title: Ranskan sotahistoria

text:
Eteläinen Gallia joutui roomalaisten valtaan noin vuonna 125 eaa., jolloin roomalaiset perustivat alueelle Gallia Narbonensiksen provinssin. Vuonna 58 eaa. alkoi kirjallisuudesta tunnettu Gallian sota jossa roomalaiset valloittivat Julius Caesarin johdolla koko Gallian. Gallian sota oli tulosta kelttien mobilisaatiosta, joka toteutettiin Rooman uhkauksen alaisuudessa. Gallia oli tuolloin vielä itsenäinen, mutta se oli jakaantunut eri heimoihin, jotka kuitenkin onnistuivat kokoontumaan yhteen arvernien heimoon kuuluneen Vercingetorixin johdolla ja aloittamaan laajan kapinan roomalaisia vastaan. Keltit saivat useita pienehköjä voittoja etenkin perinteisellä ”poltetun maan” taktiikalla, varsinkin kun roomalaiset kärsivät nälkää kaukana tukikohdistaan. Gergovian piirityksessä vuonna 52 eaa. Caesar kärsi tappion, eikä koskaan enää yrittänyt valloittaa linnaketta. Tämän tapahtuman jälkeen hän sai Roomasta lisäjoukkoja. Tästä seurasi kelttien ratsuväen murskaaminen lähellä Dijonia. Caesar pakotti keltit umpikujaan Alesiaan, ja alkoi piirittää kaupunkia. Hän rakennutti kaupungin ympärille toisen muurin, jonka avulla hän esti kaupungin, sen sotaväen ja asukkaiden ravinnonsaannin. Syynä oli myös kelttien tekemien äkkihyökkäysten estäminen. Kelttien saamista vahvistuksista huolimatta Vercingetorix joukkoineen joutui antautumaan neljäkymmentä päivää kestäneen piirityksen jälkeen, vaikka hänellä oli paremmin varustettu ja koordinoidumpi armeija sekä taitavammat päälliköt kuin aiemmin. Toisaalta joukot olivat tottumattomia taistelemaan yhdessä. Vercingetorixin täytyi antautua Caesarille, jotta roomalaiset olisivat säästäneet Alesian kaupungin 80 000 asukkaan hengen. Tätä tapahtumaa, huolimatta Lucteriosin johtamasta viimeisestä taistelusta, pidetään kelttien vastarinnan loppuna.
Roomalaisten armeijan menestys johtui paljolti legioonalaisten joukkojen kovasta kurista ja erittäin tehokkaasta taistelutavasta sekä kenraalien strategisista kyvyistä.


title: Pirjo Sanaksenaho

text:
Pirjo Sanaksenaho (s. 1966, Turku) on suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori. Hän on rakennussuunnittelun professori Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa alkaen 12/2013- sekä osakas Sanaksenaho Arkkitehdit Oy:ssä yhdessä arkkitehti Matti Sanaksenahon kanssa. Ennen professuuriaan Pirjo Sanaksenaho opetti asuntosuunnittelua Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla. Väitöskirjan aihe liittyi 1950- ja 1960-lukujen pientaloarkkitehtuuriin. (Moderni koti. Pientaloasumisen ihanteet arkkitehtuuri- ja sisustusjulkaisuissa 1950- ja 1960-luvuilla.) Nykyinen opetusala on julkisten rakennusten suunnittelu. Sanaksenaho on Aalto-yliopiston terveys- ja hyvinvointirakentamisen tutkimusinstituutti SOTERAn johtaja sekä monialaisen ihmislähtöisten elinympäristöjen tutkimukseen keskittyvän Living+ platformin akateeminen vetäjä.
Sanaksenaho Arkkitehtien päätöihin kuuluvat Turun ekumeeninen taidekappeli (2005), Villa CIPEA Nanjingissa Kiinassa (2012) ja Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiö YTHS:n uudisrakennus Töölössä Helsingissä (2010).
Pirjo Sanaksenaho on Arkkitehtuurimuseon hallituksen puheenjohtaja 8/2018- ja hänellä on ollut luottamustoimia ja tuomaristojäsenyyksiä arkkitehtuurin ja kuvataiteen alalla. Hänen perheeseensä kuuluu kolme lasta (1996, 1998, 2002).


title: Kerrostalot Suomessa

text: Kun 1920-luvun alussa tavoitteena oli vielä muodostaa yhtenäisiä muurimaisia talorivejä, 1920–1930-lukujen vaihteessa funktionalismi mullisti kaavoitusperiaatteet. Tavoitteeksi tuli avoin korttelirakenne ja selkeä ero katu- ja pihajulkisivun välillä katosi. Kaupunkialueet haluttiin jakaa erillisiin alueisiin asumiselle, työnteolle ja virkistäytymiselle. Tiiviiseen umpikortteliin liitetyt sosiaaliset ja terveydelliset epäkohdat haluttiin poistaa. Neljä aluetta edustavat tätä suunnitteluperiaatetta: Sunila, Taka-Töölö, Rautpohja ja Helsingin Olympiakylä. Muuten suurin osa kaupunkien rakentamisesta oli täydennysrakentamista olemassa oleviin umpikortteleihin. Vuonna 1921 valmistui Helsingin Ullanlinnaan 8-kerroksinen kerrostalo ja 1929 Albertinkadulle 10-kerroksinen.


title: Suomi 1950-luvulla

text: 1950-luvun esikaupunkialueet olivat ilmeikkäämpiä kuin kahden seuraavan vuosikymmenen elementtitalolähiöt. Erityyppiset asuinrakennukset pyrittiin mukauttamaan maisemaan ja niiden väliin jätettiin runsaasti tilaa. Kaarevat linjat ovat tunnusomaisia ajan arkkitehtuurille. Yrjö Lindegrenin Käärmetalo (1949–1951) Helsingissä on eräs aikakauden erikoisimmista ratkaisuista. Luonnonläheisen asumisen mallikaupunginosa Espoon Tapiola edusti uusinta uutta ja nousi jopa maailmanmaineeseen. Tapiolan keskustan rakennukset ovat pääosin Aarne Ervin käsialaa, mutta leimallisia ovat myös Viljo Revellin suunnittelemat ns. taskumattitalot vuosikymmenen lopulta. Aivan Tapiolan naapurissa sijaitsevan Otaniemen Teekkarikylän rakentaminen alkoi myös 1950-luvulla. Punatiilisen Teekkarikylän suunnittelussa merkittävässä roolissa ovat olleet etenkin Heikki ja Kaija Siren sekä Alvar Aalto.


title: Suomi 1950-luvulla

text: 1950-luvun kirkkoarkkitehtuurin edustajia ovat muun muassa Bertel Liljequistin Rovaniemen kirkko (1950), Osmo Siparin Sallan kirkko (1950), Kaj Saleniuksen roomalaiskatolinen Helsingin Pyhän Marian kirkko (1954) ja Veikko Larkkaan Kauhajoen kirkko (1958). Muita merkittäviä 1950-luvulla valmistuneita rakennuksia ovat muun muassa Jussi Paatelan ja Olli Pöyryn Pohjois-Karjalan keskussairaala (1953) sekä Veli Valorinnan ja Eino Tuommon suunnittelema Autotalo Helsingin ydinkeskustassa (1958). Suomen korkein 1950-luvulla rakennettu tornitalo on Raahessa sijaitseva Raahen Tornitalo (1958), joka on sekä asuintalo että vesitorni. Se on edelleen Pohjois-Suomen korkein rakennus, tosin sen julkisivu ei ole alkuperäinen.


title: Suomi 1950-luvulla

text: 1950-lukua pidetään suomalaisen muotoilun ja arkkitehtuurin kultakautena. Myös populaarikulttuurissa tapahtui paljon. Sotasukupolvi synnytti suomalaiskansallisen tangon, ja tanssikiellon kumoamisen jälkeen kukoistukseensa nousi tanssilavakulttuuri. Iskelmämusiikissa suosittiin italialaisia säveliä. Kodinkoneet alkoivat yleistyä 1950-luvulla, mutta jokakodinlaitteiksi ne tulivat vasta 1960- ja 1970-luvuilla. 1950-luvun mukanaan tuomia uutuuksia Suomessa olivat myös Coca-Cola, purukumi, rock and roll, transistoriradio ja televisio.


title: Suomi 1950-luvulla

text: Toinen maailmansota vaikutti voimakkaasti 1950-luvun alun viihteeseen, viihdetilaisuuksien pohjavireeseen ja laulujen teksteihin - olihan tanssikiellon päättymisestä vasta pari vuotta. Vuosikymmenen lopussa sodan vaikutus oli ratkaisevasti vähentynyt, elettiin sävelparaatien aikaa. Tanssilavakulttuuri kukoisti 1950-luvulla, esiintyjistä suosituin oli Olavi Virta, jonka ura oli alkanut 1930-luvulla. Hän levytti suurimman osan tuotannostaan 1950-luvulla, menestyskappaleista mainittakoon tangot ”La Cumparsita”, ”Tulisuudelma” ja ”Ennen kuolemaa”. Virran levyttämistä iskelmistä ikivihreimmäksi osoittautui italialaisperäinen ”Hopeinen kuu”. Vuosikymmenen uusia nimiä olivat muun muassa Eino Grön, Vieno Kekkonen ja Annikki Tähti. Suomalaisen musiikkielämän huomattavia vaikuttajia olivat Reino Helismaa ja Toivo Kärki. Urheilijanakin kunnostautunut viihteen monitoimimies Tapio Rautavaara nautti laajaa yleisönsuosiota. Kipparikvartetti ja Metrotytöt olivat niin ikään aikakauden suuria nimiä.


title: Kerrostalot Suomessa

text: 1940-luvulla funktionalismin avoin rakennustapa yhdistyi lähiöaatteeseen, ja syntyi suomalainen metsäkaupunki. 1950-luvulla uudet asuinalueet hajasijoitettiin kaupunkirakenteesta erilleen omiksi yksiköikseen. Rakennukset sijoiteltiin maastonmuotojen mukaan suotuisiin ilmansuuntiin. Osa alueista oli pienipiirteisiä ja maastoon sekoittuvia, mutta osa oli veistoksellisia sommitelmia, joissa alueita halkoivat ylipitkät lamellitalot ja kukkuloilla kohosivat tornitalot. 1950-luvulla alkoi myös kaupunkikeskustojen saneeraausaalto, jossa vanha rakennuskanta korvattiin kookkaammilla asuin- ja liikerakennuksilla. Samalla vanha ruutukaava rikottiin sijoittamalla rakennuksia irti katulinjasta. Avoin korttelirakenne mahdollisti kokeilevat pohjaratkaisut (kuten Helsinkiin vuonna 1951 valmistunut Käärmetalo). Yleisin rakennus oli 3–4-kerroksinen lamellitalo, mutta myös 3–8-kerroksisia pistetaloja rakennettiin. Vanhojen talojen suojelemiseksi Helsingissä alettiin laatia asemakaavoja, joissa rakentamisoikeus merkittiin keinotekoisen alhaiseksi. Rakennuttaja ei olisi saanut rakentaa purettavan talon tilalle kuin puolet aikaisemman talon kerrospinta-alasta, mikä hillitsi purkamishaluja.


title: Suomi 1970-luvulla

text: 1970-luvun asuntorakentamista leimasivat edullisuus ja aluerakentaminen. Vuosikymmenen huippuvuosina uusia asuntoja rakennettiin jopa 70 000, mikä on yli kaksi kertaa enemmän kuin nykypäivänä. Erityisen paljon rakennettiin kerrostalolähiöitä. Myös rivitalojen rakentaminen yleistyi paljon. 1970-luvulla rakennetut pientalotkin olivat usein tasakattoisia, mikä on osoittautunut ongelmalliseksi Suomen ilmastossa. Pientalot rakennettiin usein punatiilestä. Toinen aikakauden pientaloihin liittyvä ongelma ovat betonilaatan päälle asetetut lämmöneristeet. Taloissa trendikästä olivat kokolattiamatot ja omat uima-altaat.


title: Kerrostalot Suomessa

text: 1950-luvulla tiilimuurin muuraustyötä yritettiin nopeuttaa ja rationalisoida muun muassa käyttämällä tiilien kuljetukseen tiililavoja ja käyttämällä tavallista kookkaampia suurtiiliä. 1940- ja 1950-luvun alun suosituin runkotyyppi oli sekarunko, jossa kantavat rakenteet sisällä olivat teräsbetonipilareita. Jonkin verran rakennettiin myös kokonaan teräsbetonipilarirunkoisia taloja. 1950-luvun puolivälissä betoni syrjäytti tiilen kantavana seinärakenteena, ja yleisimmäksi runkorakenteeksi tuli betoniseinärunko. Seinät eristettiin ulkopuolelta kevytbetonilla ja julkisivu rapattiin. Rationalisointia edistettiin siirtymällä lautamuoteista kasettimuotteihin ja lopulta suurmuotteihin, jotka edellyttivät nosturia. Ensimmäinen suurmuottitalo valmistui Kuopioon 1958.


title: Rhythm and blues

text: Varsinainen rhythm and blues -musiikki tarkoittaa 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa tehtyä afroamerikkalaista popmusiikkia, joka ei ole jazzia, gospelia eikä perinteistä bluesia, vaikka näihin perustuikin. Tälle musiikille on tyypillistä kevyt rytmi, puhallinsektio ja usein myös taustalaulajat. Usein musiikki kulkee soinnuiltaan lähellä blueskaavaa, ja rytmissä tyypillistä on selkeä takapotku. Tästä tyylistä erkaantui 1950-luvulla rock and roll -musiikki, joka oli rhythm and bluesia rajumpaa ja useimmiten nopeampaa.


title: Euthyfron

text: 5. Euthyfron ehdottaa, että hurskaus ilmenee jumalista huolehtimisena — tällöin hurskaan teon tekeminen hyödyttäisi jumalia ja tekisi jostain jumalasta paremman. Sokrates vastustaa tätä näkemystä välittömästi, sillä se olisi vaarallinen esimerkki "hybriksestä" eli ylimielisyydestä, jota jumalat paheksuisivat. Euthyfron esittää, että huolehtiminen on palveluksen tekemistä. Sokrates kysyy, mikä sitten on hurskauden lopputuote? Euthyfron voi vain palata takaisin aiempaan väitteeseensä — hurskaus on sellaista, minkä kaikki jumalat hyväksyvät.


title: Vanhurskaus

text: Vanhurskaus on tärkeä käsite juutalaisessa, kristillisessä ja islamilaisessa uskossa ja teologiassa. Vanhurskaus on Raamatun mukaan Jumalan ominaisuus ja tarkoittaa täten ihmisen kohdalla ulkopuolelta, Jumalalta, tulevaa hurskautta eli oikeamielisyyttä. Uuden Testamentin mukaan tämä ulkopuolelta tuleva hurskaus tulee ihmiselle, kun hän uskoo Kristuksen sovitustyöhön ristillä ja saa syntinsä anteeksi. Kristillisyydessä ihminen on sydämen uskolla vanhurskauden omistaja ja suun tunnustuksella pelastuva, Jumalalle kelpaava. Vanhurskaus mahdollistaa uskovan pyhityksen.


title: Cahokia

text: Cahokialaisten uskonnosta ei tiedetä paljon. Heidän on kuitenkin todettu palvoneen mesoamerikkalaisia jumalia, joista tärkein oli yltäkylläisen sadon tuoja aurinko. Uskontonsa oli täynnä symbolikaa. Se kuvastuu Cahokiasta ylös kaivetuissa taide-esineissä, joissa esiintyy auringonsäteiden ja lintujen lisäksi myyttisiä olentoja. Cahokialaisten maailmassa uskotaan olleen kaksi suurta vastakkaista voimaa: pimeys ja valo. Valon ylhäältä tuleva maailma oli luotettava ja tasaisen rauhallinen, alhaalta tulevan pimeyden voimien maailma taas epäluotettava ja sekasortoinen. Munkkien kumpu yhdisti nämä maailmat. Se muodosti kosmisen portaikon maanalaisen ja taivaallisen maailman välille ja yhdisti ne maanpäälliseen maailmaan. Cahokialaiset uskoivat kuoleman jälkeiseen elämään. Kunnioitetuimmat kaupungin asukkaat haudattiin hautakumpujen huipulle lahjojen ja arvotavaroiden kera.


