin alkuperäisistä asukkaista. Monet Kanon asukkaista kuuluvat suufilaisiin veljeskuntiin, joista suurin on Qadiriyya. Qadiriyya on myös Kanon emiirien veljeskunta. Toinen merkittävä veljeskunta on Tijaniyya. Kanon emiiri on Nigeriassa huomattava islamilaisen yhteisön johtohahmo. Kaupungissa on myös pieni kristitty vähemmistö, jonka jäsenet koostuvat lähinnä kaupunkiin muualta Nigeriasta muuttaneista.


title: Kano (osavaltio)

text: Kano on Nigerian 36 osavaltiosta väkiluvultaan toiseksi suurin Lagosin jälkeen. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Kanon pinta-ala on 20 131 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan alustavien tulosten mukaan Kanossa oli 9 383 682 asukasta. Suurin väestöryhmäovat hausat.


title: Kano

text: Kano on Nigerian Kanon osavaltion pääkaupunki. Kano on perustettu perimätiedon mukaan ennen 900-lukua ja siitä muodostui hausojen kaupunkivaltio. 1800-luvulla sen valloittivat fulbet, joiden asettamat emiirit hallitsevat edelleen perinteisellä arvonimellään. Kaupunki on tärkeä maatalouden keskus, minkä lisäksi siellä on teollisuutta. Kanon asukasluku oli vuoden 2005 arvion mukaan 2 993 000.


title: Kannus (kaupunki)

text: Kannus on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Keski-Pohjanmaan maakunnassa. Kaupungissa asuu ihmistä, ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on vesistöjä. Väestötiheys on asukasta/km². Lähimmät suuret kaupungit ovat Kokkola ja Ylivieska 40 kilometrin etäisyydellä. Kannuksen keskusta sijaitsee Lestijoen varrella. Kannuksen naapurikunnat ovat Kalajoki, Kokkola, Sievi ja Toholampi.


title: Kano

text: Kanon kaupunki sijaitsee Pohjois-Nigerian Kanon osavaltiossa. Kano on myös osavaltion pääkaupunki. Kaupunki on rakennettu Jakara-joen varrelle. Kanon vanhankaupungin aluetta hallitsevat kaksi kukkulaa, 534 metriä korkea Dalla ja 517 metriä korkea Goron Dutse. Alueella on useita lampia ja kaivettuja kuoppia, joista on kerätty mutaa vanhankaupungin talojen rakennukseen. Kaupunki voidaan jakaa noin sataan "unguwa"-nimiseen alueeseen, joiden keskuksena toimii tavallisesti tori ja moskeija.


title: Kankainen (Hämeenlinna)

text: Kankainen on Hämeenlinnan 35. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin itälaidalla, Kankaistenjärven rannalla noin kahdeksan kilometrin päässä keskustasta. Alueen pohjoislaitaa pitkin kulkee valtatie 10. Kankaisten kylän ja Kankaistenjärven rannan vapaa-ajanasutuksen lisäksi Kankaisilla ei ole juuri muuta asutusta, ja muilta osin kaupunginosa koostuu pelloista ja metsistä. Kaupunginosaa rajaavat Mäskälä, Taka-Hätilä, Hangasmäki, naapurikunta Janakkala sekä vuonna 2009 Hämeenlinnaan liitetty Tuuloksen entinen kunta.


title: Kangas (Kouvola)

text: Kankaan kaupunginosa on alue, jossa Kouvolan keskusta sijaitsee. Alue on kaupungin ja Kouvolan seudun hallinnon, ja Kymenlaakson keskus. Alue on kuitenkin myös asuntoalue, johon kuuluu keskustan puistojen lisäksi myös urheilualueita, kuten Urheilupuisto ja Palomäki. Kouvolan keskusta-alueella asuu noin 4 835 asukasta. Pääosa keskustan asukkaista eli noin 90 % asuu kerrostaloissa, pientaloissa noin 10 %. Keskustan asukasluku on kasvanut kymmenessä vuodessa noin 400 asukkaalla. Alueelle on kaavoitettu uusia tontteja muun muassa Pohjolankulman alueelle. Lähivuosien kaavoitusohjelmassa on lisäksi uusi asuinalue Kotiharjuntien ja Kauppalankadun kulmaan. Pohjola-talo ja Hansakeskus sijaitsevat Kankaan kaupunginosassa.


title: Kanna

text: Kanna on fiktiivinen henkilö anime- ja manga-sarjassa Inuyasha. Kanna on pahan osapuolen kannattaja, sillä hän on pääpahan Narakun demonisydämen palasesta luotu. Kanna on noin 10-vuotias tyttö, jolla on valkoinen yöpuku, lopun valkeat hiukset ja ilmeettömät kasvot. Hän kanniskelee mukanaan peiliä, jolla hän voi kääntää vastustajan hyökkäyksen sekä imeä sieluja, ja sitä kautta Naraku voi pitää silmällä tapahtumia jossakin.Vihollisten näkökulmasta Kanna on vaarallinen siinäkin mielessä, ettei häntä voida aistia. Se johtuu siitä, että Kannalla ei ole läsnäoloa. Sen takia edes Kannan ns. "sisko" Kagurakaan ei kykene aistimaan häntä. Kannan lojaalisuus Narakulle ei oikein ole varmaa, koska hän ei puhu kuin kysyttäessä. Ennen kuolemaansa hän kumminkin kertoo Kagomelle miten tai mikä tappaa Narakun: "Valo on hänen kohtalokseen".


title: Kankanin alue

text: Alakoulua käy 47,1 prosenttia kouluikäisistä (tytöistä 39,3 %), mikä on huomattavasti alle maan keskitason (75,1 ja 70,5 %). Yli 15-vuotiaista lukutaitoisia on 18,2 prosenttia (naisista 10,6 %), mikä sekin on maan alhaisin lukema. Julkiset terveyspalvelut käsittävät aluesairaalan, neljä prefektuurinsairaalaa, Banankoron poliklinikan (CSA), 65 terveyskeskusta ja 292 terveysasemaa. Lisäksi on joukko yksityisiä palveluja. Suurimmat terveysongelmat ovat malaria, hengityselinten tulehdukset, suolistomadot, sukupuolitaudit ja ripulitaudit. Puhtaan juomaveden ulottuvilla on 66 prosenttia talouksista.


title: Kano

text: Vuonna 1504 Kanoon saapui Abu 'Abd Allah Muhammad bin al-Tilimsani -niminen lähetyssaarnaaja Pohjois-Afrikasta. Häntä pidetään suufilaisuuden ja šarialain tuojana paitsi Kanossa, mutta myös hausojen alueella yleensä. Kanon kuningas Muhamman Rumfa (1463–1499) oli aloittanut jo hieman aiemmin muille islamilaisille alueille tyypilliset sukupuolten erottelut ja islamilaisten juhlapyhien seurannan. Historialliset lähteet koskien Kanon suhteita alueen muihin valtakeskuksiin ovat epäselviä. 1400-luvulla kaupunki lienee ollut Bornun alainen ja 1500-luvulta Songhai-valtakunnan alainen. Kuitenkin kaupungilla oli myös oma hallitsijasukunsa, joka tribuutin maksamisen ohella toimi suhteellisen itsenäisesti. Songhai-valtakunnan jälkeen alueella vaikutti Kebbin kuningaskunta ja 1600-luvulla Kano kärsi sotaisten kwararafojen jatkuvista hyökkäyksistä. Kanon kuningas Babba Zaki (1768–1776) perusti mahdollisesti arabien vaikutteesta itselleen musketeilla varustetun henkivartioston. Ilmeisesti hänet tunnettiin myös tyrannina ja mahdollisesti tästä juontuneesta sekasorrosta johtuen Kano päätyi jihadia harjoittaneiden fulbejen hallintaan vuonna 1807. Kaupungin vuoteen 1819 hallinnut ensimmäinen fulbe-emiiri oli nimeltään Sulaymanu ja hänen seuraajansa Dabo. Emiiri Usumanin valtakaudella (1846–1855) kaupungissa vieraili saksalainen tutkimusmatkailija Heinrich Barth. Barth kuvaili kaupunkia kukoistavaksi kaupan keskukseksi ja hänen mukaansa sen asukasluku oli noin 30 000.


title: Sega

text: Sega julkaisi jo 1980-luvun alussa ensimmäiset kotitietokoneensa, mutta vasta Nintendon 8-bittisen konsolin herätettyä videopelialan jälleen henkiin vuoden 1983 romahduksen jälkeen Sega motivoitui todella kamppailemaan alan herruudesta. Tämän aikakauden vähemmän tunnettuja Sega-konsoleita edustivat SG-1000, SG-1000 Mark II sekä SG-1000 Mark III. Vaikka Sega Master System oli Segan tehokkain 8-bittinen konsoli, ei se missään vaiheessa kamppailut Nintendo Entertainment Systemin kanssa pelaajien suosiosta. Sega Mega Drive oli Segan kaupallisesti menestynein konsoli. Segan värillistä käsikonsolia Sega Game Gearia on aina pidetty Segan pahimpana virhesijoituksena. 32-bittinen Sega Saturn kilpaili jonkin aikaa nousuaan tekevää Sonyn PlayStationia vastaan, mutta sen myynti jäi Euroopassa pieneksi, ja lopulta pelintekijät menettivät kiinnostuksensa.


title: Sega Mega Drive

text: Sega Mega Drive (Sega Genesis Yhdysvalloissa, 수퍼겜보이; "Supeo Gemboi" Etelä-Koreassa ja メガドライブ; "Mega Doraibu" Japanissa) oli Segan ensimmäinen 16-bittinen konsoli. Se on myös toistaiseksi Segan kaupallisesti menestynein konsoli. Vaikka Mega Drive ei menestynytkään odotetunlaisesti kotimaassaan Japanissa, Euroopassa se onnistui myymään paremmin kuin Nintendon Super Nintendo Entertainment System. Yhdysvalloissa Mega Drive oli myydyin konsoli suurimman osan 16-bittisten valtakaudesta, joskin SNESin kokonaismyyntiluvut menivät lopulta ohi.


title: Super Nintendo Entertainment System

text: Konsoli julkaistiin Yhdysvalloissa elokuussa 1991 200 dollarin hintaan. Ensimmäiset SNES-yksiköt paketoitiin "Super Mario World"in ja kahden ohjaimen kera. Se, ettei SNES ollut taaksepäin yhteensopiva Nintendon edellisen konsolin kanssa, kuten Sega Mega Drive edeltäjänsä Sega Master Systemin suhteen tai Atarin jotkut mallit (mm. Atari 7800), saattoi aiheuttaa kuluttajissa pientä huolta. Tämän lisäksi Sega Mega Drive oli jo saavuttanut hivenen suosiota (Segan lippulaivapelisarjan ensimmäinen osa, "Sonic the Hedgehog", oli julkaistu vastikään) ja oli vielä tämän lisäksi 50 dollaria halvempi kuin SNES.


title: Super Nintendo Entertainment System

text: Vuoteen 1995 mennessä SNES oli jo selvästi jättänyt Mega Driven taakseen; SNES ohitti vuoden 1995 aikana ja vuoden 1996 alussa pelien myyntiluvuissa kaikki muut konsolit. Tätä edesauttoi myös se, että Sega keskittyi lähes yksinomaan markkinoimaan seuraavaa konsoliaan, Sega Saturnia, jättäen Mega Driven taka-alalle. SNES:n myynti Pohjois-Amerikassa kuitenkin laski vuosina 1996 ja 1997 johtuen seuraavan sukupolven konsoleiden tulemisesta; Sonyn ensimmäinen pelikonsoli, PlayStation, alkoi Sonyn massiivisen markkinointikampanjan avulla saada jalansijaa kaikilla mantereilla, ja Nintendo julkaisi tämän kanssa kilpailemaan oman konsolinsa, Nintendo 64:n. SNES:n uudisversio, SNES 2, joka oli vanhaa mallia kevyempi ja muodoltaan pyöreämpi, julkaistiin 99 dollarin hintaan Yhdysvalloissa lokakuussa 1997. Japanissa julkaistiin vastaava laite nimeltään Super Famicom Jr.. Konsolin mukana tuli -peli. Antenni- ja laajennusportit puuttuivat tästä versiosta, jota ei koskaan julkaistu Euroopassa.


title: Sega

text: Segan viimeiseksi konsoliksi jäi Sega Dreamcast, joka pärjäsi hyvin jonkin aikaa ja jolla esimerkiksi tehtiin ensimmäinen varteenotettava kokeilu siirtää "Sonic the Hedgehog" kolmiulotteiseen muotoon, mutta lopulta PlayStation 2 söi Segan markkinat. Harrastajat pitävät yleisesti Dreamcastin pelivalikoimaa poikkeuksellisen laadukkaana, joskin menestyneempiä konsoleita niukempana. Menestyneimmät nimikkeet ovat "Sonic Adventure" ja "Shenmue".


title: Videopelien historia

text: Nintendon kovin kilpakumppani Sega julkaisi marraskuussa 1994 pitkään kehittelemänsä Sega Saturn -konsolinsa, CD-pohjaisen 32-bittisen konsolin, joka aloitti viidennen sukupolven. Kone oli teknisesti edistyksellinen ja Sonic -hahmon vanavedessä vakiinnuttanut oman pelikirjastonsa, mutta jäi nopeasti uuden tulokkaan jalkoihin: Nintendon entinen yhteistyökumppani Sony julkaisi heti seuraavassa kuussa oman PlayStation-konsolinsa. Uudelle tulokkaalle markkinat olivat suotuisat: Sony sai puolelleen lukuisia uusia, kiinnostavia pelitaloja, joiden ansiosta se nousi myyntitilastojen kärkeen. Sony kehitti nopeasti oman pelikirjastonsa, josta on ajan saatossa tullut lähes yhtä vakiintunut kuin Nintendon vastaavasta: "Crash Bandicoot", "Gran Turismo" ja aiemmin NES:lle julkaistun "Metal Gearin" jatko-osa "Metal Gear Solid" vakiinnuttivat nopeasti Sonyn aseman videopelikentän uutena valtiaana.