title: Hoysala

text: Hoysalan valtakausi oli tärkeää aikaa kuvataiteiden, arkkitehtuurin ja uskonnon kehittymiselle Etelä-Intiassa. Nykyisin Hoysalat muistetaan ennen kaikkea temppeliarkkitehtuuristaan. Yksi tunnetuimmista on Somnathpurin temppeli, joka on rakennettu vuonna 1260. Temppeleitä on säilynyt yli sata. Hallitsevat uskonnot olivat jainalaisuus ja vaishnavismi eli vishnulaisuus, eräs hindulaisuuden pääsuuntauksista. Kuningas Vishnuvardhana rakennutti useita temppeleitä osoittaakseen taloudellista ja sotilaallista riippumattomuuttaan. Kaiken kaikkiaan Hoysalan valtiaat rakennuttivat noin 1500 temppeliä. Kannadaa ja sanskriittia käytettiin molempia kirjallisuuden kielinä.


title: Helvetti

text: Šintolaisuus syntyi 500-luvulla Japanissa erotuksena buddhalaisuudesta ja kungfutselaisuudesta. Uskonnossa on tärkeää kamien eli lukemattomien jumalien ja henkien kunnioittaminen. Vaikka jumalia on monia, vain jotkut niistä ovat huomattavassa asemassa. Tärkein on aurinkojumalatar Amaterasu. Hänen uskotaan lähettäneen pojanpoikansa Ninigi-no-Mikoton maan päälle, joka vastaavasti perusti Japanin keisarihuoneen.


title: Kreikkalaiset

text: Uskonnollisella alalla tämä oli syvällisten muutosten aikaa. Tapahtunut mullistus johti vanhan kreikkalaisen uskonnon kuihtumiseen, joka alkoi jo 200-luvulla eaa., samaan aikaan kuin itämailta levisi uusia uskonnollisia liikkeitä. Vierasperäisten jumaluuksien kuten Isiksen ja Mithran kultit saivat jalansijan kreikkalaisessa maailmassa. Merkittävimmäksi uusista uskonnoista nousi kuitenkin vähitellen kristinusko. Lähi-idän kreikankielisillä yhteisöillä oli keskeinen osuus kristinuskon varhaisessa leviämisessä 100- ja 200-luvuilla, ja kristinuskon varhaisimmat johtajat ja kirjoittajat, erityisesti Pyhä Paavali, puhuivat yleensä kreikkaa, vaikka kukaan heistä ei ollutkaan Kreikasta kotoisin. Kreikka itse pidättyi pitkään pakanuudessa eikä kuulunut varhaisen kristinuskon huomattavimpiin keskuksiin; itse asiassa siellä jotkin vanhat uskonnolliset käytännöt jatkuivat 300-luvun lopulle saakka, ja jotkin alueet kuten Pelo-ponnesoksen kaakkoisosa pysyivät pakanallisina aina 900-luvulle saakka.


title: Sumer

text: Sumer oli maailman ensimmäisiä korkeakulttuurin ja tieteen alueita. Sumerilaiset ottivat ensimmäisinä ratkaisevan askeleen taikauskosta kohti tieteellistä maailmankuvaa. Uskonnolla oli kuitenkin yhä vahva vaikutus. Sumerilaisessa mytologiassa on kertomus puutarhuri Šukallitudasta, jonka viljelykset kesän helteet ja kuivuus olivat tuhonneet. Šukallituda pohti tapaa, jolla hän voisi jatkossa pelastaa sadon. Hän sai ajatuksen siirtää viljelmät puun varjoon, jossa ei ollut lainkaan niin kuumaa kuin suorassa auringonpaisteessa. Ajatus osoitti toimivuutensa ja Šukallituda sai paremman sadon kuin normaalisti. Tämä osoittaa kuinka Šukallituda omaksui tieteelle ominaisen lähestymistavan. Ensin selvitetään ongelma, jonka ratkaisemiseksi kehitetään hypoteesi. Hypoteesia koellaan empiirisesti eli kokeillaan käytännössä hypoteesin toimivuutta. Sumerilaisista savitauluista on selvinnyt myös, kuinka maanviljelijät ovat merkinneet ylös eri aikoina tehtyjen kylvöjen satoisuudet, josta saamiensa tietojen perusteella he päättelivät parhaimman ajan kylvöille.


title: Nathan Homer Knorr

text: Eräs Jehovan todistajien mielestä tärkeä Knorrin ajan toimintamuoto, joka toi Jehovan todistajille julkisuutta, olivat suuret kansainväliset konventit, jotka tunnettiin nimellä ""New World Assemblies"" eli "Uuden maailman kokoukset". Ensimmäinen niistä pidettiin New Yorkin Yankee Stadiumilla 1950. Kokouksessa julkaistiin Uuden maailman käännöksen ensimmäinen osa, Kreikkalaiset kirjoitukset (eli Uusi testamentti). Knorrin pitämää kokouksen pääesitelmää kuunteli 123 707 ihmistä. Vuonna 1953 pidettiin New Yorkissa toinen, vielä mittavampi kansainvälinen konventti. Viimeinen ja suurin kansainvälinen konventti oli 27. heinäkuuta – 3. elokuuta 1958 järjestetty kokous, jota varten Seura vuokrasi New Yorkista kaksi stadionia, Yankee Stadiumin lisäksi Polo Groundsin stadionin. Sunnuntain pääesitelmää, jonka piti Knorr, kuunteli kaikkiaan 253 922 ihmistä. Konventissa kastettiin 7 123 ihmistä.


title: Uskon loppu

text: Harrisin sanoma on, että jumalaan uskomiseen perustuvissa uskonnoissa ei ole mitään hyvää. Hän vaatii arvostelevaa, järkiperäistä ajattelua. Mitään todellisuutta koskevaa väitettä ei tule hyväksyä ilman kunnollisia perusteluja. Uskonnot, jotka saavat ihmiset ajamaan matkustajakoneita päin pilvenpiirtäjiä, ovat yhtä vaarallisia kuin tappavat virukset, ja niitä vastaan on taisteltava.


title: Jumala ei ole suuri

text: "Keskisuomalaisen" Petja Savoilan mukaan Hitchens käy teoksessaan läpi kattavasti ja purevasti asioita, jotka uskonnoissa ovat vialla. Savoila kirjoitti, että kirja ”jäänee tärkeästä sanomastaan huolimatta vaille suurempaa merkitystä. Se kiinnostanee maalliseen humanismiin taipuvia ajattelijoita. Uskonnolliseen ajatteluun kallistuva tuominnee sen todennäköisesti uskonsa muinaisten opinkappaleiden mukaan sivuakaan lukematta.”


title: Veriveljien saaga

text: Veriveljien saaga (isl. "Fóstbræðra saga") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. "Veriveljien saaga" sijoittuu pääosin 1000-luvun alun Länsi-Islantiin mutta myös Norjaan ja Grönlantiin. Se kertoo kahdesta veriveljestä, soturimaisesta Þorgeirrista sekä skaldi-runoilija Þormóðrista. Þorgeirr kostaa 15-vuotiaana isänsä surman ja tekee sitten lukuisia, paheksuttujakin, surmatöitä. Hän lähtee myöhemmin Islannista Norjaan, missä astuu kuningas Óláfr Haraldssonin eli pyhän Olavin palvelukseen. Myöhemmin Þorgeirrin kuitenkin surmaa Islannissa eräs grönlantilainen mies. Þormóðr taas joutuu hankaluuksiin laatimiensa runojen vuoksi. Hän esimerkiksi omistaa rakkausrunon ensin erään Katlan tyttärelle Þorbjörg Kolbrúnille ja saa siitä hyvästä lisänimen "Hiilikulmanrunoilija" (isl. "Kolbrúnarskáld"). Myöhemmin hän omistaa saman runon toiselle naiselle, jolloin Þorbjörg asettaa Þormóðrille yliluonnollisen silmäsäryn, joka ei helpota ennen kuin runo on muutettu takaisin alkuperäiseen muotoonsa. Myöhemmin Þorgeirrin surmasta kuultuaan Þormóðr astuu hänkin kuningas Olavin palvelukseen Norjassa ja kostaa sitten Grönlannissa veriveljensä tapon. Tämän jälkeen Þormóðr palaa Norjaan ja osallistuu yhdessä pyhän Olavin kanssa Stiklestadin taisteluun (isl. "Stiklastaðir", v. 1030), jossa kumpikin miehistä kaatuu.


Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saaga (isl. "Egils saga einhenda ok Ásmundar berserkjabana") on keskiaikainen islantilainen saaga. Se sijoittuu aikaan ennen Islannin asuttamista ja Islannin ulkopuolelle ja luetaan siksi niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga kertoo veriveljistä, Egillistä ja Ásmundrista, jotka lähtevät etsimään kahta hirviöiden ryöstämää kuninkaantytärtä ja kohtaavat matkallaan jättiläiseukon tyttärineen. Yöpyessään eukon luona Ásmundr, Egill ja eukko kertovat kukin oman elämäntarinansa, joiden kautta selviää syy miesten lisänimeen, minkä jälkeen eukko auttaa veriveljiä löytämään kuninkaantyttäret. "Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saaga" on kirjoitettu 1300-luvulla. Sen varhaisimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1400-luvulta. Saagasta on lisäksi säilynyt lukuisia keskiajan jälkeisiä käsikirjoituksia, mikä kertoo "Egill Yksikätisen saagan" suuresta suosiosta myös reformaation jälkeisenä aikana. "Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saaga" on ilmestynyt suomennettuna muinaissaagojen kokoelmassa "Egill Yksikätinen. Muinaissaagoja Pohjolasta" (Helsinki: Finn Lectura, 2013).


title: Veriveljien saaga

text: "Veriveljien saaga" luetaan niin kutsuttuihin skaldisaagoihin (isl. "skáldasögur"), joita pidetään islantilaissaagoista vanhimpina. Skaldisaagat, kuten myös "Veriveljien saaga", kuvaavat islantilaisskaldia, jonka elämää leimaavat erilaiset henkilökohtaiset riidat ja konfliktit sekä kaikkinaiset vaikeudet ja pettymykset, kuten ongelmaksi muodostuvat rakkaussuhteet naisiin, jolle skaldi laatii rakkausrunoja. Skaldilla on yleensä myös hankala luonne ja taipumus aiheuttaa runoillaan häpeää muille miehille, mikä taas on usein syynä skaldin elämän lukuisiin konflikteihin. He, kuten myös Þormóðr, ovat yleensä skaldina myös Norjan kuninkaan palveluksessa. Keskiajan Skandinaviassa toimiminen tällaisena hovirunoilijana tarjosi nuorille miehille mahdollisuuden sosiaaliseen nousuun.


title: Snæfellsnes

text: Niemimaata on sanottu Islanniksi pienoiskoossa, sillä siellä on paljon kansallisia nähtävyyksiä, kuten tulivuori Snæfellsjökull, jota pidetään yhtenä Islannin vertauskuvista. Tulivuori on Jules Vernen teoksen "Matka maan keskipisteeseen" tapahtumapaikka. Se on islantilaisten "Lohilaaksolaisten saagan" tapahtumapaikkoja ja saagan mukaan varjaagien heimon ensimmäisen länsinorjalaisen jäsenen Bolli Bollasson syntymäpaikka. Muita historiallisia henkilöitä, jotka saagan mukaan ovat syntyneet alueella, ovat Guðrún Ósvífursdóttir, Bolli Þorleiksson ja Snorri Goði.


title: Lostin mytologia

text: Lähde, joka tunnetaan myös nimellä ”saaren sydän”, on saaren keskus. Se sijaitsee bambumetsän takana piilossa olevassa luolassa, jonka voi löytää vain sen aikainen saaren suojelija. Lähde kuvataan kirkkaana vesialtaana, johon laskee pieniä virtoja. Lähde loistaa voimakasta sähkömagneettista energiaa, joka on vaaraksi tavallisille ihmisille. Lähteen keskellä on suuri kivipilari, joka toimii korkkina. Lähde esitellään ensimmäisen kerran kuudennen tuotantokauden jaksossa "Meren takaa", jossa Jacobin äitipuoli vie Jacobin ja tämän veljen Lähteen luo silmät peitettynä. Nainen kertoo, että aikanaan jompi kumpi pojista tulisi suojelemaan Lähdettä pahoilta ihmisiltä. Äitipuoli pyytää poikia olemaan menemättä luolaan, sillä muuten kohtalona olisi kuolemaakin pahempi asia.


title: Valoveteläisten saaga

text: Valoveteläisten saaga (isl. "Ljósvetninga saga") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. "Valoveteläisten saagassa " kuvattujen tapahtumien keskiössä ovat usean sukupolven yli ulottuvat konfliktit ja kilpailu kahden päällikön, koillisislantilaisen Ljósavatnin tilan omistajan Þorgeirr Ljósvetningagoðin ("Valovedengoði") ja Eyjafjörður-vuonolla, Möðruvellirin tilalla asuneen Guðmundr Mahtavan ("ríki" Eyjólfsson, k. n. 1025) sukujen välillä. Saaga jakautuu kahteen osaan: ensimmäinen osa keskittyy Þorgeirrin poikien ja Guðmundrin keskinäisiin kiistoihin, ja toisessa osassa käsitellään Þorgeirrin ja Guðmundrin jälkeläisiin saakka ulottuvia konflikteja. Ajallisesti saagan tapahtumat sijoittuvat 900-luvun lopusta 1000-luvun jälkipuoliskolle (n. 990-1066). Saaga on kirjoitettu oletettavasti vuoden 1260 tietämillä eli usea vuosisata siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen. "Valoveteläisten saagaa" ei ole suomennettu.


title: Islanti

text: Kirjailija Halldór Laxnessin mukaan Islannissa ”elämä on suolakalaa”. Juhlissa syödään savustettua lammasta. Perinteinen maitotuote "skyr" muistuttaa kermaista rahkaa. Keskitalven Þorrablót-juhlan aikaan syödään ”súrmatur” eli heran avulla säilöttyä ruokaa, verimakkaraa, kärvennettyjä lampaanpäitä ja säilöttyjä pässin kiveksiä, sekä erityisenä erikoisuutena hapatettua haita (hákarl). Tislatun viinan eli brenniviinin kutsumanimi on ”musta kuolema”.


title: Kissa

text: Muinaisskandinaavisen mytologian hedelmällisyyden jumalatar Freija yhdistettiin kissoihin niin "Proosa-Eddassa" kuin "Runo-Eddassakin". Freija liikkui öisellä taivaalla vaunuissa, joita veti kaksi valtavaa kollikissaa, jotka hän oli saanut lahjaksi ukkosen jumala Thorilta. Islantilaisissa saagoissa kissa esiintyy muutaman kerran noidan seurassa ja se kuvataan aina kielteisesti.


title: Þorsteinn Viikinginpojan saaga

text: Þorsteinn Viikinginpojan saaga (isl. "Þorsteins saga Víkingssonar") on keskiaikainen islantilainen saaga. Sen kirjoittajaa ei tunneta. Saaga luetaan luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga kertoo ensin nimihenkilönsä Þorsteinnin isän Víkingrin (suom. ”Viikinki”) ja tämän veriveljen Njörfin seikkailuista ja siirtyy sitten seuraamaan veriveljien poikien, joita kummallakin on yhdeksän, keskinäistä verikoston kierrettä. Saaga on kirjoitettu noin vuoden 1300 paikkeilla, mutta saagan alussa olevaa, myyttisistä Pohjolan kuninkaista kertovaa osiota on pidetty myöhempänä lisäyksenä. On pidetty mahdollisena, että "Þorsteinn Viikinginpojan saaga" on laadittu "Friðþjófr Uljaan saagan" johdannoksi, sillä Þorsteinn esitetään nimikkosaagassaan viimeksi mainitun saagan päähahmon isänä. Saaga kuuluu niihin muinaissaagoihin, jotka eivät sisällä lainkaan runoutta. "Þorsteinn Viikinginpojan saagaa" ei ole suomennettu.


title: Ketill Kojamon saaga

text: Syksyllä ennen ensimmäisiä talviöitä Ketill lähtee pohjoiseen kalastamaan ilman Hallbjörnin lupaa. Nousee myrsky, ja Ketill ajautuu Finnmarkiin. Valas, jolla on ihmisen silmät, näyttää suojelevan Ketilliä myrskyltä. Ketill epäilee myrskyn olevan Finnien (isl. "Finnar") noituudella nostattama ("Finns fjölkynngi"). Hän käy rantaan, missä kohtaa talolla miehen nimeltä Brúni. Brúni toivottaa Ketillin tervetulleeksi ja kihlaa tälle tyttärensä Hrafnhildrin.


title: Kunnianloukkaus

text:
Tältä osin kunnianloukkaus poikkeaa oleellisesti yksityiselämän loukkaamisesta; jälkimmäisenä voidaan pitää myös paikkansapitävän tiedon levittämistä.
Suomen rikoslaissa (39/1889) kunnianloukkaus on asianomistajarikos eli syyte nostetaan pääasiassa vain, mikäli kunnianloukkauksen uhri sitä vaatii. Rikokselle on tavallinen ja törkeä tekomuoto:
Törkeästä kunnianloukkauksesta laki sanoo:
Kuolleen osalta oli aikaisemmin voimassa 20 vuoden suoja-aika. Nykyään vainajan muiston suojalla ei ole määräaikaa, mutta mitä pidempään kuolemasta on kulunut, sitä heikompi suoja on.


title: Koulukiusaaminen

text: Laki edellyttää kouluilta suunnitelmaa koulukiusaamisen ehkäisemiseksi ja siihen puuttumiseksi. Koulun huono työilmapiiri, koulun omaisuuden turmeleminen ja opiskeluun liittyvät vaikeudet voivat olla merkkejä kiusaamisen esiintymisestä ja niihin puuttuminen voi auttaa vähentämään koulukiusaamista. Koulukiusaaminen saattaa pahimmillaan kuulua rikosoikeuden piiriin. Vaikka kiusaamista itsessään ei ole lainsäädännössä määritelty, ovat monet kiusaamisen muodot myös lakia rikkovia. Esimerkiksi henkilön koskemattomuuden loukkaaminen (lyöminen, töniminen, potkiminen tai muu vastaava) voidaan juridisessa mielessä luokitella pahoinpitelyksi. Myös perättömien huhujen levittäminen saattaa täyttää pahimmillaan kunnianloukkauksen merkistön, josta voidaan tuomita vähintään sakkoihin.


title: Sananvapaus

text: Yksityiselämää loukkaavaan tiedon levittämiseen syyllistyy levittämällä sellaisia toisen yksityiselämään kuuluvia tietoja, joiden leviäminen voi aiheuttaa kärsimystä sille, jota tieto koskee. Teosta voidaan tuomita sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta. Rikos eroaa kunnianloukkauksesta siten, että siinä on kysymys oikeellisen tiedon levittämisestä, kun taas kunnianloukkauksessa on ensisijaisesti kyse valheellisen tiedon levittämisestä. Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen on sisältörikos, jossa rikos tehdään saattamalla tietoa julkisuuteen. Tämän teon säätämisellä rangaistavaksi halutaan suojella oikeutta yksityiselämään.


title: Kunnianloukkaus

text: Yle on uutisessaan esittänyt kolme tapausta, joissa esitutkinta kunnianloukkauksesta on eri syistä lopetettu: Toimittaja Aarno Laitinen sai vuonna 2003 kunnianloukkaussyytteen kirjoittamastaan pakinasta, joka oli julkaistu Iltalehdessä marraskuussa 2000 otsikolla "Ilmiantajien paratiisi". Kirjoituksessa hän oli väittänyt verotarkastajan antaneen salassa pidettävää aineistoa tiedotusvälineille ja siten syyllistyneen virkamiehen salassapitovelvollisuuden rikkomiseen. Vuonna 2005 antamassaan tuomiossa Turun hovioikeus katsoi, ettei Laitisella ollut ollut riittävää näyttöä väitteelleen kantajan syyllistymisestä rikokseen, minkä lisäksi Laitinen oli esittänyt kantajasta ja tämän poliittisesta toiminnasta loukkaavia väitteitä tavalla, joka oli ollut omiaan aiheuttamaan kantajalle vakavaa haittaa ja yleistä halveksuntaa. Oikeus tuomitsi Laitisen törkeästä kunnianloukkauksesta 2 780 euron sakkoihin sekä Laitisen ja Iltalehden julkaisijan Alma Median maksamaan kantajalle yhteisvastuullisesti 7 500 euron korvaukset henkisistä kärsimyksistä. Korkein oikeus ei pitänyt elokuussa 2006 antamassaan päätöksessä kunnianloukkausta törkeänä ja alensi korvaussumman käräjäoikeuden langettamaan 3 500 euroon.


title: Laeista

text: Cicero sanoo, että ”laki on luonnossa oleva ylin järki, joka käskee, mitä on tehtävä, ja kieltää päinvastaisen”. Näin siis ”järkevyys on laki, jonka olemukseen kuuluu käskeä tekemään oikein ja kieltää väärintekeminen”. Laki ei siis tarkoita pelkästään kirjoitettuja sääntöjä, vaan se on oleellinen osa ihmisenä olemista ja osa ihmisen sisintä. Hänen päätelmänsä asiasta kulkee seuraavasti: Ihmiset ovat korkeampien voimien tai voiman luomia (ja Cicero saa jopa epikurolaisen Atticuksenkin myöntämään, että jumalat osallistuvat ihmisten asioihin); tämä jumaluus on antanut ihmisille pienen osan omasta jumalallisuudestaan, mukaan lukien puhekyky, järki ja ajattelukyky; koska jumaluus on hyvä, ihmiset voivat oikealla järjenkäytöllä saavuttaa itsekin hyvyyden; ja tämä järjenkäyttö on sama kuin laki: se edistää hyvää ja kieltää pahan. Kun epäonnistumme tässä, se tapahtuu paheidemme, kuten nautinnonhalun, rahanhimon, vallanhimon ja muiden puutteiden vuoksi.


title: Vakuutuslääketiede

text: Eri vakuutuslajien erilaiset tarkoitukset, lakitekstien sanamuodot ja tulkinnat vaativat lääketieteelliseen tietoon perustuvaa harkintaa. Vakuutuslääketieteen tehtävänä on lakisääteisissä vakuutuksissa arvioida, onko vakuutetulla oikeus laissa määriteltyyn etuuteen tai korvaukseen. Yleensä etuuden myöntämisedellytykset eivät ole ainoastaan lääketieteellisiä, vaan ratkaisua tehtäessä otetaan huomioon myös muita seikkoja, kuten esimerkiksi etuudenhakijan ikä ja työ.


title: Hallintolupa

text: Hallintolupa on viranomaisen päätös, jolla sallitaan muuten kielletty tai rajoitettu toiminta tai menettely. Se on usein rinnastettavissa hallintopäätökseen. Luvan yleisin tarkoitus on toiminnan valvonta. Tällaisia ovat esimerkiksi huvi- ja elinkeinoluvat. Ohjaavien lupien tavoite on vaikuttaa etukäteen toiminnan laajuuteen ja sisältöön. Tällaisia ovat maatalousmaan hankintaluvat, tuontia valvovat tuontilisenssit ja ympäristöluvat. Lääkkeen myyntilupa tai rakennuslupa toteuttavat sekä valvontaan että ohjaukseen pyrkiviä päämääriä. Lääkärintoimen harjoittamisen sallivan luvan pääasiallinen tarkoitus on legitimaatio. Samantyyppinen hyväksymispäätös on tilintarkastajien auktorisointi. Rakennuksen käyttöönotto ja ajoneuvon tai laitteen käyttö edellyttää myönteistä tarkastuspäätöstä eli esimerkiksi katsastusta tai tyyppihyväksyntää. Rakentamisen salliva poikkeuslupa on nimestään huolimatta hallintolupa.


title: Lakitekniikka

text: Lakeja laadittaessa pitää ottaa huomioon myös maata velvoittavat valtiosopimukset ja Euroopan unionin säädökset. Pitää tietää myös esimerkiksi se, ettei asetuksella saa muuttaa lakia. Sekin tulee ottaa huomioon, että lakia kumottaessa kumoutuvat myös lain nojalla annetut asetukset ilman, että siitä erikseen säädetään. Lait kirjoitetaan tiettyä vakiorakennetta noudattaen. Lailla on asiaan kuuluva nimike, lain alussa sitä kuvaava johtolause, yksi tai useampi lainkohta sekä voimaantulosäännös. Lakitekniikassa on tärkeää myös huolellisuus ja tarkkuus. Toisiin säädöksiin viitattaessa niistä käytetään virallista nimeä ja on viitattava juuri tarkoitettuun lainkohtaan.


title: Lean

text: Lean-ajattelu on johtamisfilosofia, joka keskittyy seitsemän erilaisen turhuuden (tuottamattoman toiminnon) poistamiseen. Sen avulla pyritään parantamaan asiakastyytyväisyyttä, parantamaan laatua, pienentämään toiminnan kustannuksia ja lyhentämään tuotannon läpimenoaikoja. Lean pyrkii siihen, että oikea määrä oikeanlaatuisia oikeita asioita saadaan oikeaan aikaan ja oikeaan paikkaan ja oikean laatuisena. Samaan aikaan vähennetään kaikkea turhaa ja ollaan joustavia sekä avoimia muutoksille. Leanissa on keskeistä tunnistaa ja eliminoida hukka nopeasti ja tehokkaasti, pienentää kustannuksia sekä parantaa laatua. Hukalla tarkoitetaan ylimääräisiä, tuottamattomia toimintoja jotka hidastavat prosessia tai tuottavat tarpeettomia kustannuksia. Hukka on seurausta prosesseissa tapahtuvista vioista ja virheistä, jotka vaihtelu aiheuttaa. Jos poistetaan vain hukkaa, hukka tulee aina uudestaan koska hukan syytä ei ole poistettu, vain "oire". Arvoa tuottamattomiksi toiminnoiksi tai turhiksi asioiksi lasketaan:Näiden ongelmien poistamiseen Lean-ajattelu tarjoaa useita työkaluja, kuten jatkuvaa kehittämistä, imuohjausta (Kanban) ja virhemahdollisuuksien eliminointia prosessista.


title: Kuntoutustutkimus

text: Kaikkiin hyvinvointipalveluihin sisältyy vaatimus toimenpiteiden tarkoituksenmukaisuuden ja vaikuttavuuden yksilökohtaisesta suunnittelusta. Kaikissa yhteyksissä korostetaan myös asiakkaan osallistumisen tärkeyttä. Tässä mielessä monet muutkin yksilön työ- ja toimintakykyyn välittömästi tai välillisesti vaikuttavien palveluiden taustaselvitykset ja toteutuksen ohjausjärjestelmät sisältävät kuntoutustutkimukselle tyypillisiä elementtejä. Koululainsäädännössä tunnetaan opintojen ohjaus ja HOJKS (henkilökohtainen opetuksen järjestämissuunnitelma), työvoimapalveluissa työkunnon selvitykset, osaamiskartoitukset, aktivointisuunnitelmat sekä ammatinvalinnanohjaus ja urasuunnittelu. Sosiaalihuollon, lastensuojelun ja päihdehuollon lainsäädäntö edellyttävät myös asianmukaisia ja riittävän kattavia huolto-, palvelu- tai kuntoutussuunnitelmia.


title: Vittorio De Sica

text: Vittorio De Sica (7. heinäkuuta 1901 Sora, Italia – 13. marraskuuta 1974 Neuilly-sur-Seine, Pariisi, Ranska) oli italialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä, jonka tunnetuimpiin töihin ohjaajana kuuluvat "Polkupyörävaras" (1948), "Kaksi naista" (1960) ja "Finzi Continin puutarha" (1971).


title: Vittorio De Sica

text: Elokuvaohjaajaksi De Sica ryhtyi toisen maailmansodan aikana. Hänen ensimmäiset työnsä ohjaajana olivat kevyitä viihde-elokuvia. De Sican viides elokuva, "Lapset katsovat meihin" vuodelta 1944, oli hänen ensimmäinen elokuvansa, joka käsitteli sosiaalisesti vaikeaa aihetta. Elokuva oli myös hänen ensimmäinen yhteistyönsä Cesare Zavattinin kanssa, ja seuraavat neljä elokuvaa – "Sciuscià – viattomat" (1946), "Polkupyörävaras" (1948), "Milanon ihme" (1950) ja "Umberto D. – elämän vanki" (1952) – olivat heidän uransa pääteoksia. De Sicaa ja Zavattinia pidetään italialaisen neorealismin (), sodanjälkeisen elokuvasuuntauksen, kantavina voimina. Sittemmin De Sica kunnostautui myös komediaohjaajana sekä Gina Lollobrigidan ja Sophia Lorenin luotto-ohjaajana.


title: Vittorio De Sica

text: De Sica syntyi köyhään perheeseen ja aloitti työuransa toimistovirkailijana. Hän aloitti näyttelemisen teattereissa ja vuonna 1918 hän ryhtyi myös elokuvanäyttelijäksi. Laajempaan suosioon De Sica nousi debyyttiäänifilminsä "La vecchia signora" myötä vuonna 1931. Vuonna 1933 hän perusti oman teatteriryhmän vaimonsa Giuditta Rissonen ja Sergio Tofanon kanssa. Ryhmä esitti lähinnä kevyitä komedioita, mutta myös Pierre Beaumarchaisin näytelmiä. Ryhmä työskenteli myös ajan tunnettujen ohjaajien, kuten Luchino Viscontin, kanssa. De Sica oli myös laulaja. Hän lauloi elokuvassa "Gli uomini, che mascalzoni!" (1932) sävelmän ”Parlami d’amore Mariu”. Muita hänen laulujaan ovat ”Sono tre parole” (elok. "Un cattivo soggetto" v. 1933), ”Tu solamente tu”, ”Tu Che Mi Fai Piangere” ("Questi ragazzi", v. 1937).


title: Lianella Carell

text: Lianella Carell (6. toukokuuta 1927 Rooma – 19. joulukuuta 2000 Rooma), oli italialainen näyttelijä, joka joutui alalle sattumalta Vittorio De Sican tarjottua hänelle naispääosaa menestyselokuvassaan "Polkupyörävaras" (1948). Carell oli yksi monesta neorealistisen elokuvan suuruden aikana valkokankaalle «suoraan kadulta» nostetuista näyttelijöistä, joilla ei ollut alalta mitään aikaisempaa kokemusta. Hän oli kuitenkin jo tunnettu runoilijana ja radiotoimittajana tavatessaan viimeksi mainitussa ominaisuudessa De Sican ensimmäisen kerran. Haastattelun päätteeksi De Sica tarjosi haastattelijalle naispuolista pääosaa suunitteilla olevassa elokuvassaan miehestä jonka polkupyörä varastetaan. Carell jäi alalle kymmeneksi vuodeksi, näytellen noin kahdessakymmenessä elokuvassa. Hän kirjoitti näiden vuosien aikana myös ensimmäisen ja ainoaksi jääneen romaaninsa "La pellicana" (1956). Carell jätti näyttelemisen 1958, kyllästyttyään siihen. Hän palasi kuitenkin ajoittain elokuvan pariin käsikirjoittajana.