title: Sega Dreamcast

text: Sega Dreamcast julkaistiin Japanissa 27. marraskuuta 1998 ja 9. syyskuuta 1999 Yhdysvalloissa. Dreamcast oli ensimmäisiä konsoleja, joissa oli sisäänrakennettuna modeemi ja tuki Internet-yhteydelle moninpelejä varten. Ensimmäisenä vuotenaan se myi hyvin ja oli yksi Segan parhaiten menestyneistä konsoleista. Pelkästään Yhdysvalloissa Sega myi kahdessa viikossa 500 000 konsolia.


title: Videopelien historia

text: Nintendon vastaus Segalle tuli vuonna 1990, jolloin Super Famicom eli lännessä Super Nintendo Entertainment System (SNES) julkaistiin. Kyseessä oli myös 16-bittinen, teknisesti vähintään Mega Driven tasoinen konsoli, jonka etuina olivat Nintendon tunnetut tuotemerkit, kuten "Mario", "Zelda" ja "Metroid", jotka kaikki saivat uudet pelinsä uudelle konsolille. Konsolipolven uusia avauksia olivat ensimmäiset kolmiulotteista grafiikkaa käyttävät pelit. Ensimmäinen merkittävä tällainen oli ammuntapeli "Doom", joka ensimmäisenä pelinä oli ”kuvattu” täysin pelaajan omasta näkökulmasta, ensimmäisestä persoonasta. Muita kolmiulotteisia pelejä olivat muun muassa "F-Zero" ja "Mario Kart". Myös perinteiset kaksiulotteiset tasohyppelypelit päätyivät hyödyntämään kolmiulotteisuutta, mistä paras esimerkki on Super Nintendon myydyin peli "Donkey Kong Country".


title: Super Nintendo Entertainment System

text: Kun Sega ilmoitti julkaisevansa oman 16-bittisen konsolinsa, Sega Mega Driven ("Sega Genesis" Pohjois-Amerikan markkinoilla), vuonna 1988, eivät Nintendon johtajat aluksi osoittaneet juurikaan kiinnostusta kilpailevan konsolin kehittämiselle. Jo tätä aiemmin oli japanilainen NEC julkaissut NES-konsolin kanssa kilpailemaan oman laitteensa, Turbografx-16:n. Turbografx-16:sta tuli Nintendolle varteenotettava vastustaja kotimaan markkinoilla. Sega puolestaan herätti kuluttajien huomiota sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa ylivertaisen teknologiansa ansiosta, jolloin Nintendo päätti vastata haasteeseen ja alkoi nopeasti kehitellä uutta konsolia.


title: Pelimoduuli

text: Ensimmäinen CD-ROM-levyjä käyttänyt konsoli oli PC Enginen lisälaite, joka julkaistiin vuonna 1989. Ensimmäinen PlayStation (1994) ja Sega Saturn (1994) tekivät CD-ROM-levyistä lopullisesti pelikonsolien käytetyimmän tallennusvälineen. Nintendo 64 (1996) jatkoi kuitenkin vielä ROM-moduuleiden käyttöä, mitä pidettiin yhtenä syynä sen odotettua heikompaan menestykseen. Nintendo GameCube-konsolissa myös Nintendo siirtyi halvemman optisen median käyttöön.


title: Skylanders: Spyro’s Adventure

text: Pelin nimi oli alun perin "Spyro’s Kingdom". Alkujaan pelin piti olla kypsempi, synkempi ja verisempi, mutta kehittäjät Toys For Bobilla mielsivät sen vääräksi suunnaksi pelille. Spyro ei ollut alun perinkään suoraan vanhemmalle pelaajakunnalle suunnattu. Kehittäjät suunnittelivat pelin suuntaa kuusi kuukautta ja lopulta Toys For Bob sai idean Skylandersille. Jeff Poffenbarger ilmoitti, että peli on suunnattu lähinnä nuoremmille pelaajille, joilla ei ole aiempaa kokemusta Spyrosta.


title: Spyro (pelisarja)

text: Spyro on Insomniac Gamesin luoma pelisarja. Insomniac kehitti kolme ensimmäistä PlayStationille ilmestynyttä "Spyro"-peliä, minkä jälkeen peliyhtiö jätti pelisarjan keskittyäkseen luomaan ensimmäistä PlayStation 2:n sarjaansa "Ratchet & Clankia". Ensimmäisiä "Spyroja" on kutsuttu PlayStationin parhaimmiksi tasohyppelypeleiksi "Crash Bandicootin" rinnalla ja ne ovat tehneet Insomniac Gamesista tunnetun, vaikka yhtiö olikin aikaisemmin kehittänyt ammuntapeli "Disruptorin".


title: Spyro: Season of Ice

text: Spyro: Season of Ice (Japanissa Spyro Advance) on Universal Interactive Studiosin sekä Konamin julkaisema ja Digital Eclipsen kehittämä "Spyro"-pelisarjan tasohyppelypeli. Se julkaistiin Game Boy Advancelle Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa vuonna 2001 ja Japanissa vuonna 2002. Tämä on ensimmäinen Spyro-pelisarjan peli, jonka kehittäjä ei ole Insomniac Games.


title: Spyro (pelisarja)

text: Skylanders on uusi "Spyro"-sarja. Sen ensimmäinen peli julkaistiin lokakuussa 2011.25. lokakuuta 2007 ilmoitettiin, että The Animation Picture Company on ostanut oikeudet elokuvalle "Spyro the Dragon". Alun perin elokuvan piti saada ensi-iltansa joulukuussa 2009, mitä ei kuitenkaan tapahtunut. Huhtikuussa 2010 ilmoitettiin Activisionin keskeyttäneen elokuvan tuotannon. Elokuvan olisi ohjannut Mark A. Z. Dippé.


title: Spyro (pelisarja)

text: The Legend of Spyro on Activisionin ja Sierra Entertainmentin julkaisema sekä Entranges Libelluesin kehittämä "Spyro"-trilogia. Myös pelin tarinankerronta ja grafiikka eroaa merkityksellisesti edellisiin "Spyro"-peleihin. Trilogian ensimmäinen osa "" julkaistiin vuonna 2006. Viimeinen osa "" on ensimmäinen "Spyro"-peli, joka on dubattu täysin suomenkieliseksi.


title: The Legend of Spyro: A New Beginning

text: Tasot täytyy pelata järjestyksessä eikä aikaisemmille tasoille pääse myöhemmin. Tämä Spyro-peli poikkeaa edeltäjistään rutkasti, sillä pelistä löytyy myös keräilyn lisäksi taistelua. Koko peli on käytännössä vaihdettu tasohyppelystä mäiskinnäksi. Ainoa kerättävä tavara ovat vaan ainoastaan energiakiteet, joita saa hakkaamalla kristalleja ja vihollisia. Vihreistä kiteistä palautuu manamittari täyteen, punaisista elämäpisteitä. Siniset kiteet lisäävät iskujen tuhovoimaa. Valikosta löytyy ns. elementtimittari, jota päivittämällä yltää seuraavalle voimatasolle tietyn elementin kohdalla. Päivitettävän elementin saa valita itse. Tarina on verrattuna muihin Spyro peleihin rutkasti synkempi.


title: Spyro: A Hero’s Tail

text: Pelin pelaaminen on pääpiirteissään samanlaista kuin muidenkin Spyro-pelien, mutta pelaaminen on hieman erilaista: ennen peliä ohjattiin PlayStation-ohjaimen vasemmalla puolilla olevilla näppäimillä, nyt ohjataan ohjaimen alaosassa olevilla sauvoilla.Pelissä ei käytetä enää edellisistä peleistä tuttuja tavanomaisia portaaleja ja peli on selvästi edeltajiänsä synkempi ja vaikeampi, koska joissakin tehtävissä on monta vaikeustasoa. Lisäksi jalokivien keruu vaihtuu kristallien keräämiseen, minkä lisäksi kristalleja on vaikeampi löytää ja ansaita. Pelissä on useita tasoja ja musiikkiraidat ovat huolellisemmin tehtyjä. Huomattavin muutos on tapahtunut ohjausnapeissa ja liikkeissä. Entisissä Spyro-peleissä neliö-napista puskettiin ja O-napista syöstiin tulta, tässä pelissä päinvastoin. Head Bash-liike saadaan aikaiseksi painamalla kahdesti X-nappia ja sitten O. Kuten edellisessä pelissä, tässäkin Spyro kykenee syöksemään muutakin kuin tulta: sähköä, vettä (veden avulla tosin vain liikutetaan mekanismeja, jolloin esim. ovet avautuvat, vihollisiin se ei juuri tehoa) ja jäätä, kunhan näitä voimia hallitsevat keijut ensin pelastetaan kenttäpomoilta vuorotellen. Eräs suuri muutos on Sparxin ylimääräinen elämäpiste, jonka voi ostaa Moneybagsin kaupasta. Tällöin Sparx on viimeisillä voimillaan punainen. Peliin on lisätty myös automaattisia toimintoja joita edelliset osat eivät sisältäneet; jos Spyron lentokorkeus ei riitä tasanteen päälle liitämiseen, hän tarttuu sen reunaan ja vetää itsensä ylös asti. Jos Spyro taas putoaa liian korkealta, hän alkaa huutaa. Jos pelaaja lopettaa pelaamisen muutaman minuutin ajaksi, Spyro nukahtaa. Kaikkein huomattavimpia muutoksia ovat henkilöiden ulkonäön vaihtuminen, sekä Spyron uudet kyvyt; kaksoishyppy, puolapyörintä, siipisuoja (tuttu eräästä aiemmasta osasta) ja kalliokiipeily (ts. seinähyppy).


title: Spyro Reignited Trilogy

text: Spyro Reignited Trilogy on Toys for Bobin kehittämä ja Activisionin julkaisema pelikokoelma. Se sisältää uudistetut versiot "Spyro" -videopelisarjan kolmesta ensimmäisestä pelistä: "Spyro the Dragon", "" ja "", jotka Insomniac Games kehitti alun perin PlayStationille. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 13. marraskuuta 2018.


title: Spyro 2: Gateway to Glimmer

text: Spyro 2: Gateway to Glimmer (Pohjois-Amerikassa Spyro 2: Ripto’s Rage ja Japanissa Spyro X Sparx: Tondemo Tours) on Insomniac Gamesin kehittämä tasohyppely, joka on julkaistu PlayStationille vuonna . Peli on toinen osa "Spyro"-pelisarjassa.


title: Spyro: Adventure

text: Spyro: Adventure (Pohjois-Amerikassa Spyro: Attack of the Rhynocs) on Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 2003 Game Boy Advancelle julkaistu tasohyppelypeli. Kuten , tätä peliä ei myös julkaistu Japanissa. Tämä oli Spyro-pelisarjan ensimmäinen peli, joka ei sisältänyt elämäjärjestelmää sekä kolmas peli joka julkaistiin Game Boy Advancelle.


title: USS Langley (CV-1)

text: Yhdysvaltain laivaston tilattua kolme uutta lentotukialusta päätettiin hidas "USS Langley" muuttaa vesilentokoneiden emälaivaksi ja samalla muutettiin aluksen luokitus CV-1:stä AV-3:ksi. Aluksen muutostyöt tehtiin Mare Islandin laivastontelakalla lokakuusta 1936 helmikuuhun 1937. Muutostöiden aikana lentokantta lyhennettiin etuosasta 40 prosenttia ja sen paikalle rakennettiin komentosilta. Uudistettu alus kykeni tarjoamaan riittävät tilat kahdelle laivueelle partiokoneita.


title: USS Langley (CVL-27)

text: Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationin telakalta Camdenista New Jerseystä Cleveland-luokan kevyt risteilijä "USS Fargona" (CL-85). Aluksen köliä laskettaessa 11. huhtikuuta 1942 se oli päätetty muuttaa lentotukialukseksi nimettynä "USS Crown Pointiksi". Se nimettiin 13. marraskuuta uudelleen "USS Langleyksi" ja alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1943 kumminaan presidentti Rooseveltin avustajan Harry L. Hopkinsin puoliso. Alus luokiteltiin 31. elokuuta kevyeksi lentotukialukseksi runkonumerolla CVL-27 ja se otettiin palveluskäyttöön 31. elokuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään W. M. Dillon.


title: USS Langley (CV-1)

text: "USS Langley" otettiin palveluskäyttöön 20. maaliskuuta 1922. Aluksen ollessa vielä telakalla komentajakapteeni Godfrey de Courcelles Chevalier johti laivastonlentäjien koulutusta tukialukselle. Lentäjät harjoittelivat 100 jalan kannella, joka oli rakennettu hillenkuljetusaluksen päälle. Saman aikaisesti aloitettiin San Diegossa harjoittelu 836 jalan kiitotiellä.


title: USS Langley (CV-1)

text: USS Langley (runkonumero CV-1 ja myöhemmin AV-3) oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen lentotukialus, joka nimettiin tähtitieteilijä Samuel Pierpont Langleyn mukaan. Se muunnettiin hiilenkuljetuslaivasta. Se vahingoittui japanilaisten pommituksissa niin pahoin, että sen saattuealukset upottivat sen estääkseen sitä joutumasta vihollisen käsiin.


title: USS Langley (CV-1)

text: Toisen maailmansodan alkaessa 8. joulukuuta 1941 Filippiineillä "USS Langley" oli ankkurissa Sangley Pointin edustalla Manilan lahdella, josta se purjehti kahden tankkerin kanssa etelään 9. päivän vastaisena yönä. "USS Langley" tuki PBY lentoveneitä ja "USS Pecos" tankkasi Aasian laivaston alukset matkalla etelään. Osastossa annettiin 10. joulukuuta sukellusvenehälytys sen purjehtiessa Sulu merellä, minkä aikana kaksi torpedoa ohitti aluksen. Juuri ennen illan pimenemistä "USS Langleyltä" havaittiin Japanin laivaston osasto, jossa oli ainakin risteilijöitä ja hävittäjiä, mutta amerikkalaisia ei havaittu. Osasto saapui 1. tammikuuta 1942 Darwiniin Australiaan.