title: Vittorio Occorsio

text: Vittorio Occorsio (9. huhtikuuta 1929 Rooma – 10. heinäkuuta 1976 Rooma) oli italialainen syyttäjä. Hän tuli tunnetuksi julkisuudessa vuonna 1967, kun Italian sotilaallisen tiedustelupalvelun (SIFAR) entinen komentaja, kenraali Giovanni De Lorenzo haastoi "L'Espresso"-lehden oikeuteen kunnianloukkauksesta, lehden paljastettua De Lorenzon vuonna 1964 tekemän vallankaappaussuunnitelman (ns. "Piano Solo"). Oikeudenkäynnin aikana syyttäjänä toiminut Occorsio oivalsi, että toimittaja Lino Jannuzzin julkaisema artikkeli asiasta oli täysin todenmukainen, ja vaati siksi tämän vapauttamista syytteestä ja De Lorenzon asettamista syytettyjen penkille. Oikeus ei kuitenkaan tähän suostunut vaan tuomitsi Jannuzzin ja lehden pääjohtajan Eugenio Scalfarin kunnianloukkauksesta. Skandaali paisui valtaviin mittasuhteisiin ja asiaa tutkimaan asetettu parlamentaarinen komitea päätyi lopulta tulokseen että Occorsio oli ollut oikeassa ja Jannuzzin julkaisemat tiedot pitivät paikkansa.


title: Il signor Max

text: Camerinin komedioiden menestys innosti Vittorio De Sicaa kokeilemaan siipiään ohjaajana teemoiltaan samankaltaisissa elokuvissa "Rose scarlatte" (1940), "Maddalena... zero in condotta" (1940) ja "Teresa Venerdì" (1941). Samoja juoniaineksia on havaittavissa myös De Sican ja käsikirjoittaja Cesare Zavattinin myöhemmissä neorealistisissa elokuvissa kuten "Sciuscià" ja "Polkupyörävaras" (1948). "Il signor Maxista" on sittemmin tehty kaksi uusintaversiota, Giorgio Bianchin "Il conte Max" vuonna 1957 ja Vittorio De Sican pojan Christian De Sican samanniminen elokuva vuonna 1991.


title: Eleonora Brown

text: De Sica valitsi tuolloin 11-vuotiaan Brownin tämän ensimmäiseen rooliin kolmenkymmenen hakijan joukosta, joista yksi oli tuleva tähti Raffaella Carrà. Brown on myöhemmin kertonut että elokuvan joukkoraiskauskohtaus aiheutti hieman hämminkiä, koska katolilaisen kasvatuksen saanut 11-vuotias tyttö ei tiennyt sellaisista asioista vielä mitään. Hänen roolihahmonsa äitiä elokuvassa näytellyt Sophia Loren katkaisi De Sican ohjausyritykset alkuunsa sanomalla: "Vittorio, Eleonora ei tiedä". Loren otti nuoren Brownin suojelukseensa ja kielsi elokuvan tekemiseen osallistuvilta jopa kiroilemisen Brownin läsnä ollessa. Tästä alkoi elinikäinen ystävyys ja Brown kertoo että Loren on siitä asti kutsunut häntä tyttärekseen.


title: Vittorio De Sica

text: Suomessa Vittorio De Sica sai elokuvasta "Umberto D." parhaan ulkomaisen ohjaajan Jussi-palkinnon vuonna 1957.


title: Ennio De Concini

text: Toimittajana työskennelleen De Concinin elokuvaura alkoi Vittorio De Sican apuohjaajana elokuvassa "Sciuscià – viattomat" (1946). Hän laati käsikirjoituksia lukuisiin eri lajityyppejä edustaviin viihde-elokuviin, mutta työskenteli usein myös vakavasti otettavien ohjaajien kanssa. De Concinin suurin menestys oli Pietro Germin ohjaama "Avioero italialaiseen tapaan" ("Divorzio all’italiana", 1961), josta hän sai nastro d’argenton ja ja Oscarin parhaasta käsikirjoituksesta. 1980-luvulta lähtien De Concini työskenteli etupäässä televisiossa.


title: Lamberto Maggiorani

text: Lamberto Maggiorani (28. elokuuta 1909 Rooma – 22. huhtikuuta 1983 Rooma), oli italialainen näyttelijä, joka joutui alalle sattumalta Vittorio De Sican tarjottua hänelle pääosaa menestyselokuvassaan "Polkupyörävaras" (1948). Maggiorani oli yksi monesta neorealistisen elokuvan suuruden aikana valkokankaalle «suoraan kadulta» nostetuista näyttelijöistä, joilla ei ollut alalta mitään aikaisempaa kokemusta. Hän oli töissä Bredan tehtaalla Roomassa kun näyttelijöitä elokuvaansa etsivä De Sica sattumalta kohtasi hänet. Kun elokuva oli valmis, Maggiorani palasi työpaikalleen, eikä hänellä ollut mitään aikomusta jatkaa näyttelemistä. Breda kuitenkin vähensi työvoimaa 1940-luvun lopussa ja Maggiorani oli yksi irtisanotuista. Elättääkseen itsensä hän yritti käyttää hyväkseen sitä mainetta jonka De Sican elokuva oli hänelle antanut, ja alkoi hakea uusia rooleja. Hän esiintyi vuosina 1950-63 yli kahdessakymmenessä elokuvassa, muun muassa useissa Isä Camillo-komedioissa. Hän ei kuitenkaan saanut koskaan toista pääosaa, ei edes De Sicalta, joka kuitenkin antoi hänelle pienen osan elokuvassa "Umberto D". Maggiorani ei voinut elättää itseään ainoastaan näyttelemisellä, siihen tulot pienistä sivuosista eivät riittäneet. Hän jätti alan 1963 mutta yritti vielä kerran 1970, minkä jälkeen hän poistui lopullisesti valkokankaalta.


title: Nagasakin prefektuuri

text: Nagasakin prefektuuri on historiallisesti tärkeä linkki ulkomaihin. Japanin sulkeutumisen kaudella prefektuurin pääkaupunki Nagasaki oli maan ainoa kaupunki, josta yhteys ulkomaailmaan oli sallittu. Sen kautta kulkikin Japaniin huomattava määrä länsimaisia keksintöjä, kuten kamera, kahvi ja silmälasit.


title: Nagasakin prefektuuri

text: Nagasaki on Hiroshiman ohella toinen Japanin kaupungeista, jonne Yhdysvallat pudotti ydinpommin toisen maailmansodan lopulla. Nagasakin pommitus tapahtui 9. elokuuta 1945. Yhdysvaltojen ensisijainen kohde oli Kokura-niminen kaupunki, mutta pommituslennolla sattuneiden ongelmien vuoksi lentomatkaa jouduttiin lyhentämään ja pommi päätettiin pudottaa Nagasakiin. Kaupunkiin pudotettu, Fat Maniksi nimetty ydinpommi painoi 4 545 kg ja sen teho oli noin 22 kilotonnia. Pommi surmasi välittömästi 35 000–70 000 ihmistä ja vammautti 41 000. Nykyisen näkemyksen mukaan Nagasakissa kuoli 87 000 ihmistä.


title: Saga (kaupunki)

text: Sagan linna rakennettiin 1600-luvun alussa, ja kaupunki kehittyi sen ympärille Nagasaki-kaidō-tien varrelle. Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Saga sai kaupunkioikeudet. Sittemmin se on laajentunut huomattavasti kuntaliitosten myötä 1950-luvulla ja vuosina 2005 ja 2007, kun siihen liitettiin useita ympäristön kauppaloita ja kyliä. Nykyään kaupunki on paikallinen talous-, kulttuuri- ja hallintokeskus. Siellä järjestetään vuosittain kuumailmapallokilpailu Saga International Balloon Fiesta, jossa käy noin 800 000 vierailijaa. Kaupunkia palvelevat JR Kyūshūn Nagasaki-päälinja ja Karatsu-linja sekä Sagan lentoasema noin 35 minuutin linja-automatkan päässä kaupungin keskustasta.


title: Nagasaki

text: Vuosina 1640–1859 Nagasakissa oli Japanin ainut eurooppalaisille avoin satama ja sekin oli avoin vain hollantilaisille. 1900-luvun alussa kaupungista kehittyi merkittävä laivanrakennuskeskus. Nykyisin Mitsubishin hallissa oleva telakka perustettiin 1857, ja se oli Japanin ensimmäinen sotalaivojen korjauksia varten tehty telakka.


title: Nagasakin prefektuuri

text: Nagasaki sijaitsee Japanin lounaisosassa ja on Japanin läntisin prefektuuri. Rantaviivaa prefektuurilla on 4 175 km, eli enemmän kuin millään muulla prefektuurilla. Rannikkoprefektuurina siihen kuuluu myös joukko saaria — yhteensä noin 588 — esimerkiksi Iki (139 km²) ja Tsushima (709 km²). Saarista 505 on asumattomia, kuten Hashima. Nagasakin manneralueesta suoraan lännessä sijaitsevaan Goton saaristoon kuuluu 140 saarta. Nagasakin ainoa naapuriprefektuuri on Saga idässä ja se on muilta suunnilta Itä-Kiinan meren ympäröimä. Alue on vuoristoista.


title: Matsue

text: Lukuisten vesialueiden ja -reittien vuoksi Matsuelle on annettu lempinimi ”veden pääkaupunki” (). Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Matsuen linna, joka on yksi kahdestatoista alkuperäisessä asussaan säilyneestä japanilaisesta linnasta, ja japaniin asettuneen kirjailijan Lafcadio Hearnin kotimuseo. Samalla alueella linnan ympärillä (Shiominawate-katu) on runsaasti perinteistä arkkitehtuuria ja yleisölle avattu hyvin säilynyt samuraitalo. Kaupungin toisella puolella Ōhashijoen eteläpuolella on laaja temppelialue ("teramachi") ja Shinjijärven rannalla Kiyonori Kikutaken suunnittelema Shimanen prefektuurin taidemuseo. Kauempana keskustasta sijaitsevat esimerkiksi Tamatsukurin kuumien lähteiden alue ja Sadan pyhäkkö, jonka nō-tanssi on otettu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.


title: Chigasaki

text: Chigasaki sijaitsee Sagaminlahden rannikon lämpimästä ilmastostaan tunnetulla Shōnanin alueella, ja se kehittyikin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella huvila- ja terveyskylpyläpaikkakuntana. Kaupunkioikeudet Chigasaki sai vuonna 1947. Sen jälkeen se on urbanisoitunut voimakkaasti osana Suur-Tokiota. Chigasaki tunnetaan muun muassa "Southern Beach" -uimarannastaan, joka avattiin jo vuonna 1898. Sen maamerkkejä ovat tapaamispaikkanakin käytetty suuri C-kirjaimen muotoinen veistos ja merellä näkyvä, 15 metriä korkea "Eboshi-iwa"-kallio, joka on saanut nimensä "eboshi"-hatulta. Chigasakia palvelevat JR Higashi-Nihonin Tōkaidō-päälinja ja Sagami-linja.


title: Kurashiki

text: Kurashiki on Okayaman prefektuurin toiseksi suurin kaupunki pääkaupunki Okayaman jälkeen ja historiallisesti merkittävä paikkakunta, joka kukoisti Edo-kaudella kauppakaupunkina. Kurashikin kanavien halkomassa vanhassakaupungissa () on säilynyt runsaasti aikakauden kauppiastaloja ja varastoja, joita on muunnettu kahviloiksi, kaupoiksi ja museoksi. Kaupungin nimen voikin kääntää tarkoittavan ”varastojen kaupunkia”. Merkittävä nähtävyys on myös Ōharan taidemuseo, Japanin vanhin länsimaista taidetta esittelevä museo. Kaupunkioikeudet Kurashiki sai vuonna 1928. Seto-ōhashin silta, yksi maailman suurimmista, littää kaupungin Shikokun saareen sen eteläpuolella.


title: Onomichi

text: Onomichi on vanha satamakaupunki, jonka satama perustettiin jo Heian-kaudella vuonna 1169. Se kukoisti riisin kauppapaikkana ja myöhemmin Kiinan Ming-dynastian kanssa käydyn kaupan ja Pohjois-Japaniin suunnanneiden "Kitamaebune"-laivojen ansiosta. Kauppa toi kaupungille vaurautta, jonka myötä sinne rakennettiin lukuisia temppeleitä ja pyhäköitä. Onomichi sai Japanin kuntalaitoksen perustamisen jälkeen kaupunkioikeudet vuonna 1898, toisena Hiroshiman prefektuurissa. Sen jälkeen se on kuntaliitosten myötä laajentunut käsittämään myös keskustan pohjoispuolen vuoristoalueita ja Seton sisämeren saaria. Kaupunki toimii Shikokun saarella sijaitsevaan Imabariin johtavan Shimanami-kaidō-saaristoreitin lähtöpaikkana. Onomichia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja luotijunayhteys San’yō Shinkansen.


title: Kashihara

text: Kashihara on vanhaa kulttuurialuetta, jossa on säilynyt lukuisia historiallisia kohteita. Legendan mukaan Japanin myyttinen ensimmäinen keisari Jinmu laskeutui sinne valloittaakseen Yamaton ja perusti sinne keisarillisen palatsin. Japanin lyhytaikainen pääkaupunki Fujiwara-kyō sijaitsi 600-luvun lopulla Kashiharan alueella Kagu-, Miminashi- ja Unebivuorten ("Yamato sanzan") välissä. Myöhemmin Imain alue, nykyinen Imaichōn kaupunginosa, kehittyi merkittäväksi kauppakaupungiksi. Siellä on säilynyt runsaasti Edo-kauden vanhoja rakennuksia. Nykyinen Kashiharan kaupunki muodostettiin kuuden kunnan kuntaliitoksen myötä vuonna 1956; toisen maailmansodan jälkeen liikenteen solmukohdassa sijaitseva kaupunki on kasvanut voimakkaasti asuinlähiönä.


title: ITE-taide

text: Teokset ovat usein kollaaseja tai assemblaaseja, joissa yhdistellään eri materiaaleja ja tekniikoita. Muille arvoton ruosteinen metalliromu, harmaantunut laudanpätkä tai muu kierrätysmateriaali voi saada ITE-veistoksen hahmossa uuden elämän. ITE-taiteessa kukoistavat kierrätys ja niin sanottu bricolage-estetiikka. Keksitään uusia käyttötapoja sellaisille tekniikoille ja materiaaleille, joita ei ole alun perin tarkoitettu taidekäyttöön. ITE-taiteilijat käyttävät usein jäte- ja luonnonmateriaaleja sekä sekä rautakauppa- ja kierrätysmateriaaleja, joiden käsittelyyn tarvittavien tekniikoiden perusteet on usein opittu ammatissa tai kansanomaisen mallioppimisen kautta.


title: Elis Sinistö

text: Elis Sinistö (1912–2004) oli suomalainen ITE-taiteen tekijä ja tanssija. Hän rakensi Kirkkonummelle kierrätysmateriaaleista Villa Mehun. Hän teki yhteistyötä valokuvaaja Jan Kailan kanssa.


title: Kaarina Kaikkonen

text: Kaarina Kaikkosen suurikokoisten installaatioiden nimet liittyvät usein tiehen, polun etsimiseen tai lentämiseen. Vaatteiden, kuten pikkutakkien, kravattien ja kauluspaitojen ohella Kaikkonen käyttää materiaalinaan myös muun muassa naisten kenkiä, vessapaperia ja kahvipakkauksia. Kaikkosen materiaalit ovat usein kierrätysmateriaaleja, mutta kyse ei kuitenkaan ole vain kierrätyksestä. Ennemminkin käytetyt esineet tuovat mukanaan omia merkityksiään ja pienen viittauksen käyttäjäänsä.