title: USS Langley (CV-1)

text: "USS Langley" siirrettiin tammikuussa 1928 Mare Islandin (Kalifornia) Laivastontelakalle huoltoon ja samalla pidennettiin lentokantta 23 jalkaa kapteeni Reevesin ehdotuksesta. Aluksen palatessa palvelukseen kontra-amiraaliksi ylennetty Reeves pyysi 36 lentokonetta sijoitettavaksi aluksen lentokannelle ja kuusi konetta ruumaan. Alus osallistui sotaharjoitukseen (Fleet Problem VIII) huhtikuussa 1928 Havaijin vesillä, jolloin sen konevahvuus oli nostettu 36:een ja sen Boeing F2B-1 hävittäjät olivat ylivoimaisia maavoimien koneisiin verrattuna. Alus kykeni harjoituksen aikana lähettämään lentoon 35 lentokonetta seitsemässä minuutissa.


title: USS Langley (CV-1)

text: "USS Langley" osallistui ensimmäisen kerran laivaston sotaharjoitukseen (Fleet Problem V) maaliskuussa 1925 Yhdysvaltain länsirannikolla. Aluksella ei ollut harjoituksessa suurta merkitystä, mutta sen hitaus aiheutti Yhdysvaltain laivaston komentajan amiraali Robert E. Coontzin tekemään esityksen uusien rakenteilla olleiden alusten nopeammasta palvelukseen saamisesta.


title: USS Langley (CV-1)

text: "USS Langley" oli palvelukseenoton jälkeen kaksi ensimmäistä vuotta koealuksena, testaten lentokoneita ja tukialusjärjestelmiä, kouluttaen lentäjiä ja suunnitellen operatiivisia ohjeita. Käytön aikana aluksella oli useita eritasoisia onnettomuuksia, mutta ei yhtään kohtalokasta itse aluksella. Alus liitettiin 29. marraskuuta 1924 Taistelulaivastoon San Diegossa, jolloin sen täydellinen kokeellinen käyttö samalla lakkasi. Laivaston hävittäjälaivue () aloitti toiminnan aluksella tammikuussa 1925 suorittaakseen tukialuspätevyyden. Laivue oli samalla ensimmäinen Yhdysvaltain lentäväyksikkö, joka operoi tukialuksella. Laivueen kalustona olivat VE-7S kaksitasot. Aluksella oli lisäksi koulutus- ja yhteyskonekäytössä ollut lentokone.


title: USS Langley (CV-1)

text: Hävittäjä "USS Whipple" ampui "USS Langleyyn" yhdeksän neljän tuuman kranaattia ja kaksi torpedoa upottaakseen vaurioituneen aluksen ja estääkseen sitä joutumasta vihollisen haltuun. "USS Langleyn" miehistö siirrettiin 1. maaliskuuta tankkeri "Pecosille", joka joutui jo samana päivänä japanilaiselta tukialukselta "Soruylta" nousseiden lentokoneiden upottamaksi. Seuraavana yönä hävittäjä "USS Whipple" pelasti 232 pelastunutta, joista osa oli "USS Langleyltä". Hävittäjä palasi Australiaan.


title: USS Langley (CV-1)

text: Yhdysvaltain laivasto katsoi olevan tarpeen lähettää lisää joukkoja ja materiaalia Hollannin Itä-Intiaan ja helmikuussa tehtiin päätös lähettää "USS Langleyllä" P-40 hävittäjiä Jaavalle, joiden tarkoituksena olisi suojata Timorin saarta ja siten mahdollistaa siirtolennot alueelle. "USS Langleyyn" kuormattiin Freemantlessa 32 P-40E Warhawk avoimelle kannelle, 33 lentäjää ja 12 lentokonemekaanikkoa. Lentäjistä ainoastaan yhdellä oli lentokokemusta P-40 hävittäjistä. Lentokoneet oli kuormattaessa tankattu, mutta aseita ei ladattu.


title: Windows 1.0

text: Microsoft Windows 1.0 on Microsoftin 20. marraskuuta 1985 julkaisema 16-bittinen graafinen käyttöliittymä IBM PC -yhteensopivien tietokoneiden DOS-käyttöjärjestelmille. Se oli ensimmäinen Windows -versio ja myös ensimmäinen Apple Macintosh -tyylisen käyttöliittymän tarjonnut ohjelmistolaajennus PC-koneille. Se vaati toimiakseen 512 kilotavua muistia ja kaksi levyasemaa. Kaikki tapahtui käsinkirjoitetuilla komennoilla, jotka olivat yleensä monimutkaisia.


title: Henkilökohtainen tietokone

text: Microsoft Windows on yhteinen tuotenimi usealle erilaiselle käyttöympäristölle ja käyttöjärjestelmälle, jotka Microsoft on kehittänyt tai valmistanut. Microsoft esitteli käyttöympäristön jonka nimi oli ”Windows” lisäohjelmana MS-DOS-käyttöjärjestelmälle vuoden 1985 marraskuussa vastauksena markkinoiden kasvavaan kiinnostukseen graafisia käyttöliittymiä kohtaan. Uusin Windows-käyttöjärjestelmä on Windows 10 ja palvelinversio Windows Server 2016.


title: Graafinen käyttöliittymä

text: Ensimmäisenä laajemmin levinneenä graafisena käyttöjärjestelmänä on pidetty Apple Macintosh -tietokoneiden käyttöjärjestelmää vuodelta 1984. Siitä puuttuu kokonaan tekstipohjainen komentotulkki ja tietokonetta on siis mahdollista käyttää ainoastaan graafisen käyttöliittymän avulla, yleensä hiirellä. Seuraavana vuonna markkinoille tulleissa 16-bittisen sukupuolven kotimikroissa, Atari ST:ssä ja Amigassa, oli myös lähtöoletuksena graafiset käyttöjärjestelmät, joskin näissä tietokoneissa komentokehoitteen sai myös halutessaan auki nopeasti ja sillä pystyi käyttämään tietokonetta perinteiseen tapaan. Jo vuoden 1984 kesäkuussa julkaistiin myös tuolloin erityisesti suurikokoisissa tietokoneissa käytetyn UNIX -käyttöjärjestelmän graafinen käyttöliittymä, X Window System (ensimmäinen ulkopuolisille yrityksille lisensoitu versio X6 julkaistiin 1985 tammikuussa). Sitä käytti kuitenkin aluksi vain kourallinen yhtiöitä ja meni useampia vuosia, ennen kuin graafinen käyttöjärjestelmä yleistyi UNIXia käyttäneissä koneissa. Samoin 1985 marraskuussa Microsoft julkaisi ensimmäisen version Windows -käyttöjärjestelmästä, mutta Windowsin todellinen läpimurto tapahtui vasta 1990-luvun puolella 3.X -versioiden myötä ja PC-tietokoneissa suosittiin pitkään MS-DOSia tai muita tekstipohjaisia käyttöjärjestelmiä. Vuonna 1986 julkaistiin Berkeley Softworksin (myöhemmin GeoWorks) toimesta 1980-luvun suosituimmalle kotitietokoneelle, Commodore 64:lle, graafinen käyttöliittymä nimeltä GEOS, josta tuli varsin suosittu. Käytännössä Commodore 64:n sukupolveen kuuluneita 8-bittisiä tietokoneita käytettiin kuitenkin jatkossakin lähes aina tekstipohjaisin käyttöliittymin.


title: Windows 95

text: Windows 95 oli ensimmäinen DOS-pohjainen Windows-versio, jota Microsoft markkinoi itsenäisenä käyttöjärjestelmänään. Kyseessä oli kuitenkin lähinnä markkinointitekninen muutos, jossa MS-DOSia ja Windowsia alettiin myydä yhtenä kokonaisuutena samassa paketissa. Käyttöjärjestelmä käynnistyi MS-DOSiin ja käynnisti perusasetuksilla automaattisesti graafisen käyttöliittymän. Tietokonetta sammutettaessa se myös palasi DOS-tilaan, mutta ruudulle jäi graafinen "sammuta"-ruutu, josta pääsi varhaisissa versiossa takaisin MS-DOSiin painamalla "control-C". Graafisessa tilassa Windows käytti kuitenkin yhteensopivuuden salliessa 32-bittistä levykäsittelyä ohittaen MS-DOSin.


title: Windows XP

text: Windows XP, joka tunnettiin ennen julkaisuaan koodinimellä "Whistler", oli jatkoa Windows NT -käyttöjärjestelmälle. Se toimi Windows Me ja Windows 2000 -käyttöjärjestelmien seuraajana samalla yhdistäen nämä kaksi keskenään täysin erilaista Windows-tuoteperhettä. XP on samalla Microsoftin ensimmäinen kotitietokoneisiin suunnattu käyttöjärjestelmä, jonka perusta on NT-pohjainen. Nimitys XP tulee englannin kielen sanasta "experience" ().


title: Microsoft Windows

text:
Windows 3.0:n menestyksen myötä Microsoft sanoutui irti OS/2-yhteistyöstä ja aloitti vuonna 1988 oman ammattikäyttöön suunnatun käyttöjärjestelmänsä kehityksen. Windows NT perustui paljolti OS/2:een, kiitos DEC:lta palkatun pääsuunnittelija Dave Cutlerin. Microsoft aloitti Windows NT:n toimitukset vuonna 1993. Ensimmäisen version versionumeroksi tuli suoraan 3.1, koska OS/2 oli tuolloin jo versiossa 3. Ensimmäiset versiot eivät menestyneet, ja laajalti käytetty tuli vasta Windows NT 4.0:sta.
NT suunniteltiin vakautta vaativiin työasemiin ja palvelimiin. Koska se ei tarvinnut alleen 16-bittistä DOS-käyttöjärjestelmää, se pystyi käyttämään täysipainoisesti hyväkseen Intelin 32-bittisten x86-suorittimien muistinsuojaus- ja moniajo-ominaisuuksia. Käyttöjärjestelmä siirrettiin myös MIPS-, Alpha- ja PowerPC-suorittimille. NT tuki myös moniprosessorointia.


title: Windows NT

text: Windows NT on Microsoftin kehittämä käyttöjärjestelmäperhe. Lyhenne NT tulee sanoista "New Technology". Microsoftin kuluttajakäyttöön tarkoitetuista DOS-pohjaisista Windows-käyttöjärjestelmistä poiketen NT:ssä oli vaativia moniajosovelluksia varten kunnollinen muistin suojaus, jonka ansiosta se oli huomattavasti niitä luotettavampi. Windows NT oli korkean tason ohjelmointikieliin pohjautuva, suoritinriippumaton, useaa suoritinta tukeva, monen käyttäjän käyttöjärjestelmä, joka oli ominaisuuksiltaan verrattavissa Unixiin. NT oli lisäksi ensimmäinen 32-bittinen Windows, kun tuolloiset kuluttajakäyttöön tehdyt Windows-järjestelmät olivat 16/32-bittisiä hybrideitä.


title: MS-DOS

text: MS-DOS ("Microsoft Disk Operating System") on Microsoftin vuonna 1981 julkaisema, tekstipohjaisella komentoliittymällä varustettu käyttöjärjestelmä. Se oli ensimmäinen laajalti levinnyt käyttöjärjestelmä IBM PC -tietokoneille. Viimeisin itsenäinen versio, 6.22, julkaistiin vuonna 1994, minkä jälkeen MS-DOS on sisältynyt Windows-järjestelmäpaketteihin. Windows 95, 98 ja Me perustuivat MS-DOS:iin, vaikka tämä onkin enimmäkseen käyttäjältä piilotettu. Myös Windows NT-käyttöjärjestelmän uusissa versioissa on yhä mukana MS-DOS-yhteensopiva komentotulkki sekä jonkinlainen emulaattori, joka mahdollistaa useimpien MS-DOS-ohjelmien toiminnan.


title: Windows NT

text: Windows NT oli yksi ensimmäisistä käyttöjärjestelmistä, joka käytti sisäisesti Unicode-merkistöä. Sitä varten kehitettiin uusi NTFS-tiedostojärjestelmä IBM:n HPFS:n pohjalta. Jo Windows NT 3.1 tuki sisäisesti pitkiä tiedostonimiä DOS:in 8+3-merkkisten sijaan, mutta Windows 3.1:stä peräisin oleva NT 3.1:n käyttöliittymä ei mahdollistanut niiden käyttöä.


title: WinNuke

text: WinNuke on ensimmäinen Internetissä levinnyt ohjelma, jolla pystyi "kaatamaan" minkä tahansa Internet-verkossa olleen Windows-käyttöjärjestelmää käyttävän tietokoneen. "_eci"-niminen käyttäjä julkaisi ohjelman Internet-keskusteluryhmään kesäkuun 7. päivä 1997. Microsoftilta kesti kaksi viikkoa saada julkaistua korjaus, minkä ajan kaikki Internet-verkkoon kytketyt Windows-käyttöjärjestelmää käyttävät tietokoneet voitiin saattaa toimimattomiksi mistä tahansa verkkoon kytketyltä työasemalta, sillä palomuurit eivät vielä silloin olleet yleisiä.


title: Paloveden alue

text: Paloveden alue (vesistöaluetunnus 35.32) on Näsijärven–Ruoveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 332,73 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 15,69 %. Vesistön alueen alarajana on Muroleenkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 6 101,91 neliökilometriä ja sen järvisyys on 12,2 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Näsijärveen, joka sijaitsee Näsijärven alueessa (35.31).


title: Palovesi

text: Paloveden (järvinumero 35.321.1.001) järvenosan pinta-ala on 2 548 hehtaaria eli 25,5 neliökilometriä. Se on 9,9 kilometriä pitkä ja 8,2 kilometriä leveä. Paloveden rakenne on saaristomaisempi ja rikkonaisempi. Kettuvuori ja Velhonvuori ovat yli neljä kilometriä pitkän niemen päässä sijaitsevia mäkiä. Kyseinen niemi jakaa Paloveden pohjoisosaan ja eteläosaan. Pohjoisosa on rikkonainen ja siltä puuttuu suurempi järvenselkä. Pieniä avoveden alueita muodostavat heti Jäminginvuolteen alla Rataselkä ja pohjoisosan länsipäässä sijaitseva Riekonselkä. Eteläosassa aukeaa suuri järvenselkä Ohrionselkä, jonka koillispäässä sijaitsee Juurakkolahti ja kaakkoisosassa Kekkoslahti. Järvenosa muuttuu taas saaristoiseksi Muroleenkosken lähellä.


title: Palovesi

text: Paloveden järvenosassa on laskettu olevan 123 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 245 hehtaaria, mikä on noin 8,8 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 32 on yli hehtaarin suuruisia, 79 yli aarin ja loput 12 ovat alle aarin kokoisia. Suuria Paloveden saaria ovat Kärkisaari, Jaakonsaari, Hirsisaari, Haukkasaari, Lehtisaari, Salonsaari (27 ha, mitattu kartasta), Möyrysaari ja Niinisaari.


title: Palovesi

text: Palovesi on kokonaisuudessaan 15 kilometriä pitkä ja 9,5 kilometriä leveä . Sen kokonaispinta-ala on 4 272 hehtaaria eli 42,7 neliökilometriä. Siitä kuuluu Jäminginselälle 40 % ja Palovedelle 60 %. Järven rantaviivan kokonaispituus saarien rantaviiva mukaan lukien on 202 kilometriä, josta Palovedelle kuuluu 70 %. Saaria on Palovedellä yhteensä 123, mutta Jäminginselän saarten lukumäärää ei ole ilmoitettu. Järven kokonaistilavuus on 405 miljoonaa kuutiometriä eli 0,405 kuutiokilometriä, josta Paloveteen kuuluu 60 %. Järvien keskisyvyydet ovat lähes samat.


title: Ruovesi (järvi)

text: Ruoveden (järvinumero on 35.331.1.001) järvenosan pinta-ala on 4 135 hehtaaria eli 41,4 neliökilometriä. Se on 14 kilometriä pitkä ja 11 kilometriä leveä. Ruovesi on rakenteeltaan Paloselkää selkeämpi. Sen eteläisin järvenselkä on Pöytäselkä, joka alkaa Kautussa, missä järvi laskee Kautunvuolteen kautta Paloveden Ruhalanselkään. Paloselän itäosaa kutsutaan Väärinseläksi, jonka itäosat haarautuvat neljään lahteen. Lahdista Tallusselkä ja Enonlahti ovat suurimmat. Pöytäselän länsirannalla sijaitsee Ruoveden keskustaajama, jonka vierestä erottuu Pappilanlahti. Järvi kapenee pohjoisessa ja ahtautuu Karkausniemen ohitse Mustaselälle. Sen pohjoisrannat kuuluvat Salonsaarelle, jonka molemmilta puolilta Tarjannevesi laskee etelään. Salonsaaren länsipuolella sijaisee Syvinkisalmi ja itäpuolella Salonsalmi, mistä Tarjanteen vedet virtaavat. Mustaselän itäpuolella aukeaa heti ilman selkeää rajaa Sotkanselkä, joka on varsin saaristoinen järvenosa. Sotkansaaren itäpuolella oleva Koljonsaari on nykyään niemi, jonka pohjoispuolelle jäävä Ruokoselkä on lahti. Koljonsaaren eteläpuolelta sen sijaan pääsee vielä Hanhonvuolteelle, mistä alkaa Paloselän järvenosa.


title: Palovesi

text: Paloveden ja Jäminginselän järvenosien vedenpinnat ovat samalla korkeudella, mutta Paloveden alapuolella Näsijärven Vankavesi on 60 senttimetriä alempana ja Jäminginselän yläpuolinen Ruovesi on 10 senttimetriä korkeammalla. Siksi järvenosat muodostavatkin oman järven, jonka muoto on kuitenkin niemien, saarien ja lahtien vuoksi hyvin sokkeloinen.


title: Palovesi

text: Jäminginselän (järvinumero 35.322.1.001) järvenosan pinta-ala on 1 724 hehtaaria eli 17,2 neliökilometriä. Se on 7,9 kilometriä pitkä ja 7,9 kilometriä leveä. Kautussa Kautunvuolteelta alkava Ruhalanselkä ja Rajalahdenselkä ovat sen toinen pää. Niiltä on Miestamonsalmessa yhteys suurelle järvenselälle, jota kutsutaan Jäminginseläksi. Siitä työntyy eri suuntiin selvästi havaittavia lahtia, joita ovat esimerkiksi Lehriönlahti, Paarlamminlahti, Majalahti ja Pekkalanlahti. Järvenosa päättyy pian Jäminginvuolteeseen. Järvenosan saarien lukumäärää ei ole ilmoitettu, mutta suuria saaria ovat Jäminkisaari (14 ha, kartasta mitattu) ja Palosaari (10 ha).


title: Ruovesi (järvi)

text: Paloselän (järvinumero on 35.332.1.001) järvenosan pinta-ala on 2 482 hehtaaria eli 24,8 neliökilometriä. Se on 14 kilometriä pitkä ja 7,1 kilometriä leveä. Hanhonvuolteen itäpuolella aukeaa Majaselkä ja heti perään Paloselkä, jotka ovat järvenosan suurimmat järvenselät. Hongonniemi on 3,5 kilometriä pitkä niemi, johon Paloselkä päättyy. Paloselän kaakkoisosassa Hongonniemen rantoja seuraa etelään Ahveslahti, joka kapeasuisena lahtena muodostaa oman järvialueensa. Hongonniemen itäpuolella Paloselän järvenosa jatkuu Hongonselkänä, Aittoselkänä ja Soilunvuolteena. Järvenosa kapenee salmimaiseksi järvenosaksi, jonka päässä sijaitsee lopulta Huutoselkä. Täällä Vilppulassa Kuorevesi laskee Paloselkään Kirkkosalmen läpi. Soilunvuolteelta erkanee kaakkoon päin Sulusselkä eli Pynnösselkä, joka on kapeasuisen lahden laajentuma.


title: Ruovesi (järvi)

text: Ruovesi on kokonaisuudessaan 23 kilometriä pitkä ja 13 kilometriä leveä . Järven pinta-ala on 6 616 hehtaaria eli 66,2 neliökilometriä, mikä jakaantuu Ruoveden ja Paloselän kesken vastaavasti 62 % ja 38 %. Sen rantaviivan kokonaispituus saaret mukaan lukien on 321 kilometriä. Saaria on yhteensä 242. Rantaviivain pituudet ja saarten lukumäärät jakautuvat molemmille järvenosille lähes tasan. Sen sijaan järvialtaiden yhteistilavuus on 446 miljoonaa kuutiometriä eli 0,44636 kuutiokilometriä. Siitä kuuluu Ruoveden järvenosalle 82 % ja Paloselälle vain 18 %, sillä Ruoveden keskisyvyys on vain kolmasosa Paloselän keskisyvyydestä.


title: Palojärvi (Joensuu)

text: Järven pinta-ala on 820 hehtaaria eli 8,2 neliökilometriä. Se on 8,2 kilometriä pitkä ja 3,2 kilometriä leveä. Järvellä on melko laaja järvenselkä, mutta länsipäässä sijaitsee kaksi kilometriä pitkä Yläkanava niminen lahti.


title: Carrera Panamericana

text: Avajaiskilpailu 1950 oli rajattu käytäväksi tuotantoautoilla, joissa oli tilaa viidelle hengelle ja joita oli valmistettu vähintään 500 kappaletta, minkä vuoksi se ajettiin pääosin suurikokoisilla yhdysvaltalaisilla henkilöautoilla: viime tingassa ilmoittautuneet Alfa Romeo 6C 2500 Freccia d`Oro-autot saivat ensi protestien jälkeen poikkeusluvan. Sallittuja muutoksia oli niukalti: esimerkiksi iskunvaimentajien vaihto jämäkämpiin, tai takapenkin korvaaminen kookkaammalla säiliöllä polttoaineille sekä tilana mukana kuljetettaville varaosille olivat sallittuja. Vanteiden pölykapselit sai poistaa, ja kilpailijoiden kehotettiin käyttävän kypärää sekä turvavöitä (pakolliseksi vuoden 1951 Carrera Panamericanassa). Sen sijaan esimerkiksi pakoputkiston vaimentimien poistaminen oli nimenomaisesti kielletty, eikä autossa saanut kuljettaa kilpailun aikana mukana alkoholipitoisia juomia. Carrera Panamericanan myös Euroopassa nopeasti saavuttama suosio tarkoitti, että alkuperäinen vuoden 1950 kilpaluokka jaettiin myöhempinä vuosina useisiin, kilpa-auton tyypistä ja iskutilavuudesta riippuviin luokkiin: Carrera Panamericanan nopea kehittyminen ammattikuljettajien ja tehdastiimien mittelöksi koituisikin kilpailulle lopulta kohtalokkaaksi, ajonopeuksien noustessa paljon korkeammiksi kuin tiestö ja puitteet olisivat turvallisesti sallineet, minkä seurauksena onnettomuuksien määrä ja niiden uhrilukukin nostattivat protesteja aina lakkautusvaatimuksiin asti.


title: Carrera Panamericana

text: Adriano Cimarostin kolmikielinen kirja vuodelta 1987 lie ensimmäinen klassisesta Carrera Panamericanasta kirjoitettu merkkiteos, mahdollisesti eräs katalysaattori ryhtyä järjestämään kilpailua uudelleen vuodesta 1988 alkaen, mutta alkuperäinen on saatavilla enää käytettynä ja keräilijähintaan. Aiheesta 1990-luvulla kirjansa ensi painoksen kirjoittanut Daryl E. Murphy on sittemmin kirjansa korjattua toista painosta varten voinut käyttää monien keskeisten henkilöiden haastateluja täydentääkseen alkuperäistä kilpailusta säilynyttä heikkolaatuista, puutteellista tai osin jopa kadonnutta aineistoa, eli se lienee tällä hetkellä (2018) parhaiten pohjustettu kirja aiheesta. Carrera Panamericanasta (vanha ja uusi) on kiehtovana kilpailuna julkaistu runsaasti muutakin aineistoa niin kirjallisena kuin uutisfilmi- tai videodokumentteina: tarjonta on niin laajaa ja laaja-alaista, ettei poimintoja ole järkevää luetella.


title: Carrera Panamericana

text:
Osittain päällystämättömillä tieosuuksilla käyty, kovavauhtinen kilpailu osoittautui vaaralliseksi jo 1950, kun se vaati neljä kuolonuria (kaksi katsojaa, yksi kartturi sekä yksi kilpailija, guatemalalainen Enrique Hachmeister, joka ajoi ylikovaa rautatien tasoristeykseen ensimmäisellä etapilla, ja menetti autonsa hallinnan). Järjestäjät lisäsivät turvallisuutta kohentavia toimia reaktiona vuoden 1950 kilpailun paljastamiin ongelmiin. Lehdistön innostus muuttui kuitenkin protesteiksi ja raivoksi, kun korkea uhriluku jatkui myös vuonna 1951, ja vei maalta kaksi kuuluisuutta: autokauppias José Estrada Menocal ja hänen kartturinsa Miguel Gonzáles menehtyivät ensimmäisen etapin ulosajon seurauksiin, ja Meksikon ilmailun pioneeri Carlos Panini toisena kilpailupäivänä (ks. Trivia-osio). Vuonna 1952 menehtyi onneksi vain yksi henkilö, meksikolaiskuljettaja Santos Letona, syynä ulosajo ja hänen Jaguar XK120-avoautonsa päätyminen katolleen. Vuoden 1953 kilpailu oli uhriluvultaan synkin, sillä sen aikana menehtyi kuusi katsojaa sekä kolme kilpailijaa: Lancia D24:llä kilpailua johtanut Felice Bonnetto missasi hieman ennen Léon-välipistettä Silao de la Victoriassa oman varoitusmerkintänsä, ajoi ylikovaa tien painanteeseen, ja hallinnasta lähtenyt monoposto-auto törmäsi sähköpylvääseen ja tienvarren rakennukseen. Surmansa saivat myös Antonio Stagnoli ja hänen kartturinsa Giuseppe Scotuzzi, kun heidän Ferrari 375 MM:stä räjähti rengas, ja auto syöksyi tieltä. Myös vuoden 1954 yhä ammattimaisemmaksi muuttuneessa kilpailussa kuoli seitsemän henkeä. Vuoden 1955 Le Mansin onnettomuus, jossa kuoli 84 henkilöä, oli viimeinen sykäys lakkauttaa Carrera Panamericana-kilpailu, sillä sen pitkää reittiä oli mahdoton valvoa, onnettomuuden uhrit saattoivat joutua odottamaan avun saapumista jopa tuntien ajan: Meksikon valtio ei halunnut enää kantaa mahdollisesta suuronnettomuudesta koituvan huonon julkisuuden riskiä (presidentti Adolfo Ruíz Cortines oli alkuvuonna 1955 julkistanut päätöksen keskeyttää Carrera Panamericana-kilpailun järjestäminen), ja myös vaikutusvaltainen maan katolinen kirkko oli asettunut vastustamaan kilpailua sen katsojakunnan korkean uhriluvun vuoksi. Kilpailun kehittyminen harrastepohjaisesta täysammattilaisten kovavauhtiseksi kilvanajoksi paljon alkuperäistä suurempiin nopeuksiin kykenevällä kalustolla (ks. Motorsport Memorial-viite, vuoden 1950 keskinopeuden 78mph nousu vuonna 1954 lähes 30 mph korkeammaksi, nopeimpien autojen huippunopeuden noustessa 1954 jo 180 mailiin tunnissa) oli analoginen Le Mans-kilpailun kehitykselle, ja nosti tuon riskin sietämättömäksi.
Lähde: Racing Sports Cars tulosarkisto (viite 24), kärkikolmikon lisäksi poimintoja tulosluettelon muista kiinnostavista autokunnistaLähde: Racing Sports Cars tulosarkisto (ks. viite 24, sivut 1951)Lähde: Racing Sports Cars tulosarkisto (ks. viite 24 sivut 1952)Lähde: Racing Sports Cars tulosarkisto (ks. viite 24, sivut 1953)Lähde: Racing Sports Cars tulosarkisto (ks. viite 24, sivut 1954).


title: Carrera Panamericana

text: La Carrera Panamericana (myös: "Carrera Panamericana «Mexico»" (virallinen nimi) tai lyhyemmin "Carrera Mexicana") oli Meksikon valtion ja sen yhteistyökumppaneiden 1950-luvulla järjestämä maantieajokilpailu. Viisi kertaa vuosina 1950–1954 pidetty kilpailu ajettiin monipäiväisenä useissa etapeissa, ja siinä kisattiin kelloa ja enimmäisaikarajaa vastaan. Ajoreitin pituus oli 3 436 kilometriä tai 2 178 (kokonaisreitti) ja 2 135 (kilpaosuus ) mailia vuonna 1950, mutta pituus vaihteli vuosittaisen reitin mukaan.