title: Merja Winqvist

text: Winqvist valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1982. Tekstiilitaiteilijaksi kouluttautunut Winqvist kiinnostui kolmiulotteisista rakenteista ja alkoi käyttää materiaaleinaan erityisesti alumiinia ja paperia, usein kierrätysmateriaalina. Hänet valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi 2003.


title: Helena Lehtinen

text: Helena Lehtinen on esitellyt työtään laajasti näyttelyissä Suomessa ja kansainvälisesti. Hänen korutaidettaan on kuvailtu monimuotoiseksi ja yllättäväksi. Lehtinen käyttää töissään monipuolisesti erilaisia metalleja ja kierrätysmateriaaleja. Lehtisen mielelestä korutaidetta saa tulkita ja kantaja antaa merkityksiä korulle. Hänen mukaansa ”koru on oman ilmaisun väline ja taide-esine, jota käytetään juhlan lisäksi myös arjessa”.


title: Ympäristömerkki

text: Kierrätysmerkkejä käytetään pakkauksissa ja esimerkiksi erilaisissa muoveissa varsin vaihtelevasti. Merkki saattaa olla osoituksen joko kierrätysmateriaalin käytöstä tai tuotteen tai pakkauksen kierrätettävyydestä. Jos merkissä tai sen yhteydessä on prosenttiluku, se osoittaa kierrätysmateriaalin osuuden tuotteessa. Ilman prosenttilukua merkki tarkoittaa, että tuotteen voi kierrättää, mutta välttämättä tarvittavaa keräysjärjestelmää ei ole olemassa. Kierrätysmerkkien käyttöä ei valvo mikään kolmas osapuoli.


title: Taiteen väärentäminen

text: Pinta-analyysissä käytetään erilaisia valoja ja hiukkaskiihdytintä, eikä teoksesta oteta näytettä. Näyteanalyysissä teoksesta otetaan näyte yleensä näyteruiskulla. Nykyisin käytettäviä teknisiä tutkimuskeinoja ovat esimerkiksi ultraviolettilamppu, infrapunalamppu, röntgenkuva, stereomikroskooppi, tutkimusmikroskooppi, röntgenfluoresenssi, röntgendiffraktio, aktivointianalyysi, autoradiografia, lasermikroanalyysi, pyyhkäisyelektronimikroskooppi, massaspektrometri, vuosilustoanalyysi, valokuvamikrografia sekä röntgen- ja gammasäteily.


title: Taikatemppu

text:
Tunnettuja televisioajan taikureita ovat olleet esimerkiksi brittiläinen David Nixon, yhdysvaltalainen Mark Wilson, kanadalainen Doug Henning, yhdysvaltalainen David Copperfield, brittiläinen Paul Daniels ja yhdysvaltalainen David Blaine.
Katoamis- ja luomistemput toteutetaan usein erilaisten salataskujen ja -lokeroiden avulla. Yleisö ei enää välttämättä hämmästy, jos taikuri vetäisee hatustaan kaniinin, koska silinterihatun välipohjasta on jo tullut klisee, mutta tekniikkaa silti yhä käytetään. Salalokeroiden ja varsinkin oman käden käyttö esineiden piilottamiseen vaatii usein huomattavaa näppäryyttä. Taikureiden on harjoiteltava kauan saadakseen kolikon piilottaneen kätensä näyttämään luonnolliselta ("palmeeraus").


title: Kierrätyskuitu

text: Tekstiilikuitujen kierrätyksellä pyritään hyödyntämään muuten jätteeksi päätyvät tekstiilit. Esimerkiksi puuvillavaatteista saadaan kierrätyskuitua, jolla voidaan pienentää hiilijalanjälkeä ja vesijalanjälkeä. Uudelleenkäyttöön kelpaamattomat puuvillavaatteet lajitellaan, revitään koneellisesti ja liuotetaan kemiallisesti. Puuvillakuitu tavallaan pilkotaan ja rakennetaan uudelleen. Menetelmä on samantapainen kuin viskoosin valmistus. Puuvillasta saadaan näin pitkää ja hyvälaatuista kuituainesta. Puuvillan kemiallisessa liuotuksessa ei käytetä rikkihiiltä kuten viskoosin valmistuksessa, joten menetelmä on ympäristöystävällisempi. Prosessissa on mahdollista säädellä kuitujen pituutta, mikä parantaa kuitumateriaalin laatua. Kierrätyskuidusta kehrätystä langasta valmistetusta neuloksesta tulee sileää ja kiiltävää. Teoriassa puuvillainen vaate voisi siis kiertää loputtomasti raaka-aineesta vaatteeksi ja siitä uudelleen raaka-aineeksi.


title: Jymäyttämisen taito

text: Jymäyttämisen taito – Strategiaoppeja muinaisesta Kiinasta on Matti Nojosen kirja vuodelta 2008, jossa hän käsittelee perinteisen kiinalaisen sotilaskoulukunnan harhauttamisen () strategiaoppeja. Jymäyttämisen taidon päätavoite on voittaa vihollinen ilman fyysistä yhteenottoa tuhoamalla vastustajan suunnitelmat. Mikäli taistelua ei voida välttää, vihollista harhaanjohdetaan kaikilla organisaatio- ja toimintatasoilla taistelun kuluessa. Jymäyttämisen taitoa muistuttavia termejä ovat englannin stratagem ([sala]juoni) ja venäjän maskirovka (kokonaisvaltainen disinformaatiokampanja).


title: EuroparlTV

text: Suora lähetys Euroopan parlamentista lähettää suoria lähetyksiä parlamentin täysistunnoista ja valiokuntien kokouksista.[] Silloin, kun suoraa lähetystä ei ole tarjolla, kanavalla lähetetään uusintoja.


title: Suora lähetys (Anssi Kelan albumi)

text: Suora lähetys on Anssi Kelan 16. toukokuuta 2012 julkaisema livealbumi. Levyn kappaleet äänitettiin syksyllä 2011 "Pienellä juhlakiertueella", joka juhlisti "Nummela" -albumin julkaisusta kulunutta kymmentä vuotta. "Suora lähetys" julkaistiin vain digitaalisesti Kelan nettisivujen Musiikkipuoti-palvelun kautta.


title: Broadcast News – suora lähetys

text: Broadcast News – suora lähetys ("Broadcast News", myös nimellä Suora lähetys) on James L. Brooksin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamakomedia vuodelta 1987. Televisioverkon uutisstudion työntekijöistä kertovan elokuvan pääosia näyttelevät William Hurt, Albert Brooks ja Holly Hunter. Elokuva sai seitsemän Oscar-palkintoehdokkuutta. Berliinin elokuvajuhlilla 1988 elokuva oli ehdolla Kultaisen karhun saajaksi ja Hunter voitti naispääosastaan Hopeisen karhun.


title: Suora lähetys

text: Muita merkityksiä:


title: Projektiivinen taso

text: Muuan esimerkki äärellisestä projektiivisesta tasosta käsittää kolmetoista pistettä ja kolmetoista suoraa. Pisteille käytetään merkintöjä P...,P ja suorille m...,m. Insidenssirelaation määrittelee seuraava taulukko. Taulukon rivit merkitsevät pisteitä ja sarakkeet suoria. Ykkönen ("1") rivillä "i" ja sarakkeessa "j" merkitsee, että piste P on suoralla "m", kun taas tyhjä ruutu merkitsee, että piste ei ole kyseisellä suoralla (eli piste ja suora eivät ole insidentit). Taulukko on esitetty Paige-Wezlerin normaalimuodossa.


title: Lainausmerkki

text: Suoraa kokolainausmerkkiä voidaan kutsua myös "ASCII-" tai "konelainausmerkiksi", sillä se sisältyy ASCII-perusmerkistöön ja on yleensä tietokoneen tai kirjoituskoneen lainausmerkkinäppäimen lähtökohtaisesti tuottama muunnelma. Sama koskee suoraa puolilainausmerkkiä. Niinpä suorat merkit ovat tyypillisiä arkisille teksteille, kuten sähköposteille ja nettisivuille, joita kirjoitettaessa tai julkaistaessa ei useinkaan kiinnitetä huomiota typografisiin yksityiskohtiin. Sitä paitsi suorat merkit ovat teknisesti turvallinen vaihtoehto sähköpostissa ja etenkin tietokoneen käsiteltäväksi tarkoitetussa koodissa, jossa kaarevat merkit eivät välttämättä toimi odotetulla tavalla. Luonnollisten kielten kirjoitusjärjestelmiin suorat lainausmerkit eivät tiukimpien näkemysten mukaan kuitenkaan varsinaisesti kuulu, sillä typografisesti huolitelluissa painatteissa on tapana käyttää joko kaarevia lainausmerkkejä tai – suomessa etenkin kaunokirjallisissa teoksissa – kulmalainausmerkkejä.


title: Maailmankaikkeuden metrinen laajeneminen

text: Euklidinen metriikka merkitsee pisteiden välisten etäisyyksien määrittämistä niiden kautta kulkevaa suoraa pitkin. Maanpinnan tapauksessa tämä ei yleensä ole mielekästä, koska nämä suorat kulkevat maan sisäosien kautta. Käytännössä paljon tärkeämpiä ovatkin maan pintaa pitkin mitatut etäisyydet.


text: Geodeettinen viiva merkitsee annetulla pinnalla lyhintä reittiä pinnan yhdestä pisteestä toiseen siten, että reitti kokonaisuudessaan on kyseisellä pinnalle. Euklidisella tasolla tällaisia viivoja ovat suorat. Pallon pinnalla ei suoria ole, mutta voidaan osoittaa, että pallonpinnan geodeettisia viivoja ovat pallon isoympyrän kaaret, toisin sanoen sellaisten ympyröiden kaaret, jonka keskipiste on pallon keskipisteessä. Tämän vuoksi pitkät lentoreitit pyritään yleensä linjaamaan isoympyröiden mukaisesti. Tavallisilla kartoilla nämä isoympyröitä tosin eivät yleensä vastaa suorat viivat (ellei karttaa ole tehty gnomonisessa projektiossa). Isoympyrääkin pitkin mitattu etäisyys on maan pinnan kaarevuuden vuoksi aina suurempi kuin Maan sisuksien kautta mitattu suora etäisyys, mutta pienillä etäisyyksillä tämä ero on merkityksettömän pieni.


title: Samaria-lähetys

text: Samaria-lähetys, virallisesti Samaria rf, on yhteiskristillinen yhdistys, joka toimii yhteiskunnassa ennaltaehkäisten päihdehaittoja, tukemalla nuorten toimintaa, puhumalla raittiudesta sekä auttamalla jo vaikeuksiin joutuneita ihmisiä ja koko perheitä ylläpitämällä päiväkeskuksia ja jakamalla ruoka-apua. Lisäksi se järjestää ja ylläpitää päihdeongelmaisille ja muille syrjäytyneille tukiasuntoja, tukitoimintoja arkeen sekä hoito- ja kuntoutuskoteja. Samaria on saanut nimensä Luukkaan evankeliumissa olevasta Laupias samarialainen –kertomuksesta. Yhdistyksen sekä sen omistaman Oy Samaria Ab Hoitotyö - Vårdarbete -yhtiön toiminnanjohtaja on Tk Ismo Valkoniemi. Yhdistyksen omistamaa sosiaalisen yrityksen Oy Noark Ab:n toimitusjohtajana on Päivi Valkoniemi.


title: Lähetystyö (mormonismi)

text:
Lähetyssaarnaajat saavat käyttää arkivaatetusta vain tehdessään ruumiillista työtä, harrastaessaan urheilua tai viikoittaisen vapaapäivänsä, "valmistautumispäivän", aikana. Tällöinkin heidän on muistettava, että lähetyssaarnaajalle sopii vain hillitty ja siveä pukeutuminen.
Kaikki lähetyssaarnaajat käyttävät rinnassaan standardin mukaista nimilappua, jossa on heidän sukunimensä ja tittelinsä (miehillä "vanhin", naisilla "sisar"). Nimilapuissa on myös kirkon koko nimi, Suomessa siis Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko. Joillain alueille paikallinen lähetysjohtaja voi tosin päättää, että lähetyssaarnaajat käyttävät nimilappua, jossa ei ole kirkon nimeä. Tällöin kyse voi olla esimerkiksi kireästä poliittisesta tilanteesta tai kirkolle vihamielisestä ilmapiiristä. Jossain maissa edes nimikyltin kantaminen ei ole mahdollista.


title: Ulkomuseo

text: Ulkomuseo tai ulkoilmamuseo on museotyyppi, joka on muodostunut museoalueella olevista rakennuksista, joilla on jonkinlaista historiallista arvoa. Ulkomuseoiden rakennukset ovatkin museorakennusten eritystapauksia, sillä niissä itse rakennuksetkin ovat museoesineitä.


title: Hägnanin ulkoilmamuseo

text: Ulkoilmamuseo on ollut suosittu matkailukohde etenkin lapsiperheille. Alueelle on sijoitettu keskikesästä elokuuhun tavallisimpia ruotsalaisia kotieläimiä, kuten lehmiä, lampaita, vuohia, kanoja ja kaniineja. Alueella järjestetään erilaisia paikallisille ihmisille ja matkailijoille suunnattuja tapahtumia. Hägnanin juhannusjuhla on jokakesäinen tapahtuma, kuten myös viikkoa ennen juhannusta järjestettävä Gammelstadin pelimannitapahtuma, jossa esiintyy useita paikallisia ja vierailevia kansallispukuihin pukeutuneita kansanmuusikkoja. Joulukuussa alueella järjestetään joulumarkkinat. Kesäaikoina alueella on myös ajanmukaisiin asuihin pukeutuneita "piikoja" ja "renkejä", jotka esittelevät museovieraille Ruotsin rannikkoseudun ihmisten historiallista elämää.


title: Västerbottenin museo

text: Gammlian ulkoilmamuseo on osa Västerbottenin museota. Ulkoilmamuseossa on kokoelma historiallisia rakennuksia ja siellä järjestetään aktiviteettia, joka esittelee millaiselta Västerbotten näytti historiallisina aikoinaan. Rakennukset, jotka ovat Gammliassa on koottu yhteen läänin eri paikoista; sisältäen kirkon, kartanon, tuulimyllyn, 1800-luvun maalaistalon, koulun, seppäkaupan ja lukuisia saamelaisasumuksia. Kesäaikaan Ruotsin kansalliset eläimet hevosineen, lehmineen, lampaineen, sikoineen ja kanoineen ovat esillä ulkoilmamuseossa. Päivittäisiin aktiviteetteihin kuuluu voin kirnuaminen, rieskan leipominen ja erilaiset käsityöt. Maatilat ovat auki kesäkuun puolivälistä myöhään elokuuhun, sekä vuosittaisen joulumarketin aikaan. Ulkoalue on aina auki vierailijoille.


title: Ulkomainonta

text: Ulkomainontaa on periaatteessa kaikki mainonta, jonka ihminen näkee kotinsa ja työpaikkansa ja niiden piirissä käytettyjen medioiden (lehdet, tv, radio, internet) ulkopuolella. Käytännössä se tarkoittaa katujen ja maanteiden varsilla, julkisten liikennevälineiden ja -asemien ulko- ja sisäpuolella, monissa urheilulaitoksissa ym. julkisilla paikoilla näkyvää mainontaa. Perinteisesti ulkomainonta on koostunut lähinnä rakennusten seinien valomainoksista sekä erikokoisista ja -muotoisista mainostauluista, julisteista, banderolleista ja muista painotuotteista, jotka on kiinnitetty joko erityisiin mainostelineisiin tai -kehyksiin tai painettu tarramateriaalille ja kiinnitetty sitten suoraan esimerkiksi bussien ja junien kylkiin. Nykyisin ulkomainonta on muiden mainosmedioiden mukana digitalisoitumassa aluksi niin, että monien kadunvarsien ja bussien matkustamoiden julistetelineiden tilalle asennetaan liikkuvaa kuvaa esittävä, tietokoneohjattu näyttöruutu.