title: Carrera Panamericana

text: Carrera Panamericana on kuitenkin palannut vuodesta 1988 alkaen muistoajon muodossa, joka noudattelee alkuperäisen kaltaista reititystä, ja sisältää kilpailullisia erikoiskokeita tarkoin valvotuilla etapeilla. Myös uuden kauden Carrera Panamericanasta löytyy runsaasti videomateriaalia, jossa sen ja Meksikonkin kiehtovia piirteitä tuodaan katsojalle tutuksi: Mille Miglia-muistoajon tavoin myös Carrera Panamericana-muistoajo on hyvin suosittu.


title: Carrera Panamericana

text: Ensimmäinen Carrera Panamericana starttasi 5. toukokuuta 1950, eli kansallisena "Cinco de Mayo"-juhlapäivänä, ja se oli tarkoitus ajaa vain tämän yhden kerran Panamericana-valtatien ensimmäisen, Meksikon osuuden avaamisen juhlistamiseksi, sekä turistien houkuttelemiseksi. Eräänä lajinsa viimeisistä, pisimpänä, nopeimpana ja villeimpänä kilpailu saavutti kuitenkin suuren suosion Amerikkojen omintakeisena versiona Mille Migliasta yhdysvaltalaisten kilpailijoiden piirissä, ja Meksikon suuri yleisö tuli miljoonapäin seuraamaan sitä: siksi se järjestämistä jatkettiin vuosina 1951 ja 1952. Vuosina 1953 ja 1954 se oli urheiluautojen MM-sarjan osakilpailu, sillä se oli jo vuodesta 1951 lähtien noussut eurooppalaisten valmistajien tehdastiimien mittelöksi. Vuonna 1955 vaarallisena tunnettu (28 kuolonuhria 1950-1954) Carrera Panamericana peruutettiin reaktiona Le Mansin 24 tunnin ajossa sattuneeseen suuronnettomuuteen, ja sen järjestämiseen tuli pitkä tauko.


title: Carrera Panamericana

text: Alussa pikemminkin Amerikoissa muun muassa yhdysvaltalaisen AAA:n kiertokirjeillä ja tiedotteilla tavoitettujen autourheilijoiden ja -harrastajien parissa kiinnostusta herättänyt, Mille Migliaan tai Targa Florioon verrattu Carrera Panamericana houkutteli alusta asti myös eurooppalaisia kuljettajia. Jo vuonna 1950 siihen osallistuivat kuuluisa Piero Taruffi (4:s) ja Felice Bonetto (8:s) kahdella Alfa Romeo 6C 2500-autolla, sekä Jean Trévoux Delahaye 175 S-autolla. Voiton vei kuitenkin vielä yksityistiimin Oldsmobile 88, joka yhdisti kevyen B-korin ja vahvan 303 kuutiotuuman "Rocket" V8-moottorin, ja päihitti muut mitalisijat ottaneet tehokkaat, mutta raskaammat Cadillac Series 62-autot. Vuodesta 1951 alkaen Carrera Panamericana houkutti eurooppalaisvalmistajien kilpatallejakin: muun muassa Ferrari (1951-; voitot 1951 ja 1954), Lancia (1953-1954; kolmoisvoitto 1953), Mercedes-Benz (1952; kaksoisvoitto) ja Porsche (luokkavoitot, 3:s 1954) satsasivat siihen aikavälillä 1951-1954. Kokonaiskilpailu voitettiinkin yhdysvaltalaisautolla vain vuonna 1950, minkä jälkeen se meni eurooppalaisille autoille. Panamericana-voitot olivat Yhdysvaltain automarkkinoilla tärkeitä imagon kannalta: esimerkiksi Mercedes-Benzin menestys vuonna 1952 herätti laajaa kiinnostusta Yhdysvalloissa, ja johti vuonna 1954 esiteltyjen SL-mallien 190 (W121 BII) ja 300 (W198) syntyyn. Legendaarisen kilpailun nimi elää saavutetun menestyksen muistoksi yhä Porschen "Carrera"- ja "Panamera"-mallinimissä, samoin kuin yhtiön "Targa" viittaa Targa Florioon, tai vuonna 2017 eräissä Mercedes-Benzin urheilumalleissa saataville valinnaisena tulleen "Panamericana"-jäähdytinritilän nimessä.


title: Carrera Panamericana

text: Viimein reitin käätäminen sijoitti loppuetapin helpoille ja vauhdikkaille tieosuuksille, kun loppuetappina vuonna 1950 oli vielä päällystämätön, vaikea 172 km osuus El Ocotaliin, mikä oli kilpailijoiden kokemien rikkojen tai vastoinkäymisten vuoksi sekoittanut tuloslaskentaa. Esimerkiksi kokonaiskilpailua vielä Pueblan tauolla johtaneen, vatsataudin vuoksi aikaa menettäneen ja kärkeä raivoisasti takaa-ajavan Johnny Mantzin Lincoln-autosta puhkesi peräti seitsemän rengasta viimeisen 90 mailin kivimurskalla päällystetyllä osuudella: vararenkaiden loputtua autokunta nilkutti maaliin kolmella ehjällä renkaalla, neljännen vanne jarrurummun ympärille murjottuna, ja eräs voittosuosikeista putosi dramaattisen loppuvaiheen vuoksi kilpailun yhdeksänneksi. Viimeisen etapin uhreja olivat myös NASCAR-suurmies Bill France ja hänen kartturinsa Chris Turner - tosin eri syistä: kauas kärjen taa jääneen Francen ajama Nash Ambassador-auto kärsi jäähdytinrikon ja jäi taipaleelle. Parivaljakko oli kuitenkin kuullut kuudentena kisassa olevan Roy Connerin jäävän pois kisan viimeiseltä etapilta sairastumisensa vuoksi, ja osti hänen Nash-autonsa (ja samalla 6. sijan) ajaakseen sen maaliin. Villinä miehenä tunnettu Turner pyyhälsi vaikean etapin aikana nuljulla Nashilla koko kilpailijajoukon ohi, kärsi rengasrikon, mutta nousi varapyörän alle laitettuaan kokonaisajassa takaisin voittokamppailuun: tilanne pakotti kilpailujohdon pitämään hätäkokouksen, jossa häikäisevästi ajanut Turner hylättiin sääntökirjasta löytyneen pykälän perusteella, mikä kielsi kilpa-auton miehistön vaihtamisen kesken kilpailun. Oaxacan-El Ocotalin välinen rankka finaali tuotti myös positiivisia yllätyksiä: kilpailussa tasaisesti kärjen tuntumassa pysytellyt, ja sen viimein voittanut autokunta McGriff/Elliott oli juuri tällä vaikealla loppuosuudella pystynyt kevyemmällä autollaan, ja rankkoihin oloihin kestävillä meksikolaisilla "General Popo"-renkailla varauduttuaan ajamaan johtavan Cadillac-autokunnan (Deal) kiinni, ja puristamaan siihen reilun minuutin etumatkan maalissa. Voittajatkin olivat kuitenkin onnekkaita, sillä rujokuntoisen tien keskiharjanteella ajanut McGriff osui hieman ennen maalia kovassa vauhdissa painanteeseen, auton jousitus pohjasi rajusti, ja pian maaliintulon jälkeen Oldsmobilen niin moottoriöljyt kuin loppu polttoainekin olivat valuneet ulos öljypohjan ja säiliön repeämistää. Strategisen ajotyylin jo varhain omaksunut Hershel McGriff jatkoi menestyksekästä karriääriään moottoriurheilussa aina 74 vuoden ikään vuonna 2002 asti, mutta oli 90-vuotiaana vanhin NASCAR-kilpailuun osallistunut kuljettaja startattuaan vielä vuoden 2018 K&N West-kilpailussa Tucson Speedwayllä.


title: Günther Bechem

text: Vuonna 1954 Bechem kolaroi rajusti kilpaillessaan Carrera Panamericanassa. Vaikka hän toipui saamistaan vammoistaan, hän ei enää koskaan kilpaillut näin korkealla sarjatasolla.


title: Carrera Panamericana

text: Se ajettiin ensin pohjois-etelä -suunnassa Meksikon ja Yhdysvaltain Teksasin El Pason ja Rio Grande-rajajoen vastarannalla sijaitsevasta Ciudad Juárezista reittiä Chihuahua - Parrál - Durango - Léon - Mexico City - Puebla - Oaxaca kautta Guatemalan vastaisen rajan Ciudad Cuauhtémoc:iin (rajakylän nimi: El Ocotal) vuonna 1950, mutta suunta käännettiin jo 1951 pysyvästi päinvastaiseksi, llian pienen Ciudad Cuauhtémocin sijaan suuremmasta Tuxtla Gutiérrez-kaupungista Ciudad Juàreziin: maaliin tulo USA:n rajalla oli näin runsaslukuisille yhdysvaltalaisille osallistujille sopivampi, ratkaisu lisäsi katsojamääriä ja median kiinnostusta. Rajajoen sillalle sijoitettua maalia kohti käännetyn suunnan, myös loppuetappien sallimien korkeiden ajonopeuksien vuoksi, kilpailun lempinimeksi tuli "The Run for the River", joskin maali sijoitettiin myöhempinä vuosina 1953-1954 MM-osakilpailun suuren osallistujamäärän vuoksi Ciudad Juarezin lentokentälle. Myös järjestäjien, median, kilpailijoiden ja katsojien majoitustilat olivat maalin tuntuman suurissa taajamissa helpommin järjestettävissä, kun taas maan harvaan asutussa eteläisessä Chiapas-maakunnassa sijaitsevassa, pienessä Ciudad Cuauhtémocissa kilpailukaravaanin tarvitsemien palveluiden niukka tarjonta oli tuottanut ongelmia. Järjestäjien neronleimaus oli siirtää Carrera Panamericana-kilpailu jo vuodesta 1951 alkaen marraskuulle, jolloin Euroopan ja Yhdysvaltojen kilpailukausi oli valtaosin jo ohi: se saatiin viimein 1953 ja 1954 myös urheiluautojen MM-sarjan ratkaisevaksi päätöskilpailuksi, mikä kasvatti osallistujamääriä ja houkutteli entistä ammattimaisempia kilpailijoita. Moottoriurheilulle hyvin tyypilliseen tapaan tekniikkaa koskevien kilpailusääntöjen ja ammattitiimien sääntöjä kiertävien viritysten välille syntyi oma kilpailunsa, jota Murphy selostaa kirjassaan lukuisin esimerkein. Kilpailusta oli hämmästyttävän lyhyessä ajassa tullut hiottua bisnestä, samalla kun tekniikka edistyi 1950-luvulla suuremmin harppauksin kuin useimmat pystyivät käsittämään. Esimerkiksi Lincolnin vuonna 1952 full-size mallistonsa huippumalliksi esittelemä, vuodelle 1953 vanhan SV-moottorin tilalle tulleella, merkittävästi prepatulla OHV-V8:lla varustettu raskas Capri-loistoauto saavutti vaikealla vuoristoetapilla Puebla - Mexico City vuoden 1953 Panamericana-kilpailussa tarkalleen saman etappiajan eli keskinopeuden kuin kaksi vuotta aiemmin kevyt, vuoden 1951 kilpailun viimein voittanut Ferrari 212-kilpuri.


title: Juan Manuel

text: Juan Manuel syntyi Escalonan linnassa (nykyisen Toledon provinssin alueella) 5. toukokuuta 1282. Hänen isänsä oli Villenan don Manuel, Ferdinand III Pyhän poika, ja hänen äitinsä tämän toinen vaimo Beatriz Savoijilainen. Don Manuel menehtyi pojan ollessa alle kaksivuotias. Äitinsä kuoleman jälkeen 1292 Juan Manuelista tuli Peñafielin herttua. Hän sai laajan koulutuksen hevosmiestaidoissa, metsästyksessä ja miekkailussa aikansa aatelisnuorukaisen tapaan, mutta niiden lisäksi hän opiskeli myös latinaa, historiaa, lakitiedettä ja teologiaa. Kahdentoista ikäisenä hän johti ensimmäisen kerran sotajoukkojaan Granadan maureja vastaan näiden hyökätessä Murcian provinssiin.


title: Ramón María Narváez

text: Tunnettuun sotilassukuun syntynyt Narváez liittyi Espanjan kuninkaalliseen kaartiin jo 15-vuotiaana ja yleni nopeasti sotilasurallaan. Ensimmäisen karlistisodan aikana (1833–1839) hän oli yksi sijaishallitsija Maria Kristiinan luotetuimmista komentajista. Narváez sai vuonna 1836 näyttävän voiton ja hänet nimitettiin 1838 Vanhan-Kastilian kenraalikapteeniksi. Hänet valittiin samana vuonna myös parlamentin jäseneksi, mutta hän joutui lähtemään maanpakoon osallistuttuaan sotilaskapinaan vapaamielisten johtajana tunnettua kenraali Baldomero Esparteroa vastaan. Vuonna 1843 Narváez osallistui Juan Primin ja Francisco Serranon johtamaan kapinaan, jolla Espartero kukistettiin. Hän eteni Valenciasta kohti Madridia ja valtasi pääkaupungin 24. heinäkuuta.


title: Fernão de Magalhães

text: Magalhães purjehti Itä-Intiaan 1506 osana Maustesaarille (Molukit) suuntautunutta tutkimusmatkaa. Vuonna 1510 hänet ylennettiin kapteeniksi. Samana vuonna hän palasi Portugaliin. Mukana hänellä oli ostamansa orja Enrique, joka oli vangittu luultavasti Sumatralta (tällöin Zamatra), Filippiineiltä tai Maustesaarilta 12–18 vuoden ikäisenä. Enrique seurasi tästä lähin Magalhãesia hänen tutkimusmatkoilleen, ja hänestä tuli mahdollisesti ensimmäinen maailman ympäri purjehtinut ihminen.


title: Saladon taistelu

text: Muslimeja johtanut Abu al-Hasan veti piirittävät joukkonsa läheiselle kukkulalle. Yusufin granadalaiset muodostivat muslimien oikean siiven, Abu al-Hasanin poika Abu ’Umar johti vasenta siipeä ja Abu al-Hasan itse keskustaa. Portugalin kuningas Afonso komensi kristittyjen vasenta siipeä ja Kastilian Alfonso muita joukkoja. Vasemmalla siivellä oli portugalilaisten ritarien lisäksi noin 3 000 kastilialaista. Armeijat kohtasivat toisensa aamulla 30. lokakuuta molempien osapuolten suoritettua uskonnollisia menoja. Kristityt olivat tuoneet mukanaan Pyhän Ristin ja Abu al-Hasanilla sanottiin olleen mukanaan pala profeetta Muhammedin asua. Taistelun tarkaa tapahtumien kulkua ei tunneta. Kristittyjen oikea siipi ylitti Tarifan lähellä kulkeneen Saladojoen sillan, mutta muslimien onnistui ajamaan nämä takaisin. Kristittyjen suurempi osa hyökkäsi Abu ’Umarin johtamia joukkoja vastaan pakottaen nämä vetäytymään ylämäkeen kohti muslimiarmeijan leiriä. Jossain vaiheessa taistelua Tarifan varuskunta ja Alfonson aikaisemmin sen tueksi lähettämät vahvistukset eli yhteensä 6 000 miestä hyökkäsivät ulos kaupungista muslimien selustaan, mikä johti sekasortoon muslimien keskuudessa. Kristityt hyökkäsivät ryöstösaaliin toivossa joukoittain muslimien leiriin, jolloin Alfonso jäi hetkellisesti vain pienen joukon puolustamaksi. Abu al-Hasan huomasi tilanteen ja kokosi joukkonsa hyökkäykseen kuningasta vastaan. Tarifan varuskunta hyökkäsi kuitenkin hänen sivustaansa ja leiriä ryöstelleet kristityt hyökkäsivät nyt alamäkeen piirittäen Abu al-Hasanin joukon. Abu al-Hasan hylkäsi taistelukentän ja pakeni kristittyjen viedessä voiton taistelussa.


title: Manuel I Komnenos

text: Vuoden 1158 jälkeen uusien olosuhteiden vallitessa Bysantin politiikan tavoitteet vaihtuivat. Manuel päätti nyt vastustaa Hohenstaufenien dynastian Italian, jonka Fredrik I:n mukaan olisi pitänyt tunnustaa hänet hallitsijanaan, valtausta. Kun sota Fredrikin ja Pohjois-Italian kaupunkien muodostaman Lombardian liiton välillä alkoi, Manuel antoi lombardialaisille aktiivisesti rahallista tukea. Milanon muurit, jotka saksalaiset tuhosivat, rakennettiin uudelleen keisarin avustuksella. Fredrikin hävittyä Legnanon taistelussa 29. toukokuuta 1176 Manuelin asema Italiassa näytti paranevan. Kinnamoksen mukaan Cremona, Pavia ja joukko muita "ligurialaisia" kaupunkeja siirtyi Manuelin omistukseen. Hänen suhteensa Genovaan ja Pisaan olivat myös erittäin hyvät toisin kuin Venetsiaan. Maaliskuussa 1171 Manuel nimittäin yllättäen rikkoi välinsä Venetsiaan määräämällä kaikki keisarikunnan maaperällä oleskellutta 20 000 venetsialaista pidätettäviksi ja heidän omaisuutensa takavarikoitaviksi. Venetsia, joka oli seota raivosta, lähetti 120 aluksen laivaston Bysanttia vastaan, mutta se joutui palaamaan ilman suurempaa menestystä epidemian ja sitä jahdanneen 150 bysanttilaisen laivan vuoksi. Oli hyvin todennäköistä, ettei ystävällisiä suhteita Bysantin ja Venetsian välillä tultaisi luomaan enää Manuelin elinaikana.


title: Fernão de Magalhães

text: Fernão de Magalhães (esp. "Fernando de Magallane"s) (kevät 1480 – 27. huhtikuuta 1521) oli portugalilainen merenkulkija ja löytöretkeilijä. Hän johti vuosina 1519–1521 espanjalaista retkikuntaa Maustesaarille tarkoituksenaan vaatia saaria Espanjalle ja perustaa uusi läntinen kauppareitti. Hän löysi meritien Tyynellemerelle Etelä-Amerikan eteläkärjen kautta ja oli ensimmäinen, joka purjehti Aasiaan Tyynenmeren kautta. Magalhães kuoli Filippiineillä kahakassa, mutta 18 hänen miehistään ja yksi laiva palasivat Espanjaan 1522 Intian valtameren poikki, ja näin retkikunta oli kiertänyt Maapallon ensimmäisinä ihmisinä.


title: Saladon taistelu

text: Aikalaiskronikoitsijat kertovat 70 000:n ratsumiehen ja 400 000:n jalkaväen sotilaan alkaneen kokoontua Ceutaan hyökkäystä varten vuonna 1340. Muslimiarmeijan oikeampi koko lienee ollut noin 60 000 miestä. Muslimit alkoivat ylittää Gibraltarinsalmea heinäkuussa 1340 ja Abu al-Hasan itse rantautui Algecirasiin 4. elokuuta ja myöhemmin hänen joukkoihinsa liittyi Granadan sulttaani Yusuf I:n johtamat 7 000 ratsumiestä. Kristityt hallitsijat pystyivät kokoamaan muslimiarmeijaa vastaan noin 22 000 miestä. Paavi Benedictus XII oli julistanut Alfonson tueksi ristiretken, mutta tästä huolimatta ongelmana oli etenkin varojen vähäisyys ja Alfonso joutui esimerkiksi pantittamaan kuninkaalliset jalokivensä.


title: Fernão de Magalhães

text: Magalhães lähti merille ensimmäisen kerran 20-vuotiaana. Vuonna 1505 hänet lähetettiin asettamaan Francisco de Almeida Portugalin Intian varakuninkaaksi ja perustamaan matkan varrelle sotilas- ja laivastotukikohtia. Matkalla hän joutui ensimmäisen kerran taisteluun: Almeidan retkikunta hyökkäsi ja valloitti Kilwan muslimikaupungin nykyisessä Tansaniassa paikallisen hallitsijan kieltäydyttyä alistumasta.


title: Kristoffer Kolumbus

text: Vuonna 1489 Kolumbus kutsuttiin asumaan hoviin Granadan edustalle, missä espanjalaiset piirittivät maureja. Seuraavana vuonna Kolumbuksen asiaa käsitellyt toimikunta antoi asiasta kielteisen lausunnon. Toimikunta ei uskonut Kolumbuksella olleen sellaista tietoa asioista, joita muilla ei ollut. He uskoivat matkan Intiaan kestävän kolme vuotta, eikä paluu olisi välttämättä enää mahdollista. Hallitsijapari ei kuitenkaan tyrmännyt Kolumbuksen ideaa vaan ilmoitti hänelle, että asia voidaan ottaa esille myöhemmin, kun sota Granadaa vastaan olisi ohi. Granada antautui tammikuussa 1492. Uusi toimikunta hyväksyi Kolumbuksen ajatukset. Kolumbus vaati itselleen kuitenkin niin suurta korvausta palveluksistaan, että toimikunta ja hallitsijapari torjuivat hänet aluksi jyrkästi. Hallitsijapari pyörsi kuitenkin päätöksensä, ehkä kuninkaan rahastonhoitajan Luis de Santángelin vaikutuksesta. Kolumbuksen kanssa tehtiin alustava sopimus, ja Kolumbus sai lainan. Hän meni Palosin kaupunkiin keväällä 1492 herättelemään merenkulkijaporvareissa kiinnostusta tulevaan matkaansa. Huhtikuun 17. päivänä 1492 kuningatar ja kuningas allekirjoittivat Kolumbuksen kanssa tehdyn sopimuksen. Siinä Kolumbuksesta tehtiin valtameren suuramiraali ja aatelinen, ja hän sai perinnöllisen varakuninkuuden ja kuvernöörinoikeuden löytämiinsä maihin sekä osuuden kaikista voitoista.


title: Maksimilian II Emanuel

text: Maksimilian II Emanuelin isä oli vaaliruhtinas Ferdinand Maria, jonka seuraajaksi hän tuli 16-vuotiaana vuonna 1679. Hänet julistettiin seuraavana vuonna täysi-ikäiseksi. Hän liittyi vuonna 1683 Itävallan rinnalle niin sanottuun suureen Turkin sotaan. Maksimilian Emanuel komensi henkilökohtaisesti baijerilaisjoukkoja Wienin puolustuksessa 1683, Budan taistelussa 1686, Mohácsin taistelussa 1687 ja Belgradin valtauksessa 1688, joista varsinkin viimeinen toi hänelle mainetta. Vuonna 1689 puhjenneessa yhdeksänvuotisessa sodassa Maksimilian Emanuel liittoutui jälleen Itävallan Habsburgien kanssa. Hänestä tehtiin vuonna 1690 Reinille sijoitettujen keisarillisten joukkojen generalissimus ja vuonna 1692 Espanjan Alankomaiden kuvernööri. Hän komensi operaatioita Reinillä ja Italiassa aina sodan loppuun vuonna 1697.


title: Strategiapeli

text: Yleisesti ottaen tietokonestrategiapelit jaetaan vuoropohjaisiin, esimerkiksi "Civilization"-sarja, ja reaaliaikaisiin eli tosiaikaisiin strategiapeleihin, esimerkiksi "Age of Empires". Vuoropohjaiset strategiapelit muistuttavat perinteisiä lautapelejä: pelaajat tekevät siirtonsa omilla vuoroillaan muiden odottaessa (tai kaikki tekevät siirtonsa samaan aikaan, mutta seuraava siirto voidaan tehdä vasta kun kaikki ovat siirtäneet). Reaaliaikaisissa strategiapeleissä ei ole vuoroja, vaan osapuolet vaikuttavat peliin jatkuvasti. "Dune II" mainitaan usein nykyaikaisen reaaliaikastrategian kantamuotona. Ensimmäisenä reaaliaikaisena strategiapelinä ("toimintastrategiapelinä") pidetään Don Daglowin "Utopia"-peliä (1981), jota seurasi "Cytron Masters" (1982).


title: Videopelilajityypit

text: Strategiapelejä, joissa ei ole vuoroja, vaan joissa tapahtumat elävät koko ajan, kutsutaan reaaliaikaisiksi strategiapeleiksi ("RTS– Real Time Strategy"). Alkuperäinen sana ”strategia” viittaa enemmän sodan suuriin linjoihin kuin nykyisissä reaalistrategioissa esiintyvään yksittäisten yksiköiden komentamiseen, ja nämä pelit muistuttavatkin toisinaan enemmän taktiikka- kuin strategiapelejä, vaikka taktinen ajattelu on niissäkin tärkeää. Pääasia reaalistrategiapeleissä on yleensä tukikohtien ja joukkojen rakentelu. Samalla pitää kerätä resursseja ympäristöstä. Suosittuja RTS-pelejä ovat muun muassa "StarCraft" ja "Command and Conquer" -sarja.


title: Total Annihilation

text: Pelin ovat kehittäneet Chris Taylor ja Cavedog Entertainment. Se oli ensimmäinen reaaliaikainen strategiapeli, jossa oli kolmiulotteiset yksiköt ja maasto. Se on yksi maailman suosituimmista reaaliaikaisista strategiapeleistä, jota pelataan yhä aktiivisesti.


title: Tiedontarve

text: Ensimmäinen yritys mallintaa informaatiokäyttäytymistä ja siten myös tiedontarpeita teoreettisesti on William Paisleyn vuonna 1968 esittämä systeemimalli. Mallissa lähtökohtana on henkilö, erityisesti tiedonhankkijana oleva tutkija, johon vaikuttavat tietyt tekijät (työryhmä, organisaatio, invisible college, viiteryhmä, ammattikunta, poliittinen järjestelmä, formaalit informaatiojärjestelmät, kulttuuri-, oikeus- ja talousjärjestelmä). Paisleyn mukaan tiettyjen tekijöiden vaikutus on suurempi kuin toisten. Mallia on kritisoitu esimerkiksi siitä, ettei se erittele eri tekijöiden vaikutuksia tai ota huomioon kaikkia vaikuttavia tekijöitä. Thomas J. Allen loi 1969 oman systeemimallinsa muokkaamalla Paisleyn mallia yhdistelemällä henkilöön vaikuttavia tekijöitä. Sekä Paisleyn, että Thomas Allenin mallissa määritellään siis tiedontarpeisiin vaikuttavia tekijöitä, muttei sitä, mistä tiedontarpeet johtuvat.


title: Total Annihilation

text: Total Annihilation on Cavedog Entertainmentin kehittämä reaaliaikainen strategiapeli. Pelin on julkaissut GT Interactive vuonna Windowsille ja Macintoshille.


title: Liikkeenjohdon strategia

text: Strateginen ajattelu on tähdännyt suunnittelun yksinkertaistamiseen. Kuuluisin tämän vaiheen strategiamalleista on Sinisen meren strategia, jonka esittivät INSEADin Chan Kim ja Renee Mauborgne vuonna 2005 julkaistussa kirjassaan "Blue Ocean Strategy". Siinä yrityksiä kehotetaan etsiytymään liian kilpailuilta aloilta aloille, joissa yrityksen kilpailuetu on hyvin suuri ja perustuu tarkkoihin tuote- tai palveluvalintoihin. Eräällä tavalla siinä palataan niche-markkinan etsimiseen, mutta pyrkien välttämään niche-markkinan marginaalisuutta.


title: Imperium Galactica II

text: Imperium Galactica II on Digital Realityn kehittämä reaaliaikainen strategiapeli. Peli on jatko-osa "Imperium Galactica" pelille.


title: Company of Heroes

text: Company of Heroes on Relic Entertainmentin kehittämä ja THQ:n julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Se julkaistiin maailmanlaajuisesti vuonna 2006 Microsoft Windowsille ja OS X:lle.


title: Rise of Nations

text: Rise of Nations on Big Huge Gamesin kehittämä reaaliaikainen strategiapeli, joka on julkaistu Windowsille vuonna .


title: SimTower

text: SimTower (myös SimTower: The Vertical Empire ja The Tower ) on OPeNBooKin kehittämä ja Maxis Softwaren vuonna julkaisema reaaliaikainen simulaatio-/strategiapeli. SimTowerissa rakennetaan pilvenpiirtäjää, jossa on asuntoja, ravintoloita ja toimistoja.