title: Mistä tulemme? Keitä olemme? Mihin menemme?

text: Maalaus esittää joukkoa kirkkailla väreillä maalattuja ja veistoksellisia ihmishahmoja ajatuksiinsa vaipuneina. Maalaus ei kuvaa niinkään mitään konkreettista tapahtumaa vaan sielunmaisemaa. Taulun on tulkittu kuvaavan elämään ja kuolemaan liittyvää pohdintaa. Etualan hahmot edustavat oikealta vasemmalle katsottuina ihmisen eri elämänvaiheita syntymästä kuolemaan. Ensimmäisenä oikealla on elämän alkua edustava vastasyntynyt vauva, välissä nuoria miehiä ja naisia, ja viimeisenä vasemmalla elämän loppuun viittaava iäkäs nainen. Keskellä maalausta on nuorukainen, joka kurkottautuu poimimaan mangoa puusta. Mukana on myös arvoituksellisesti kätensä levittänyt itämainen jumalankuva, joka edustaa tuonpuoleista. Taustan unenomainen maisema on maalattu leiskuvilla väreillä. Maalauksen vasempaan ylänurkkaan on kirjoitettu ranskankieliset lauseet ”"D'ou Venons Nous"”, ”"Que Sommes Nous"” ja ”"Où Allons Nous"” (ilman kysymysmerkkejä).


title: Ohjelmamusiikki

text: Ohjelmamusiikki on musiikkia, jolla pyritään kuvaamaan tiettyä tarinaa tai tapahtumaa eli musiikkia, jolla pyritään esittämään jokin ulkomusiikillinen asia. Termiä käytetään yleisimmin romantiikan aikana sävelletystä musiikista, joka liittyi läheisesti Richard Wagnerin kehittämään yhtenäistaideteoksen käsitteeseen. Yksiosaisia orkesterille sävellettyjä ohjelmamusiikkikappaleita kutsutaan usein sinfonisiksi runoiksi. Ohjelmamusiikin vastakohta on absoluuttinen musiikki.


title: Sisältö

text:
Sisältö tarkoittaa ainesta tai kokonaisuutta, jonka rajaa ympäristöstä jonkinlainen muoto. Ilman rajaavaa muotoa sisältö ei välttämättä ole miellettävissä tai havaittavissa. Sisällöllä voidaan tarkoittaa konkreettisesti esimerkiksi astian sisältöä tai abstraktimmin jonkin informaation kantajan merkitys- tai ajatussisältöä. Merkitys- tai ajatussisältöjä tarkastelee merkkeinä semiotiikka ja tietona filosofiaan kuuluva tietoteoria.
Sisältö viittaa tavallisesti teoksen aiheeseen, merkitykseen tai tarkoitukseen, vastakohtana muodolle. Nykytaiteessa toisiaan seuraavat uudistukset impressionismista alkaen ovat ohjanneet keskustelua siihen, että muoto on ollut usein etusijalla sisältöön nähden. Perinteisistä taiteen muodoista irtautumista erityisen radikaalisti 1960- ja 1970-luvuilla seurasi käsitetaide, jonka piiristä nousi teoksia, joissa muoto ja sisältö sulautuivat uudella tavalla.


title: Stundarsin ulkoilmamuseo

text: Stundarsin ulkoilmamuseo on Sulvalla Mustasaaressa sijaitseva museo. Kansankoulunopettaja Gunnar Rosenholm perusti vuonna 1938 museoyhdistyksen, josta museo sai alkunsa. Museoa hallinnoi hallinnoi Stundars r.f. Rosenholm oli kansanomaisten esineiden keräilijä ja sai paikallisia asukkaita innostumaan museon luomiseen. Alueelle on kerätty runsaasti rakennuksia lähiseudulta ja Vaasasta, ja ne on sisustettu 1900-luvun alun tyyliin. Siellä on muun muassa kirjailija Jarl Hemmerin kotitalo, joka siirrettiin 1970-luvun lopulla Vaasasta Stundarsiin.


title: Ilmailumuseo

text: Ilmailumuseo on kokoelma lentokoneita, jotka ovat esillä museomaisena näyttelynä. Osa joidenkin ilmailumuseoiden kokoelmista koostuu lentokelpoisista lentokoneista, jotka yleensä esiintyvät eri ilmailunäyttelyissä. Suuremmilla ilmailumuseoilla on yleensä suljetuissa arkistoissaan runsaasti lentokoneisiin liittyvää kirjallisuutta (käyttökäsikirjat, suunnitteludokumentteja) ja valokuvia tutkijoiden käyttöä varten.


title: Muistolehto

text: Muistolehto on hautausmaalla sijaitseva tuhkatuille vainajille tarkoitettu hautauspaikka, jossa tarkoituksena on, että yksittäisen vainajan tuhkan sijainti on korkeintaan hautausmaan ylläpitäjän tiedossa ja hautaus tapahtuu omaisten poissa ollessa. Hautauskäytännöissä on eroja muistolehtojen välillä, mutta käytännöt saattavat vaihdella myös samoissa muistolehdoissa. Tuhka voidaan haudata joko nopeasti maatuvan uurnan kanssa tai ilman. Tuhka voidaan myös sirotella esimerkiksi yhteiseen kuoppaan muiden vainajien kanssa tai sirotella kasvillisuuden sekaan. Muistolehdoissa on tavallisesti vainajien nimitiedot sekä syntymä- ja kuolinpäivämäärät sisältäviä laattoja, mutta muistolehtoihin on mahdollista haudata myös anonyymisti. On myös olemassa kokonaan anonyymeja muistolehtoja, kuten lapsille tarkoitetut "hietakehdot".


title: BMW 02-sarja

text: 2002 Turbo esiteltiin 1973 Frankfurtin autonäyttelyssä. Tämä oli BMW: n ensimmäinen turboahdettu tuotanto auto ja ensimmäinen turboahdettu tuotanto auto sen jälkeen, kun General Motors lyhyen aikaa tarjosi niitä 1960-luvun alussa. 2002 Turbo tuotti 127 kW (170 hv) klo 5,800 rpm, ja 240 N·m (180 lb·ft) vääntömomentin. 2002 Turbo:ssa käytettiin perustana 2002 tii mallin moottoria jossa KKK turboahdin ja moottorin puristussuhde oli laskettuna 6,9:1:een, jotta voitiin estää moottorin nakutus. Moottorissa käytettiin Kugelfischer mekaanista polttoaineen ruiskutusta ja giljotiini tyyppistä kaasuläppää. 2002 Turbo esiteltiin juuri ennen vuoden 1973 öljykriisiä, siksi vain 1,672 rakennettiin.


title: Kuorma-auto

text: Turboahdin esiteltiin kuorma-autojen moottoreihin vuonna 1949, jolloin moottoritehoa pystyttiin nostamaan 150 kW:n (200 hv:n) paikkeille. Kuorma-autojen tähänastinen tekninen kehitys oli kulkenut varsin suurin harppauksin johtuen kahdesta maailmansodasta, mutta samalla ohjaamo oli jätetty lähes täysin ilman huomiota. Esimerkiksi ohjaamoiden ääni- ja lämpöeristys oli käytännössä olematon.


title: Auto Technisches Spezialzubehör

text:
ATS oli saksalainen Formula 1 -talli, joka ajoi Pensken autoilla vuonna 1977 ja toimi itse valmistajana vuosina 1978–1984. Tallin nimi on lyhenne sanoista Auto Technisches Spezialzubehör. Ensimmäisenä valmistajavuonnaan talli ajatti kahta autoa, seuraavina vuosina yleensä yhtä. Korkein saavutus tallin autolla oli viides sija. Moottoreina talli käytti Ford Cosworth V8:aa ja BMW:n turbokonetta. Kuljettajina toimivat muun muassa Jochen Mass, Keke Rosberg, Manfred Winkelhock ja Gerhard Berger. Berger ajoi tallin viimeisellä kaudella pistesijalle Italian GP:ssä, mutta ei saanut pisteitä, koska ajoi toisella autolla tallien ilmoittaessa kaudelle vain yhden auton.
"*" Laiton osallistuminen kilpailun lähtöön.
‡ Pistesija tallin toisella autolla, jolla ei voinut kerätä pisteitä.


title: BMW M1

text: Malli perustuu alun perin Giugiaron suunnittelemaan, vuonna 1972 esiteltyyn Turbo Concept -autoon. BMW Motorsport GmbH vastasi käsinvalmistetun auton tuotannosta vuodesta 1978 vuoteen 1981 luokittelumallina. Alun perin BMW antoi Lamborghinin vastuulle huolehtia korin yksityiskohdista ja valmistaa prototyypit ja sarjatuotantoautot. Lamborghinin taloudellinen tilanne pakotti BMW:n kuitenkin ottamaan projektin vastuulleen huhtikuussa 1978, seitsemän prototyypin jälkeen.


title: Enzo Coloni Racing Car Systems

text: Menestyttyään monia vuosia alemmissa kilpasarjoissa Enzo Colonin vuonna 1983 perustama Enzo Coloni Racing Car Systems harppasi Formula 1 -luokkaan FIA:n ilmoitettua turbomoottorien poistumisesta kauteen 1989 mennessä, minkä ansiosta kilpailemisesta Formula Ykkösistä tuli halvempaa ja kannattavampaa pikkutalleille, joilla ei aikaisemmin riittänyt rahaa tehokkaisiin turbokoneisiin, joita oli isommilla talleilla. Colonin ensimmäisen F1-auton suunnitteli Roberto Ori, ja autojen voimanlähteenä toimi Novamotorin valmistama Cosworth DZF V8-moottori. Tallin ainoana kuljettajan toimi italialainen Nicola Larini, joka ajoi Colonin autoilla jo F3-luokassa. Coloni osallistui kauden aikana kahteen kisaviikonloppuun tehden ensiesiintymisensä kotiradallaan Italian Monzassa. Larini ei kuitenkaan selvinnyt karsinnoista, ja itse kilpailu jäi Colonilta ajamatta. Coloni osallistui vielä Espanjan GP:hen, josta tuloksena oli keskeytys.


title: Renault 40CV

text: 40CV-perheen viimeinen edustaja, NM, esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 1925, mutta sen markkinointi alkoi vasta tammikuussa 1926. Tässä uudessa mallissa, joka oli viimeinen pitkä 40CV, palattiin jälleen kolmeportaisen vaihteiston käyttöön mutta samalla siinä esiteltiin uutena innovaationa kuiva yksilevykytkin, joka korvasi siihen asti käytössä olleen kartiokytkimen. Muita uusia ajatuksia tulevaisuudesta edustivat kevytmetalliosien käyttö alustan joidenkin osien valmistuksessa sekä öljynjäähdytimen kenno, joka oli sijoitettu moottoritilan etuosaan. Viimeksi mainittu uudistus oli suoraa kehitystä vastavalmistuneella Montlhéryn kilparadalla suoritetuista testiajoista. Koska NM profiloitui suorituskykyiseksi malliksi, yhtiö päätti säilyttää valmistusohjelmassa toistaiseksi myös MC1-mallin niitä ostajia varten, jotka arvostivat enemmän perinteisempää 40CV:n tyyliä. Voimanlähteenä NM-mallissa oli sama 6-sylinterinen, 9,1-litrainen ja 150 hevosvoimainen moottori kuin JV1:ssä, sen avulla NM pääsi korimallista riippuen noin 120 km/h huippunopeuteen.


title: McLaren MP4/5

text: Kausi 1989 oli ensimmäinen kausi turbomoottoreiden kieltämisen jälkeen. Honda kehitti 3.5-litraisen V10-moottorin vuoden 1988 jälkipuoliskolla. MP4/5 osoittautui heti testeissä nopeaksi ja luotettavaksi. Alain Prostin avulla kehitetty auto oli kauden ennakkosuosikki. Vaikka Ferrarin uusi 640-auto oli erittäin nopea varsinkin Nigel Mansellin ajamana, siinä oli paljon luotettavuusongelmia puolielektronisen vaihteiston takia. Tämä antoi McLarenille etumatkaa.


title: Ford Mondeo

text: Moottorivalikoimassa oli paljon uutta. Bensiinimoottorit perustuivat Mazdan tekniikkaan. 1,8-litraisissa oli tehoa 110 tai 125 hevosvoimaa, mutta niiden ero suorituskyvyssä oli minimaalinen. Tehokkaampi 2,0-litrainen oli 145-hevosvoimainen, ja suurin moottori oli 2,5-litrainen V6. Dieselmoottorit olivat myös uusia ja läheistä sukua Transitin moottoreille. Tehoa 2,0-litraisissa oli 90 ja 115 hevosvoimaa. Erona niiden välillä oli lähinnä ahdin. Vuodelle 2002 esiteltiin 130-hevosvoimainen yhteispaineruiskutteinen turbodiesel (TDCi), joka edusti ajanmukaisinta moottoritekniikkaa. Alkuvaiheessa ainoastaan 2,0-litraisen bensiinimoottorin yhteyteen sai neliportaisen automaattivaihteiston. Myöhemmin TDCi-malliin ja V6:een tuli uusi viisiportainen automaatti.


title: Ford Mustang

text: Vaikka amerikkalainen autoteollisuus ja myös kuluttajat suosivat konventionaalista tekniikkaa, 1960-luvun alun urheilullisten kompakti-luokan autojen konehuoneeseen oli tarjolla myös valtavirrasta poikkeavia ratkaisuja. Vuosimallien 1962 - 66 "Corvair Monza Spyder / Corsa" -mallien kuusisylinterinen, ilmajäähdytteinen, taakse asennettu bokserimoottori sai lisäpotkua turboahtimesta, vuosimallien 1962 - 63 "Oldsmobile Jetfiren" konehuoneesta löytyi alumiinilohkoinen, turboahdettu ja polttoaineen suihkutuksella varustettu V8, vuosimallien 1961 - 63 "Pontiac Tempest Le Mans" -mallin voimanlähteenä toimi 194,5 kuutiotuuman (3,2 l) rivinelonen, jonka pystyi tilaamaan myös kaksi- tai nelikurkkuisella kaasuttimella. Tempest-mallisarjan vaihteisto oli sijoitettu taka-akselin yhteyteen. "Tempest"-malliston toista äärilaitaa edusti vuonna 1963 tarjolla ollut 326-kuutiotuumainen (5,3 l) V8, joka antoi tehoa 260 bhp


title: Volvo

text: Ennen toista maailmansotaa esitellyt Volvon mallit pysyivät tuotannossa sota-ajan yli. Vuosina 1950 ja 1951 Volvo esitteli uuden raskaan kuorma-automalliston, johon kuuluivat Titan ja sen "pikkuveli" Viking. Titan oli tehokas jo alun perin, mutta vuodesta 1954 lähtien siihen oli saatavissa turboahdettu moottori. Turbolla tavoiteltiin suurempaa tehoa ja varsinkin vääntöä kasvattamatta moottorin painoa. Kuitenkin Keski-Euroopassa turbotekniikkaan suhtauduttiin pitkään ennakkoluuloisesti. Raskaiden kuorma-autojen rinnalla Volvo valmisti jakelukäyttöä ja muuta kevyempää ajoa varten Snabbe-, Trygge- ja Starke-malleja. Vuonna 1965 Volvo uudisti koko kuorma-automallistonsa, jolloin Titan ja Viking korvattiin 86- ja 88-malleilla. Nokattomasta F88-mallista, jota suomalaiset automiehet kutsuivat "kasipariksi", tuli Volvon menestystuote, jota valmistettiin siihenastinen ennätysmäärä.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: Lupaavan alun saanut katolinen lähetystyö Japanissa alkoi kohdata ongelmia, kun kilpailu saarnaajaveljeskuntien välillä kiristyi ja jännitteet Portugalin ja Espanjan sekä Japanin hallinnon välillä kasvoivat. Kristinusko yritettiin tukahduttaa ja siihen aikaan ajoittuu Japanin 26 marttyyrin surmaaminen. Vuoteen 1630 mennessä katolisuus oli ajettu maan alle Japanissa. Kristittyjen lähetyssaarnaajien palatessa Japaniin 1800-luvun puolivälissä he löysivät maasta piilossa eläneen roomalaiskatolisen yhteisön, joka oli toiminut salassa Japanin hallitukselta yli 200 vuotta.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: Japanin 26 marttyyriä () olivat joukko katolilaisia, jotka teloitettiin ristiinnaulitsemalla 5. helmikuuta vuonna 1597. Heidän marttyyrikuolemansa on erityisen merkittävä katolisen kirkon historiassa Japanin kannalta. Marttyyreitä muistetaan katolisessa kirkossa, anglikaanisessa kirkossa ja luterilaisessa kirkoissa.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: Shōgun ja maan keisarillinen hallitus asettuivat aluksi katolisen lähetystyön tueksi toivoen, että katolisuus vähentäisi buddhalaisten munkkien valtaa Japanissa ja helpottaisi kaupankäyntiä Espanjan ja Portugalin kanssa. Samaan aikaan Shōgun oli kuitenkin myös tietoinen eurooppalaisesta kolonialismista. Japanin hallinto alkoi hiljalleen pitää katolista kirkkoa uhkana ja alkoi sortaa katolilaisia. Kristinusko kiellettiin ja ne japanilaiset jotka eivät suostuneet hylkäämään uskoaan tapettiin.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: Japanin 26 marttyyriä ja etenkin heidän joukossaan surmattu jesuiitta Paulo Miki ovat todella arvostettuja pyhimyksiä, vaikka he eivät olleet ainoita Japanissa surmattuja kristittyjä. Heidät julistettiin autuaiksi 14. syyskuuta vuonna 1627 paavi Urbanus VIII:n toimesta. Myöhemmin paavi Pius IX kanonisoi heidät 8. kesäkuuta 1862. Katolisessa pyhimyskalenterissa 26 marttyyrin muistopäivää vietetään 6. helmikuuta nimellä "Paulo Miki ja hänen toverinsa".


title: Japanin 26 marttyyriä

text: "San Felipe" -nimisen espanjalaisen laivan haaksirikkoutuminen Shikokun saarella Japanin pohjoisosassa 19. lokakuuta vuonna 1596 johti Japanissa laajamittaisten kristittyjen vainojen alkamiseen. Haaksirikon yhteydessä daimio Chōsokabe Motochika päätti takavarikoida laivan kuljettaman lastin. Takavarikoinnin aikana laivan kapteeni varomattomasti vihjasi japanilaisille, että espanjalaiset lähettivät katolisia saarnaajia alueille ainoastaan valmistellakseen alueet valloitusta varten. Kun tämä tieto päätyi Japania hallitsevan "taikō" Toyotomi Hideyoshin korviin, hän antoi käskyn ristiinnaulita 26 nagasakilaista kristittyä.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: Kristittyjen vainot jatkuivat Japanissa satunnaisesti puhjeten uudelleen vuosina 1613 ja 1630. Syyskuun 10. päivänä vuonna 1632 viisikymmentäviisi katolilaista teloitettiin Nagasakissa. Samoihin aikoihin katolisuus kiellettiin virallisesti lailla. Kirkko säilyi ilman papistoa ja teologista opetusta aina 1800-luvulle asti, jolloin katoliset lähetyssaarnaajat palasivat Japaniin.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: Teloitus suoritettiin 5. helmikuuta vuonna 1597. Teloitettavien joukossa oli kuusi fransiskaanilähetyssaarnaajaa, neljä espanjalaista, yksi meksikolainen ja yksi intialainen. Sen lisäksi teloitettavien joukossa oli kolme japanilaista jesuiittaa ja 17 japanilaista maallikkoa. Teloitus suoritettiin ensin nostamalla kristityt risteille, minkä jälkeen heidät lävistettiin keihäillä.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: 15. elokuuta vuonna 1549 Francisco Xavierin johtama pappien joukko saapui Espanjasta Kagoshiman kaupunkiin tarkoituksenaan tuoda katolinen kirkko Japaniin. Syyskuun 29. päivänä Francisco Xavier vieraili Kagoshiman daimion Shimazu Takahisan luona pyytäen lupaa saarnaamiselle Japanissa. Daimio suostui pappien pyyntöön toiveenaan kauppasuhteiden luominen Eurooppaan.


title: Japanin 26 marttyyriä

text: Shūsaku Endōn arvostettu romaani "Vaitiolo" kuvaa katolisten elämää Japanissa 1600-luvulla ja sisältää yksityiskohtaisen kuvauksen katolisten yhteisöjen vainosta ja kirkon tukahduttamisesta. Shūsaku Endōn romaanista on tehty vuonna 2016 Martin Scorsesen ohjaama elokuvasovitus Silence, jota on pidetty yhtenä Scorsesen hienoimmista elokuvista. Elokuvan pääosissa nähdään Andrew Garfield, Adam Driver ja Liam Neeson.


title: Kuriilien kiista

text: Saarilla on kummallekin maalle vertauskuvallinen merkitys. Japanille, erityisesti kansallisesti suuntautuneen viiteen ryhmittymään jakautuneen japanilaisen liberaali-demokraattisen valtapuolueen perinteisemmin suuntautuneille kannattajille, Kuriilit ovat osa Japania. Shimodan ja Pietarin sopimusten jälkeen Japani hallitsi Kurilleja elimellisenä osana emämaahan kuuluvaa suurta pohjoissaarta, Hokkaidoa, ei siirtomaana.


title: Sorkkaeläimet

text:
Sorkkaeläimiä voi tavata kaikilla mantereilla Australiaa ja napa-alueita lukuun ottamatta. Luonnonvaraisia sorkkaeläimiä ei voi tavata merellisillä saarilla, kuten vaikkapa Uudessa-Seelannissa. Ihmiset ovat sittemmin kuljettaneet sorkkaeläimiä näillekin alueille. Evoluutiohistoriallisesti ajateltuna sorkkaeläimet ovat varsin uusia lajeja myös Etelä-Amerikassa. Monipuolisin sorkkaeläinlajisto löytyy Afrikasta. Sorkkaeläimiin kuuluu hyvin erilaisiin olosuhteisiin sopeutuneita lajeja ja sorkkaeläimet ovat asuttaneet kaikki kasvillisuusvyöhyketyypit. Sorkkaeläimiä voi tavata hyvinkin korkealla vuoristossa ja toisaalta makeissa vesissä sukeltelemassa. Koska lajit ovat sopeutuneet elämään niin erilaisille alueille, ovat sorkkaeläimet nykyään hallitsevia kasvinsyöjiä. Kokonsa ansiosta ne eivät joudu juurikaan kilpailemaan muiden kasvinsyöjien kanssa ravinnosta. Suurempina ne kilpailisivat norsujen ja sarvikuonojen kanssa ja pienempinä jäniseläinten tai jyrsijöiden kanssa. Runsaslajisuudesta huolimatta sorkkaeläimet ovat erikoistuneet elämään vain tietyntyyppiseen ympäristöön, muilla nisäkäslajeilla sopeutumiskyky on suhteessa parempi.
Virtahevot, kirahvit ja okapit ovat eläimiä, joita ei elä luonnonvaraisena Afrikan ulkopuolella. Kameleja ja muita kamelieläimiä (esim. laama) tavataan nykyään Pohjois-Afrikassa, Arabian niemimaalla ja Etelä-Amerikassa. Sikoja elää laajemmin Afrikassa, Aasiassa ja Euroopassa. Etelä- ja Väli-Amerikassa elää kovasti sikoja muistuttavia pekareja. Onttosarvisia sorkkaeläimiä on levinnyt muutamia lajeja Pohjois-Amerikkaan, mutta runsaslukuisemmin niitä on Afrikan ja Euraasian puolikuivilla ja ruohoalueilla.


title: Sorkkaeläimet

text: Kaikki sorkkaeläimet ovat kasvinsyöjiä eli herbivoreja. Siat ja pekarit muodostavat pienen poikkeuksen, sillä ne saattavat syödä myös maassa pesivien lintujen munia, nuoria linnunpoikasia, matelijoita tai eläinten raatoja. Niidenkin pääravinnon lähde on kuitenkin kasvit, hedelmät tai juuret ja edellä kuvattu käytös on marginaalisessa osassa. Kaikilla sorkkaeläimillä on muista nisäkkäistä poikkeava ruoansulatusjärjestelmä. Märehtijöillä kääpiökauriita lukuun ottamatta on varsinaisen mahalaukun lisäksi kolme muuta mahaa eli siis yhteensä neljä eri mahaa. Kamelieläimillä, virtahevoilla ja kääpiökauriilla mahoja on kolme, kun taas sioilla ja pekaareilla on yksi varsin pieni maha ennen varsinaista mahaa. Märehtijöiden kaikilla neljällä mahalla on oma nimi: pötsi, verkkomaha, satakerta, ja juoksutusmaha.


title: Sorkkaeläimet

text: Sorkkaeläimet ("Artiodactyla") on kookkaiden maalla elävien kasvinsyöjänisäkkäiden lahko. Sorkkaeläimet keskittävät painonsa parilliselle määrälle (kaksi tai neljä) sarveisaineen päällystämiä varpaita eli sorkkia. Kavioeläimillä puolestaan varpaita on pariton määrä.


title: Sorkkaeläimet

text: Normaalissa kävelyssä sorkkaeläinten jalat liikkuvat järjestyksessä, jossa etumainen jalka ottaa askeleen, jolloin vastakkaisen puolen takajalka ottaa askeleen ja seuraavaksi takajalan samanpuoleinen etujalka ja lopulta viimeinen jalka ottaa askeleen. Esimerkiksi siis vasen etu, oikea taka, oikea etu ja vasen taka. Tämäkin jo yllä olevien jalan ominaisuuksien lisäksi parantaa sorkkaeläinten liikkumisnopeutta ja antavat osaselityksen sille, miksi sorkkaeläimet on niin runsaslajinen ryhmä. Nopeammassa juoksussa askeltahti muistuttaa hevosillakin havaittavaa laukkaa. Kirahvi on ainoa sorkkaeläin, jolla pääosa liikkumiseen tarvittavasta voimasta tulee etujaloista, muilla se tulee takajaloista. Kameli, kirahvi ja okapi poikkeavat kaavasta siinä määrin, että niiden kävellessä saman puoleiset etu- ja takajalat liikkuvat samanaikaisesti. Kameli pystyy kyllä myös liikkumaan muille sorkkaeläimille tyypilliseen tapaan.


title: Sorkkaeläimet

text: Sorkkaeläimet ovat olleet hyvin menestyksellisiä nisäkkäitä. Niihin kuuluu nykyään 240 eri elossa olevaa lajia, ja eri lajit ovat sopeutuneet kylmille ja myös paahtavan kuumille seuduille. Vaikka lajit ovat suurikokoisia, uusia lajeja on löytynyt yhä lisää muun muassa Kaakkois-Aasiasta. Monia lajeja uhkaa salametsästyksen ja metsähakkuista tai muusta seikoista johtuvan elinalueiden pienenemisen vuoksi sukupuuttoon kuoleminen. Virtahevot ovat perinteisistä sorkkaeläimistä ainoita, jotka ovat sopeutuneet ainakin osittain vesielämään. Painavin laji on Afrikassa elävä virtahepo, joka painaa noin 4,5 tonnia, kun taas kevyimpiä ja pienimpiä sorkkaeläimiä ovat kääpiökauriit (n. 1 kg, säkäkorkeus 35 cm). Pisin kaula on kirahvilla.


title: Sorkkaeläimet

text: Kaikki sorkkaeläimet kulkevat neljällä jalalla. Kussakin jalassa on parillinen määrä varpaita, joille ne laskevat painonsa. Jaloissa on hieman korkeammalla kaksi surkastunutta varvasta ja vielä kolmaskin, mutta se ei näy ulkoisesti. Se muistuttaa sorkkaeläinten varhaisista edeltäjistä, joilla oli viisi varvasta. Joillakin lajeilla ylempänä olevat varpaat eivät ole surkastuneet niin paljoa, jolloin ne astuvat kaikilla neljällä varpaalla. Esimerkiksi virtahevoilla on neljä yhtä suurta varvasta ja arktisilla alueilla elävällä peuralla takavarpaat ovat säilyneet melko suurina, koska ne helpottavat kulkua lumihangessa. Sorkkaeläimet ovat myös niin sanottuja kärkiastujia, eli kävellessään niiden varpaiden kärjet koskettavat maanpintaa ennen muuta jalkaa.


title: Sorkkaeläimet

text: "Diacodexis"-sorkkaeläimet olivat kaikkiruokaisia ja niillä oli jokaisessa jalassa viisi varvasta, mutta kolmas ja neljäs varvas oli alkanut pidentyä, mikä viittaa vahvasti sorkkaeläimiin. Niiden telaluun rakenne oli myös kuin nykyisillä sorkkaeläimillä. Nämä ensimmäiset sorkkaeläimet olivat kooltaan vielä pieniä (50 cm), mutta pitkäraajaisia, mikä viittaa ketteryyteen ja nopeajalkaisuuteen. Nykyisistä lajeista ne muistuttivat kääpiökauriita, joiden häntä tosin on selvästi vaatimattomampi kuin edeltäjillään. Esihistoriallisten sorkkaeläinten alkuperä on jäänyt hieman epäselväksi, mutta läheisin sukulainen lienee ollut varhaispaleoseenikaudella kehittyneet pesukarhua muistuttaneet "Chriacus"-nisäkkäät, jotka kuuluivat "Condylarthra"-lahkoon. Tässä kohtaavat sorkkaeläinten kehityslinja kavioeläinten, valaiden ja "Paenungulata"-nisäkkäiden kanssa (norsut, sireenieläimet ja tamaanit) kehityslinjojen kanssa.


title: Sorkkaeläimet

text:
Elossa olevat sorkkaeläimet on perinteisesti jaettu kolmeen alalahkoon, joissa on yhteensä kymmenen heimoa. Nykyinen luokittelu tulee muuttumaan tulevaisuudessa varsin olennaisesti, sillä DNA-tutkimusten ja kahden uuden Pakistanista löydetyn fossiilin (mm. "Artiocetus clavis", 2000) avulla on saatu selville, että virtahevot ja valaat ovat läheistä sukua toisilleen, ne ovat kehittyneet samasta kantavanhemmasta. Aiemmin virtahepojen kuviteltiin kehittyneen sioista, mutta tämä on osoittautunut virheelliseksi päätelmäksi. Jo fossiililöytöjen perusteella tunnettiin sorkkaeläinten ja valaiden läheinen yhteys, mutta selvää kuvaa tästä yhteydestä ei saatu ennen DNA-tutkimuksia. Osa tieteilijöistä on ehdottanutkin valaiden ("Cetecean") ja sorkkaeläinten ("Artiodactyla") yhdistämistä uuteen (ylä)lahkoon "Cetartiodactyla". Samalla sikaeläinten luokittelua joudutaan korjaamaan siten, että virtahevot siirretään pois omaksi alalahkoksi "Ancondata". Näin ollen sorkkaeläimiin kuuluisi yhteensä viisi heimoa. Alla tähän perustuva luokitus, ylempänä on annettu toistaiseksi voimassa oleva luokittelu, josta puuttuu sukupuuttoon kuolleiden kehityslinjojen luokittelu. Alla sukupuuttoon kuolleet esihistorialliset ryhmät on merkitty ristillä (†) ja perässä on aikakaudet, jolloin kyseinen ryhmä oli vielä elinvoimainen ja siihen kuuluvat alemmat ryhmät. Luokittelu perustuu Encyclopedia Britannican ”artiodactyl” artikkelin verkkoversioon (12.2.2009). (Luokittelussa ei valaita). Eri lähteissä käytetyt luokittelut saattavat poiketa suurestikin toisistaan. Esimerkiksi Gentryn & Hookerin (1988) luokittelussa sorkkaeläimet jaetaan niiden hampaiden perusteella "Bunodontia" ja "Selenodontia" -alalahkoihin. Siat kuuluvat ensimmäiseen ja kaikki muut jälkimmäiseen. McKennan & Bellin (1997) luokituksessa alaluokat ovat alla olevan luokituksen mukaisia, mutta alla oleva luokittelu ei ole kuitenkaan McKennan & Bellin mukainen.
Pienimmät sorkkaeläimet kuuluvat kääpiökauriiden heimoon. Massaltaan suurin parivarpainen on 4,5 tonnia painava virtahepo, kun kaikkein korkein on kirahvi. Sorkkaeläinten kallo on pitkänmallinen ja silmät sijaitsevat pään sivuilla. Niiden korvat ovat joko suippomaiset tai lähes pyöreät ja hännän pituus vaihtelee pitkästä pieneen tynkään.