title: Filippos II

text: Filippos aloitti sotatoimet uudelleen vuonna 349 eaa. hyökkäämällä Khalkidiken niemimaan kaupunkeja vastaan. Khalkidiken kaupungit olivat liittoutuneet keskenään, ja niistä tärkein oli Olynthos. Yhteensä kaupunkeja oli 32, muun muassa Anthemos, Poteidaia ja Stageira. Khalkidikeläiset lähettivät avunpyynnön Ateenaan heinäkuussa 349 eaa. Seuraavan vuoden syyskuuhun mennessä Filippos oli kuitenkin vallannut kaikki Khalkidiken kaupungit. Olynthoksen valtaus jätettiin viimeiseksi. Pienimmät kaupungit antautuivat Filippokselle sen jälkeen, kun suuremmat kaupungit oli vallattu piirityksen jälkeen. Olynthos vallattiin parin kuukauden piirityksen jälkeen. Demostheneeltä on säilynyt kolme niin sanottua "olynthoslaista puhetta", joissa hän yritti saada ateenalaisia lähettämään apua olynthoslaisille. Näin ei kuitenkaan käynyt. Olynthoslaisten kohtalo oli julma: kaupungin väestö vietiin orjiksi Makedoniaan ja itse kaupunki tuhottiin. Myös muut kaupungit, jotka eivät olleet antautuneet Filippokselle, tuhottiin. Filippos asutti Khalkidiken alueelle makedonialaisia.


title: Olynthos

text:
Olynthoksen paikka on ollut asuttu myöhäisellä neoliittisella kaudella, mutta pronssikaudella asutusta ei ilmeisesti ollut. Asutus palasi paikalle varhaisella rautakaudella eli protogeometrisella kaudella noin 1000 eaa. Olynthoksen kaupungin perustivat arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. bottiaialaiset, jotka makedonialaiset olivat ajaneet liikkeelle muualta. Kaupungin nimi on peräisin villiviikunapuusta ("olynthos"). Kreikkalaisessa mytologiassa Olynthos oli Traakian kuninkaan Strymonin (tai toisessa versiossa Herakleen) poika, joka sai surmansa leijonanmetsästyksessä. Kaupungin perustajaksi puolestaan esitettiin tämän veli Braggas, joka perusti kaupungin veljensä kunniaksi tämän kuolinpaikalle.
Olynthos osallistui persialaissotiin persialaisten puolella vuonna 480 eaa. Artabazos valtasi kaupungin persialaisten vetäytyessä Kreikasta vuonna 479 eaa., ja Herodotoksen mukaan persialaiset surmasivat tuolloin kaikki kaupungin asukkaat. Myöhemmin persialaiset luovuttivat kaupungin Toronen asukkaille ja muille khalkidikeläisille. Kaupunki oli osa Ateenan johtamaa Deloksen meriliittoa noin vuodesta 454 eaa.


title: Olynthos

text: Olynthos kapinoi Ateenaa vastaan Makedonian rohkaisemana vuonna 432 eaa., jolloin Perdikkas II sai joukon khalkidikeläisiä pienten rannikkokaupunkien asukkaita asettumaan kaupunkiin ("anoikismos") pyrkimyksenä estää Ateenan vallan kasvu. Seurannut aika oli Olynthoksen suurinta kukoistuskautta. Kaupunki laajeni huomattavasti ja sai Hippodamoksen suunnitteleman asemakaavan. Khalkidikeläiset perustivat Khalkidiken liiton oletettavasti joskus vuosien 432–382 eaa. välillä, ja Olynthoksesta tuli liiton keskus. Kaupungissa sanotaan olleen suurimmillaan jopa asukasta, mutta luku voi olla jossain määrin liioiteltu.


title: Olynthos

text: Olynthos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Khalkidiken niemimaalla Kreikassa. Kaupunki kukoisti 300-luvulla eaa., jolloin se oli Khalkidiken liiton keskus. Olynthoksen arkeologinen alue sijaitsee Polýgyroksen kunnassa noin kilometrin itäkoilliseen nykyisestä Ólynthoksen kylästä.


title: Olynthos

text: Vuonna 389 eaa. Olynthos teki rauhansopimuksen Makedonian kanssa, joka oli tuolloin Amyntas III:n aikaan vielä heikko. Sparta hyökkäsi Olynthokseen alueen muiden kaupunkien yllyttämänä vuonna 379 eaa. ja pakotti sen liittolaisekseen joksikin aikaa, mikä samalla vaurioitti Khalkidiken liittoa. Tämä vaikutti siihen, ettei liitto ollut enää estämässä Makedonian nousua. Vuonna 371 eaa. Theban voitettua Spartan Olynthos vapautui jälleen, ja Khalkidiken liitto perustettiin uudelleen. Noustuaan valtaan Filippos II pyrki estämään Olynthoksen ja Ateenan liittoutumisen Makedoniaa vastaan. Vuonna 357 eaa. Makedonian ja Ateenan välille syttyi sota, jossa Olynthos oli aluksi Makedonian puolella mutta haki sitten Ateenasta turvaa Makedonian kasvavaa valtaa vastaan. Lopulta Makedonia hyökkäsi kaupunkiin Filippoksen johdolla vuonna 349 eaa. Ateenassa Demosthenes piti kaupungin – entisen vihollisen – auttamisen puolesta tunnetut "Olynthoslaiset puheensa". Ateenan apu oli kuitenkin liian myöhäistä ja vähäistä, ja lopulta Filippoksen armeija valtasi ja tuhosi kaupungin piirityksen jälkeen vuonna 348 eaa. Koko hengissä selvinnyt väestö myytiin orjiksi.


title: Olynthos

text: Olynthoksen kaupunki sijaitsi alun perin niin kutsutulla Eteläkukkulalla. Kaupunki laajeni Pohjoiskukkulalle sekä myös tasangolle kukkuloiden itäpuoliselle alueelle (nk. Huvila-alue) vuoden 432 eaa. jälkeen. Kukkulat oli ympäröity muureilla, joista on säilynyt joitakin jäänteitä erityisesti Pohjoiskukkulan pohjois- ja länsisivulla. Kaupungista on kaivettu noin 40 hehtaarin ala. Tästä Eteläkukkulan ala on noin 7 hehtaaria ja Pohjoiskukkulan ala noin 17 hehtaaria. Lisäksi kaupunkia on kaivettu kukkuloiden itäpuolelta noin 16 hehtaarin alalla. Vaikka koko kaupungista on kaivettu vain pieni osa, osuus on suuri suhteessa monien muiden antiikin kreikkalaisten kaupunkien kaivauksiin.


title: Olynthos

text: Olynthoksesta on löydetty suuri määrä keramiikkaa, figuriineja, erilaisia taloustavaroita sekä khalkidiken kaupunkien lyömiä rahoja. Olynthoksen taloista löydetyissä piirtokirjoituksissa esiintyy talojen myynti- ja vuokrahintoja, jotka vaihtelevat 230 drakhmasta drakhmaan. Kaupungista tehdyt esinelöydöt ovat pääosin Polýgyroksen arkeologisessa museossa sekä Thessalonikin arkeologisessa museossa. Rahoja on Numismaattisessa museossa Ateenassa.


title: Stageira

text: Stageira tunnetaan filosofi Aristoteleen syntymäpaikkana (384 eaa.). Makedonian uhan kasvaessa 300-luvulla eaa. kaupunki liittyi Khalkidiken liittoon, jota johti Olynthos. Filippos II valtasi ja tuhosi kaupungin Olynthoksen sodassa vuonna 349 eaa. Myöhemmin joko Filippos tai Aleksanteri Suuri, jonka opettajana Aristoteles toimi, kunnostutti kaupungin kiitollisuudesta Aristotelesta kohtaan. Kreikkalaisen perinteen mukaan Stageiran asukkaat siirrättivät Aristoteleen ruumiin kaupunkiin tämän kuoleman jälkeen. Haudalle rakennettiin alttari, hänet nimitettiin kaupungin ”perustajaksi” ja hänen kunniakseen perustettiin Aristoteleia-juhlat.


title: Ólynthoksen arkeologinen museo

text: Museossa on esillä lähinnä audiovisuaalista aineistoa, koska Olynthoksen arkeologiset löydökset ovat Polýgyroksen arkeologisessa museossa. Aineisto esittelee muun muassa Olynthoksen kaupunkisuunnittelua, joka perustui Hippodamokselle ominaiseen asemakaavaan, jossa oli kaksi leveää pääkatua, ruutukaava sekä viemäröinnit. Rakennukset olivat kaksikerroksisia ja avautuivat sisäpihalle. Museo esittelee myös Olynthoksen kaivauksia, jotka suoritettiin vuosina 1928, 1990 ja 1992.


title: Otho

text: Cremonan tappion jälkeen Otholla oli vielä mahdollisuus yrittää viivyttää Vitelliuksen joukkoja muutaman päivän ajan siinä toivossa, että Pannoniasta matkalla olleet legioonat ehtisivät paikalle. Legioonien tuki Otholle ei kuitenkaan ollut varma. Otho teki itsemurhan 16. huhtikuuta ollessaan 36-vuotias. Antiikin lähteiden mukaan Otho tutki illalla kahta miekkaa ja valitsi niistä toisen. Hän pani miekan tyynyn alle ja nukkui sikeästi yön yli. Aamulla Otho heittäytyi miekkaansa.


title: Gerry Mulligan

text: Mulliganin viimeiseksi esiintymiseksi jäi konsertti SS Norway -risteilyaluksella 9. marraskuuta 1995. Mulligan kuoli kotonaan Connecticutin osavaltion Darienissa pari kuukautta myöhemmin polvileikkauksen komplikaatioihin.


title: Gerry Mulligan

text: Gerald Joseph ”Gerry” Mulligan (6. huhtikuuta 1927 – 20. tammikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, -säveltäjä ja -sovittaja. Hänen pääinstrumenttinsa oli baritonisaksofoni, mutta hän soitti myös muun muassa klarinettia ja pianoa.


title: Gerry Mulligan

text: 1950-luvulla Gerry Mulligan oli naimisissa sanoittaja Lew Brownin tyttären Arlynen kanssa, ja avioliitosta syntyi poika Reed. Mulliganilla oli 1960-luvun alussa suhde näyttelijä Judy Hollidayn kanssa. Tämän kuoltua 1965 Mulligan seurusteli näyttelijä Sandy Dennisin ja pianisti Suezenne Fordhamin kansa, kunnes 1974 tapasi Milanossa toisen vaimonsa, italialaiskreivitär Franca Rota Borghini Baldovinettin, joka työskenteli lehtikuvaajana ja -toimittajana.


title: Gerry Mulligan

text: Mulligan työskenteli 1960-luvulta kuolemaansa asti etupäässä pienissä kokoonpanoissa, kuten Gerry Mulligan / Dave Brubeck Quartet vuosina 1967–1973. Vuonna 1971 Mulligan palasi big band -musiikin pariin albumilla "The Age of Steam". 1970-luvulla hän esiintyi Charles Mingusin kanssa. The Concert Jazz Band herätettiin uudelleen eloon 1978, ja se jatkoi kiertuetoimintaa 1980-luvun puolelle.


title: Gerry Mulligan

text: Mulligan jäi pois high schoolista viimeisen vuoden aikana päästäkseen kiertueelle häntä silloin työllistäneen yhtyeen kanssa. Hän tarjoutui töihin orkesterinjohtaja Tommy Tuckerille, joka ei tarvinnut puhaltajaa mutta kiinnostui Mulliganin sovitustaidoista ja pestasi tämän kirjoittamaan pari kolme sovitusta viikossa sadan dollarin viikkopalkalla. Kolmen kuukauden pestin jälkeen Tucker kehotti Mulligania etsiytymään yhteistyöhön jonkin ”vähemmän kesyn” orkesterin kanssa.


title: Gerry Mulligan

text: Davisin nonetin ohella Mulligan soitti ja teki sovituksia myös pasunisti Kai Windingin kokoonpanossa. Syyskuussa 1951 Mulligan levytti ensimmäisen sooloalbuminsa "Mulligan Plays Mulligan". Seuraavana keväänä hän lähti etsimään parempia työtilaisuuksia Los Angelesista naisystävänsä, pianisti Gail Maddenin kanssa. Mulligan alkoi tehdä sävellyksiä ja sovituksia Stan Kentonin orkesterille. Helppojen tanssimusiikkisovitusten ohella Mulligan kirjoitti kokoonpanolle sävellykset ”Walking Shoes” ja ”Young Blood”, joita pidetään hyvinä esimerkkeinä hänen kontrapunktia hyödyntävästä sävellystyylistään.


title: Gerry Mulligan

text:
Gerry Mulligan syntyi Queensissä New Yorkissa. George-isä oli irlantilaissukuinen ja kotoisin Delawaren osavaltiosta, irlantilais-saksalainen äiti Louise oli kotoisin Philadelphiasta. Gerry oli nuorin heidän neljästä pojastaan.
Perhe vaihtoi isän insinöörintyön takia usein asuinpaikkakuntaa. Pian Gerryn syntymän jälkeen suuntana oli Marion, Ohio, jossa poika alkoi viettää aikaa perheen mustan lastenhoitajan kodissa. Rotuerottelun vuosina värilliset muusikot eivät usein päässeet majoittumaan hotelleihin vaan joutuivat turvautumaan yksityismajoitukseen. Lastenhoitajan kodissa nuori Gerry tapasi monia kiertäviä muusikoita ja ihastui myös perheen automaattipianoon, joka soitti rullilta muun muassa Fats Wallerin kappaleita.


title: Gerry Mulligan

text: Sekä Mulliganista että Bakerista oli kehittynyt monien muiden muusikoiden tavoin heroinisteja, ja Mulligan joutui puoleksi vuodeksi vankeuteen huumerikoksista. Sillä välin Chet Baker sai lyyrisen trumpetinsoittonsa, komean ulkonäkönsä ja pehmeän laulutyylinsä avulla oman soolouransa niin hyvään alkuun, että kieltäytyi jatkamasta yhdessä Mulliganin kanssa tämän vapauduttua. Muutamia poikkeuksia toki tapahtui, mutta heidän tiensä alkoivat erota Mulliganin päästessä vähitellen irti huumeista, kun taas Bakerin uraa päihdeongelmat haittasivat loppuun asti.