title: Sorkkaeläimet

text: Jotkin lajit viihtyvät tiheissä metsissä, kun taas toiset viihtyvät avoimella tundralla tai savannilla. Tiheiden metsien etuna on esimerkiksi mahdollisuus piiloutua saalistajilta eikä ruoastakaan ole puutetta runsaan kasvillisuuden ansiosta, mutta toisaalta petojen havaitseminenkin on hankalampaa. Esimerkiksi savannilla sorkkaeläimet pystyvät paikantamaan lähestyvän vaaran nopeammin ja lähteä pakoon, mutta etenkin kuivakausina ruoasta saattaa tulla pula. Kirahvien pitkä kaula mahdollistaa korkeiden puiden lehtien syömisen, minne muut kasvinsyöjät eivät pääse käsiksi, ja kamelit pystyvät varastoimaan rasvaa ("ei vettä") kyttyröihin huonojen aikojen varalle. Puolittain vedessä elävät virtahevot ovat taas omaksuneet tavan laiduntaa kuivalla maalla ja syödä vesikasveja päiväsaikaan. Korkealla vuorilla elävien sorkkaeläinten etuna on ensisijaisesti petojen vähyys, mutta suurempana riskinä on esimerkiksi kalliolta putoaminen ja ruoan vähyys.


title: Sorkkaeläimet

text: Valtaosalla sorkkaeläimistä on paksu turkki, pohjoisimmilla lajeilla kaikkein paksuimmat. Poikkeuksena virtahevot, jotka ovat käytännössä paljaita, ja jotka ovat myös poikkeuksellisesti sopeutuneet vesielämään. Turkki koostuu kahdesta kerroksesta, joista alempi, pohjavilla, on lyhyempää ja tiiviimpää kuin pidempi peitekarva. Turkin päätarkoituksena on estää lämpökarkailu, mutta myös kosteudelta. Toissijaisena tehtävänä turkki, tai sen kuviot ja väritys, häiritsevät tai harhauttavat saalistajia. Joillakin lajeilla karvoitus viestittää myös iästä, sosiaalisesta asemasta laumassa tai jopa vaarasta.


title: Sotahistoria

text: Uusi sotahistoria on käsitteenä hiljalleen alkanut tarkoittaa nykyaikaisen historiatieteen keinoin toteutettua sotien tutkimista. Ensinnäkin tutkijat ovat pyrkineet saamaan niin kutsutun tavallisen ihmisen äänen kuuluville, mistä on seurannut muun muassa naisten toiminnan ulottaminen myös sotahistorian tutkimuksen piiriin. Toiseksi, tutkijat ovat vaihtaneet tapahtumatason kuvauksen analyyttisempään tarkasteluun, mikä on johtanut sodan taustalla olevien rakenteiden tutkimiseen. Molemmat yllä mainitut seikat ovat johtaneet havaitsemaan sodan kiinteänä osana rauhan ajan siviiliyhteiskuntaa sekä moniaikaisena ilmiönä, joka juontuu ajasta ennen sotaa ja jatkuu sen jälkeen. Kolmanneksi, tutkijat ovat työskennelleet monitieteisesti. Erityisesti sosiaalihistorian, etnografian, antropologian, taloushistorian ja kulttuurihistorian tutkimusteorioiden ja -metodien soveltaminen sotahistoriaan on johtanut uusien näkökulmien ja tulosten löytämiseen.


title: Olli Kleemola

text: Suomalaisen sotahistorian asiantuntijana Kleemola on erikoistunut siihen, kuinka erilaisen käsityksen viralliset sota-ajan valokuvat ja rintamamiesten epävirallisesti ottamat kuvat välittävät Suomen viime sotien olosuhteista ja tapahtumista. Hän on kirjoittanut suomalaisesta sotahistoriasta useita tekstejä, toimittanut kuvamateriaalia kirjoihin (esim. "Me olimme nuoria sotilaita" ja "Me puolustimme elämää") sekä esitelmöinyt useissa perinneyhdistysten järjestämissä tapahtumissa.


title: Sinun puolestas elää ja kuolla

text: Tepora käsittelee teoksessa talvisotaa tarkastelemalla lippuja joukkoliikkeiden ja kansakunnan sosiaalisina symboleina sekä nationalistista uhriajattelua. Kriitikon mukaan Tepora edustaa 2000-luvulla vahvistunutta "uutta sotahistoriaa". Suuntauksen edustajien näkökulma sotaan ei ole vain kenraalien ja poliitikkojen strateginen toiminta, vaan sotaa tutkitaan laajemmin, myös sosiaalisena ja kulttuurisena ilmiönä. Menetelmä hyödyntää sosiologiaa, psykologiasta, antropologiaa ja kirjallisuudentutkimusta. Suuntauksen taustalla on Carolyn Marvinin ja David W. Inglen teoria, jonka mukaan kansallisvaltiota voidaan pitää primitiivisenä heimouskontona, jossa sodassa kuolleet nähdään lipun vaatimina pyhinä uhreina.


title: Heikki Ylikangas

text: Kriitikot ovat arvostelleet Ylikankaan julkaisemia sotahistoriaan liittyviä asiatietoja osin vajavaisiksi ja virheellisiksi. Esimerkiksi Suomen sotahistoriaan ja erityisesti kesän 1944 tapahtumiin perehtynyt tietokirjailija ja yleisesikuntaeversti evp. Ilmo Kekkosen väitteiden mukaan Ylikankaalla on "heikot tiedot sotahistoriasta". Hän on tuonut esille väitteitä merkittävistä asiavirheistä Ylikankaan teoksessa "Romahtaako rintama? Suomi puna-armeijan puristuksessa kesällä 1944" (2007). Ylikangas arvioi teoksessa jatkosodan kesänä 1944 teloitetun noin 250 suomalaissotilasta, mikä herätti voimakasta keskustelua jo kirjan julkistustilaisuudessa, koska virallisesti on arvioitu kenttäoikeuksissa tai esimiehen aseenkäyttöoikeudella teloitetun 57 sotilasta.


title: Suomen sotahistoria

text: Suomen sotahistorian pitkäaikaisena piirteenä oli kuuluminen Ruotsin valtakuntaan keskiajalta vuoteen 1809 asti. Tämän vuoksi Suomi oli usein Ruotsin ja venäläisten valtioiden (Novgorodin, Moskovan ja keisarillisen Venäjän) välisten sotien taistelutantereena tai sodankäynnin tukialueena. Toisaalta suomalaisia taisteli Ruotsin armeijassa myös Baltiassa ja mannermaalla käydyissä sodissa.


title: Sotakirjallisuus

text: Sotakirjallisuudella on ollut valtava merkitys sille, kuinka suuri yleisö on nähnyt sodan. Sotakirjallisuudella on ollut myös tärkeä rooli kansallisen identiteetin luomisessa. Tästä hyvänä esimerkkinä on Johan Ludvig Runebergin Vänrikki Stoolin tarinat, jolla oli vaikutus suomalaisen identiteetin kehittymiseen erityisesti 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Nykyaikaiset tiedotusvälineet ovat tehneet Väinö Linnan Tuntemattomasta sotilaasta oleellisen osan suomalaista kulttuuria ja yhteiskuntaa.


title: Rooman sotahistoria

text:
Rooman sotahistoria koostuu voimakkaasta laajenemisvaiheesta koko Välimeren alueelle ajanlaskun alkupuolelle mennessä, rajojen säilyttämiseen tähtäävästä toiminnasta seuraavina vuosisatoina ja lopulta asteittaisesta vetäytymisestä ulkoisten uhkien kasvaessa ja valtakunnan painopisteen siirtyessä. Rooma oli militaristinen kulttuuri, jossa armeija näytteli aina keskeistä osaa kaikilla yhteiskunnan alueilla.
Rooman vallan näkyvin merkki provinsseissa oli usein sen armeija. Se oli Rooman politiikan toteuttaja, mutta myös politiikan luoja ja keisarintekijä. Se toimi tärkeänä sosiaalisen nousun väylänä ja roomalaistamisen työkaluna. Armeija kehittyi vähitellen Välimeren alueen mahtavimmaksi sotilasmahdiksi, kun tarpeen vaatiessa kootuista sotajoukoista siirryttiin ammattiarmeijaan Gaius Mariuksen uudistusten yhteydessä n. 100 eaa. Lopulta syntyi legioona, n. 6 000 miehen hyvin järjestäytynyt yksikkö.


title: Suomen sotahistoria

text: Suomen sotahistoria käsittää Suomen alueella käydyt aseelliset selkkaukset sekä konfliktit joihin Suomen alueen asukkaita on osallistunut merkittävissä määrin. Useimmiten tällaiset selkkaukset ovat tapahtuneet Suomessa tai sen lähialueilla, mutta suomalaisia on osallistunut myös muualla Euroopassa käytyihin selkkauksiin.


title: Einar Hakasalo

text: Kriitikot ovat arvostelleet oikeushistorian ja Suomen historian professorin Heikki Ylikankaan julkaisemia sotahistoriaan liittyviä asiatietoja osin virheellisiksi. Muun muassa kesällä 1944 Suomessa kenttäoikeuksissa ja/tai esimiehen aseenkäyttöoikeudella suoritettujen suomalaissotilaiden teloitusten määrän Ylikangas on esittänyt olevan noin 250, virallisesti arvioidun 57 asemesta. Sotahistoriaan perehtynyt tietokirjailija ja yleisesikuntaeversti evp. Ilmo Kekkonen väittää Ylikankaalla olevan heikot tiedot sotahistoriasta.


title: Sodassa vieraalla maalla

text: Aikalaiskuvausten lisäksi Suistola ja Tiilikainen hankkivat tarjolla ollutta lisämateriaalia ja laativat kuvauksen, jonka juonta Tuderuksen ja Kuulan muistelmat kuljettavat. Taustoitus pohjautuu kirjoittajien omaan asiantuntemuksen, suoran kerronnan yhdeksi näkökulmaksi rajattiin siten kirjoittajista kiinnostavimmat seikat, kuten suomalaisuus ja suomalainen sotilasjohtaminen. Kun sotahistoria on viime vuosikymmeninä kehittynyt ja uusista näkökulmista on syntynyt tutkimusta, kirjoittajat toteavat, että heillä on ollut käytössään runsaasti arvokasta aineistoa ja lisäksi muun muassa Kansalliskirjaston digitoidut lehdet. He ovat täyttäneet niitä aukkoja, joita aiempi kirjallisuus on jättänyt: sodan historialliset heijastusvaikutukset ja turkkilainen näkökulma sotaan.


title: Moottoripyöräurheilu

text:
Moottoripyöräurheilu on nimitys erilaisille moottoripyörällä harjoitettaville urheilun lajeille. Suurinta osaa moottoripyöräurheilun lajeista hallinnoi Kansainvälinen moottoripyöräliitto FIM "(Fédération Internationale de Motocyclisme)". Renkaat ovat erikoisvalmisteisia. Renkaan pinnassa on liukuestepiikit, jotka takaavat turvallisen ja hallitun ajaminen jäällä. Liukuesteen (terästä) enimmäispituus on 28 mm mitattuna renkaan pinnasta tai liukuesteen muusta kiinnityspinnasta (piikkejä on takarenkaassa 200 ja eturenkaassa 160). Liukuesteitä ei saa kiinnittää eturenkaan oikealle puolelle siten, että ne ulottuvat renkaan oikean puoleisen leveimmän kohdan kautta vedetyn linjan ulkopuolelle. Jäärata, luonnon jäätä tai tekojäätä, on 400 m pitkä ja ajosuunta on vastapäivään
Yhden kilpailuerän kesto noin 60 sekuntia. Kilpailussa ajetaan yhteensä 16 erää, eli jokainen jokaista vastaan. 4 ajajaa kussakin erässä ajavat 4 kierrosta. 3, 2, 1, 0, pistelaskujärjestelmä on selkeän yksinkertainen.


title: Lumi

text: Lumi mahdollistaa monia talven harrastuksia ja urheilumuotoja. Nollan asteen vaiheilla lumi muovautuu helposti lumipalloiksi, joilla voi käydä lumisotaa tai joista voi rakentaa lumilinnoja ja lumiukkoja. Hiihtäminen ja kelkkailu ovat suosittuja liikunta- ja urheilumuotoja. Talviurheilu on perinteisesti riippuvaista lumiolosuhteista, vaikka monille lajeille on kehitetty vaihtoehtoja lumettomiin oloihin. Hiihtokauden pidentämiseksi käytetään monissa laskettelukeskuksissa tykkilunta, jonka avulla rinteitä voidaan lumettaa silloin, kun lämpötila on pakkasen puolella. Lämpimillä alueilla hiihtokeskukset ovat jopa peittäneet rinteitä täysin keinotekoisella, lunta muistuttavalla aineella. Lumen virkistyskäytöllä on suuri taloudellinen merkitys esimerkiksi Alpeilla ja Lapissa. Kemin lumilinna ja Ruotsin jäähotellit houkuttavat myös ulkomaisia matkailijoita.


title: Miekkailu

text:
Eri urheilumiekkailulajien tekniikat eroavat toisistaan, koska eri lajeissa sallitut osuma-alueet ovat erilaiset. Lisäksi säilässä ja floretissa on käytössä etuoikeussääntö, eli hyökkäyksen aloittavalla ottelijalla on etuoikeus ja puolustautuvan ottelijan tulee suorittaa väistö ennen kuin hän saa ryhtyä omaan hyökkäykseensä. Miekkailutekniikassa on erotettavissa kaksi erillistä kokonaisuutta: asetekniikka ja jalkatekniikka.
Liikkuminen ja etäisyyden pitäminen vastustajaan on miekkailussa – niin kuin kaikissa muissakin kamppailulajeissa – erittäin tärkeää. Miekkailussa liikkuminen tapahtuu siten, että jalat ovat noin hartianleveyden päässä toisistaan ja etujalan (oikeakätisillä oikean ja vasenkätisillä vasemman) kärki osoittaa kohti vastustajaa. Takajalka on 90 asteen kulmassa etujalkaan nähden siten, että kummankin jalan kantapää on samalla linjalla. Tarkoituksena on sijoittua vastustajaan nähden hieman kylki edellä, jotta osuma-alue olisi mahdollisimman pieni. Hartialinja on noin 45 asteen kulmassa tai vähemmän. Eteenpäin liikuttaessa etujalka nostetaan ilmaan ja siirretään eteenpäin, minkä jälkeen takajalka tuodaan eteenpäin. Peräännyttässä järjestys on päinvastainen. Muita jalkatekniikan liikkeitä ovat hyppy, eli "balestra", syöksy ja ryntäys eli "flèche". Säilämiekkailussa ryntääminen on kiellettyä.