title: Marshall Grant

text: Grant kuoli elokuussa 2011 Jonesborossa, mihin hän oli matkustanut osallistuakseen Johnny Cash -festivaaleille, jonka tarkoituksena oli kerätä rahaa Cashin nuoruudenkodin kunnostamiseen. Grant oli osallistunut torstain konsertin harjoituksiin keskiviikkona, 3. elokuuta. Hän oli kuitenkin yöllä joutunut aneurysman takia sairaalaan, missä hän kuoli sunnuntaina.


title: Gerry Mulligan

text: 14 vuoden iässä Gerry Mulligan muutti perheineen ensin Detroitiin ja sieltä Pennsylvanian Readingiin. Siellä hän alkoi ottaa klarinettitunteja tanssimuusikko Sammy Correntilta, joka myös kannusti poikaa sovitusten tekoon. Mulligan liittyi itsekin tanssiyhtyeeseen soittamaan saksofonia. Perheen seuraava osoite oli läheinen Philadelphia, jonka katoliseen poikakouluun Mulligan oli mukana kokoamassa isoa orkesteria ja alkoi tehdä sille sovituksia. 16-vuotiaan nuorukaisen sovitustaidot kantautuivat paikallisen radioaseman omistajan korviin, ja tämä pyysi Mulligania tekemään sovituksia radioasemansa vakioyhtyeelle.


title: Koskenkorva (Ilmajoki)

text: Koskenkorvan ensimmäinen teollinen tuotantolaitos lienee ollut Pukarankosken kohtaan noin vuoden 1788 paikkeilla rakennettu mylly. Meijeri perustettiin kosken alapuolelle 1898, mutta siirrettiin sittemmin kosken yläpuolelle nykyiseen paikkaansa. Pukaran Osuusmeijeri muuttui Yläpään Osuusmeijeriksi 1905, ja sitä pidetään Suomen vanhimpana osuustoiminnallisena meijerinä. Suomen ensimmäinen osuustoiminnallinen rahoituslaitos Yläpään Osuuskassa perustettiin Koskenkorvalle lokakuussa 1902. Koskenkorvaa ja lähiseutua voidaan siis pitää suomalaisen osuustoiminnan kehtona, koskapa maan ensimmäinen osuuskauppa perustettiin kymmenen kilometrin päähän Ilmajoen Nopankylään vuonna 1898.


title: Mouhijärven Osuusmeijeri

text: Mouhijärven Osuusmeijeri (MOM) oli suomalainen meijeri. Meijeri perustettiin 1906 ja se haettiin konkurssiin kesällä 1999. Meijerin kaatoivat kiristynyt kilpailu, vähän aiemmin ollut listerialöytö seurannaisvaikutuksineen ja ison kauppaketjuasiakkaan menettäminen. Yksi tekijä oli myös lähes kolmenkymmenen maidontuottajan irtaantuminen meijeristä. Viime vaiheessa yhtiön toimitusjohtaja oli Juha Järvinen ja hallituksen puheenjohtaja Tenho Juvonen. Työntekijöitä yrityksessä oli 30, millä se oli Mouhijärven suurin työllistäjä. Vuodessa meijeri keräsi maitoa vajaat 20 miljoonaa litraa. Erityisesti yritys tunnettiin voistaan, jonka pakkauksessa oli isolla kirjaimet MOM. Lisäksi meijeri tuotti ainakin maitoa ja mehua. Konkurssin jälkeen suurin osa MOM:lle maitoa tuottaneista maidontuottajista siirtyi Hämeenlinnan Osuusmeijerin piiriin. Jonkin aikaa vanhan meijerin tiloissa toimi liha-alan yritys Lihamesta. Nykyisin paikalla on pubi.


title: Verner Virtanen

text: Valmistuttuaan meijerikoulun isännöitsijä-kurssilta Verner Virtasesta tuli vuonna 1911 isännöitsijä Juvan Meijeriin. Lounais-Suomen Sähkö Oy:n padottua Paimionjoen piti meijeri rakentaa ylemmäksi Hämeen Härkätien varteen. Meijeri rakennettiin uuteen paikkaan ja Juvan Meijeri sai hyvityksenä sähkön 50 vuodeksi. Samalla meijerin koneisto uusittiin ja Juvan Meijeristä tuli maakunnan ensimmäinen sähköistetty meijeri. Verner Virtanen innosti myös maanviljelijöitä karjanjalostuksessa, karjan riittävästä ruokinnasta sekä maidon laadun kehittämisestä.


title: Misi

text: Virkistys, kalastus ja harrastustoiminta elvytettiin perustamalla kylälle Misin Metsästys ja Kalastusseura 16. toukokuuta 1962. Puheenjohtajaksi valittiin Matti Ruismäki ja sihteeriksi Martti Kontio. Maidon kuljetus meijereihin käynnistyi vuonna 1962 ja maitoa kerättiin parhaimmillaan 20:ltä tilalta. Linja-autojen päivittäinen vuoroliikenne käynnistyi vuonna 1963. Ensimmäinen televisio tuli Misiin vuonna 1964 Mikko Kontion taloon, jossa joukolla katseltiin Innsbruckin talviolympialaisia.


title: Leo Mechelin

text: Mechelin auttoi ratkaisevasti opiskeluaikaista huonetoveriaan vuori-insinööri Fredrik Idestamia Nokia Oy:n perustamisessa. Kun Idestam perusti ensimmäisen puuhiomon Tampereelle, järjesti Mechelin hänelle rahoituksen rikkaalta anopiltaan Cecilia Lindroosilta. Kun Idestam 1867 päätti laajentaa toimintaa, osti Mechelin Lindroosin nimissä 85 000 markalla Adolf Törngrenin konkurssipesästä Nokian kartanon, jonka mailla sijainnut koski tarjosi vaadittavan voimanlähteen uudelle puuhiomolle. Konkurssihuutokaupassa kilpailevana ostajana oli G. A. Serlachius. Vuonna 1871 Nokiasta tehtiin osakeyhtiö, joka osti kartanon Lindroosilta. Yhtiön perustava kokous pidettiin 7. helmikuuta Mechelinin kotona Helsingissä ja Idestamin jälkeen toiseksi suurimpana osakkaana hänet valittiin heti yhtiön hallitukseen.


title: Antti Parviala

text:
Voista oli tullut Suomen (suuriruhtinaskunnan) tärkein vientituote. Voin tuotannon määrä ja laatu olivat nouseet, kun separaattorit yleistyivät 1800-luvun lopulta alkaen. Valio ja yksityiset voinviejät kilpailivat tuotetusta voista, ja molemmat tahot pyrkivät sitomaan meijereitä omaan piiriinsä. Varsinkin osuuskuntamuotoinen Valio vaati jäsenmeijereiltään ehdotonta uskollisuutta, eikä niiden sallittu myydä voita kilpailijoille.
Parvialan tehtävänä oli rakentaa koko maan kattava osuusmeijeriverkosto, jonka turvin voitiin varmistaa keskeytymätön voin vienti. 1880-luvun lopulta lähtien voita oli alettu viedä Hangosta pääasiassa Englantiin ympärivuotisesti, kun höyrylaivoihin alettiin tehdä jäävahvistuksia.
Valiosta tuli pian perustamisensa jälkeen Suomen selvästi suurin voinviejä.


title: Huittisten meijeri

text: Heinäkuun 1917 maatalouslakon aikana Huittisten Osuusmeijerillä sattui välikohtaus, jossa lakkoilevat maataloustyöntekijät ottivat yhteen meijerille linnoittautuneiden maataloustuottajien muodostaman vartiokaartin kanssa. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen väkivaltainen poliittinen yhteenotto yli kymmeneen vuoteen, ja sitä on pidetty myös vuoden 1918 sisällissotaan johtaneiden tapahtumien lähtölaukauksena.


title: Motti (ravintola)

text: Ravintola Motti tuli suosituksi jo jatkosodan aikana ja sen kanta-asiakkaisiin kuuluivat muun muassa marsalkka Carl Gustaf Mannerheim, presidentti Urho Kekkonen, kansanedustaja Hertta Kuusinen ja kirjailija Mika Waltari. Ravintolan erikoisuuksiin kuuluivat liekitetyt "Pässin kivekset" sekä vasikan "Palavat munuaiset" ja ruokalistalla oli myös muun muassa karhua, majavaa, oravaa, piisamia, riekkoa, sorsaa ja pyytä. Tunnetuimpia ruokalajeja kehitti muun muassa keittiömestari Leo Salonen, joka oli Motin ravintolapäällikkö vuosina 1959–1967, ja joka kuului myös Suomen ensimmäisiin tv-kokkeihin tänä aikana. Salonen sai vastuulleen paljolti Motissa toteutetut presidentti Kekkosta tapaamaan tulleiden valtiovierailujen ruokatarjoilujen hoitamisen vuosina 1961-1966; sittemmin valtiovierailujen tarjoilut siirtyivät Marskiin ja Smolnaan.


title: Suomen Vapaakirkon lähetystyö

text: Vuonna 1898 oli kuusi lähettiä Kiinan Sisämaanlähetyksen yhteydessä Kiinassa ja kuusi Himalajalla. Samana vuonna Suomen Viikkolehden sivuilla näkyi ensimmäisen suomalaisen Kiinan lähetin, Agnes Meyerin (eräissä lähteissä: Meijer), edellisvuonna tapahtuneen kuoleman aiheuttama suru ja kaipaus. Artikkelissa oli muun muassa kuva hautakivestä ja muistokirjoitus. Lähetysinto ei suinkaan kuollut lähetin kuolemaan, vaan kasvoi entisestään. Marraskuussa 1898 oli suunnitteilla aloittaa viisi kuukautta kestävä Vapaan Lähetyksen lähetyskoulu Helsingissä. Koulun toteutumisesta ei ole enempää tietoa. Kiinan Sisämaanlähetyksen johdon alaisuudessa työskenteli vuoden 1900 alussa 811 lähetystyöntekijää ja 695 kiinalaista apulaista.


title: Huittisten meijeri

text: Huittisten meijeri on Huittisten kaupungin keskustaajamassa Lauttakylässä sijaitseva kulttuurihistoriallisesti arvokas vanha meijerikiinteistö. Vuonna 1922 valmistuneessa rakennuksessa toimi meijeri aina vuoteen 1988 saakka, jonka jälkeen paikalla on ollut muun muassa erilaista yritys- ja kulttuuritoimintaa. Punkalaitumenjoen rannalla sijaitseva meijeri liittyy maisemallisesti läheiseen Kivirannan kartanoon ja sen rakennuksiin. Huittisten meijeriä pidetään Nummen ja Isonkyrön osuusmeijerien ohella yhtenä Suomen merkittävimmistä vanhoista meijerirakennuksista.


title: Sirkka Ruotsalainen

text: "Aku Ankan" ensimmäisenä päätoimittajana Ruotsalainen toimi 1951–1968. Tasokkaan suomen kielen vaaliminen alkoi "Aku Ankassa" jo hänen päätoimittajakaudellaan. Juuri Ruotsalainen suomensi lehden historian tunnetuimmat, pääosin Carl Barksin tarinoihin liittyneet lausahdukset, kuten lentäväksi lauseeksi muodostuneen ”Elämme kovia aikoja, ystävä hyvä” (tarinasta "Puhuva koira") ja käsitteen ”höpsismi” (tarinasta "Kruuna vai klaava"). Ruotsalaisen jäätyä eläkkeelle vuonna 1968 "Aku Ankan" seuraavaksi päätoimittajaksi tuli Alli Peltonen, joka oli työskennellyt hänen kanssaan jo "Valituissa Paloissa". Ruotsalainen oli myös "Kippari Kalle" -lehden ensimmäinen päätoimittaja vuosina 1952–1955.


title: Sirkka Ruotsalainen

text: Sirkka Ruotsalainen (o.s. Nuormaa; 11. toukokuuta 1901 Tampere – 31. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli "Aku Ankka" -lehden sekä Suomen "Valittujen palojen" ensimmäinen päätoimittaja.


title: Aku Ankka (lehti)

text: Disneyn sarjakuvasuomennoksissa käytetään vakiintuneesti silloin tällöin tarinoiden lisämausteena muun muassa tunnettujen henkilöiden ja paikkojen nimistä tehtyjä humoristisia väännöksiä ja sananmuunnoksia. Tämä tapa sai alkunsa "Aku Ankka" -lehden toimituksessa 1950-luvulla. Ensimmäinen lehdessä esiintynyt nimiväännös oli joulukuun 1952 numerossa mainittu ”Satupekka”, mutta kyseessä ei ollut toimituksen keksintö: Satupekka vakiintui Suomessa juoksija Emil Zátopekin lempinimeksi jo Helsingin olympialaisissa kesällä 1952. Ensimmäiset toimituksen omat nimiväännökset olivat kesäkuun 1955 numerossa mainitut ”Penu Kili” ja ”Pata Revski” – muusikoista Beniamino Gigli ja Ignacy Paderewski.


title: Aku Ankka (lehti)

text: Lehden näytenumero (keräilyharvinaisuus, arvo 10 000 €) ilmestyi 5. joulukuuta 1951, ja sitä myytiin 34 017 kappaletta. Vuoteen 1956 asti lehti ilmestyi kerran kuukaudessa ja vuodesta 1956 marraskuuhun 1960 kaksi kertaa kuukaudessa. Aluksi lehti ilmestyi nimellä "Aku Ankka ja kumppanit", mutta nimi lyheni vuoden 1955 alusta "Aku Ankaksi". Nykyään se ilmestyy joka keskiviikko. Helmikuussa 2005 lehteä oli ilmestynyt yli 2 500 numeroa. Useimmiten "Aku Ankassa" on 36 sivua, mutta myös 52-sivuisia lehtiä julkaistaan noin kolme kertaa vuodessa (tosin esimerkiksi vuonna 1997 52-sivuisia numeroita oli viisi). Lisäksi esimerkiksi vuonna 2008 julkaistiin satunnaisesti 40-sivuisia numeroita. "Aku Ankan" tuhannes numero ilmestyi vuonna 1976, kahdestuhannes vuonna 1995 ja kolmastuhannes vuonna 2013.