title: Markku Kivekäs

text: Markku Olli Juhani Kivekäs (16. kesäkuuta 1947 – 30. toukokuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen Disney-asiantuntija ja -keräilijä. Hän toimi Aku Ankka -lehden päätoimittajana vuosina 1988–2007. Kivekäs jäi eläkkeelle tehtävästään kesäkuussa 2007. Hän jätti kaikkien aikojen huippulevikissään olevan Aku Ankan yli 35 vuoden työuran jälkeen. Hän oli tullut lehteen töihin jo vuonna 1970. Hän yleni toimitussihteeriksi vuonna 1976 ja toimituspäälliköksi vuonna 1986.


title: Markku Kivekäs

text: Kivekkään päätoimittajakaudella Aku Ankka -lehden yleisilme muuttui paljon. Entisestä poiketen muun muassa piirtäjien ja käsikirjoittajien nimet tuotiin esille tarinoiden oheen. Kivekkään panos populaarikulttuuriin ilmenee lukuisten Aku Ankan sivuilta elämään jääneiden lentävien lauseiden ja mielikuvituksellisten käännösten kautta. Kivekkään organisoima Carl Barksin Suomen vierailu vuonna 1994 oli myös näkyvä mediatapahtuma. Aku Ankan 2. heinäkuuta 2008 ilmestynyt numero 27/2008 omistettiin kokonaan Kivekkään muistolle. Lehti sisälsi kirjoituksen hänen elämästään sekä Carl Barksin ”Takaisin Klondikeen” -tarinan sen alkuperäisellä Kivekkään laatimalla suomennoksella, jota hän itse piti yhtenä merkittävimmistä käännöksistään.


title: Aku Ankka (lehti)

text: "Aku Ankka" saavutti Suomessa vuonna 1975 levikin 317 570, joka oli kaikista lehdistä Suomen suurimpia ja sarjakuvalehdissä omassa kastissaan. Vuoden 1975 levikkiennätys meni rikki vuonna 2007, ja lehden levikki oli maaliskuussa 320 514. "Aku Ankka" on Suomen suurin viikkojulkaisu, jota lukee viikoittain yli miljoona ihmistä. Vuonna 2017 lukijamäärä oli 574 000 eli enemmän kuin millään muulla yleisaikakauslehdellä. Väkilukuun suhteutettuna missään päin maailmaa ei lueta Disney-sarjakuvia yhtä paljon kuin Suomessa. Erityisesti lehdessä käytetty rikas suomen kieli on saanut kiitosta, ja se sai vuonna 2001 Helsingin yliopiston suomen kielen laitoksen vuosittain jakaman Kielihelmi-palkinnon. Sarjakuvien suomennokset ovat tuoneet sanontoja suomen yleiskieleen.


title: Mary A. Wuorio

text: Wuorio siirtyi myöhemmin sarjakuvien pariin. Hän oli Sanoman vuosina 1973–1974 julkaiseman "Zoom"-sarjakuvalehden päätoimittaja sen koko ilmestymisen ajan. Viimeksi Wuorio oli "Roope-setä"-lehden ensimmäisenä päätoimittajana 1978–1984. Lisäksi hän suomensi suuren osan 1970- ja 1980-luvuilla julkaistuista vanhemmista "Aku Ankan taskukirjoista", joiden värikäs suomen kieli oli pääosin hänen kynästään lähtöisin. Wuorio suomensi vuosina 1973–1988 yli 60 "Aku Ankan taskukirjaa" ja useita muita Disney-sarjakuvien kokoelmia. Hän suomensi myös yhdessä Outi Wallin kanssa Sanoman vuosina 1976–1977 albumeina julkaisemat Albert Uderzon ja René Goscinnyn "Umpah-pah"-sarjat.


title: Käännössarjakuva Suomessa

text: Toisen maailmansodan jälkeen amerikkalaiset ilmiöt tulivat muotiin, mukaan lukien sarjakuvalehdet. Vuonna 1951 Sanoma aloitti "Aku Ankan" julkaisemisen. "Aku Ankasta" tuli poikkeuksellisen suosittu. Se oli ensimmäinen kokonaan nelivärinen sarjakuvalehti, ja sen kohderyhmänä olivat sekä tytöt että pojat. Tärkein tekijä suosion taustalla oli kuitenkin Carl Barksin käsikirjoittamat ja piirtämät sarjat, joita julkaistiin alkuvuosina runsaasti. Suomalaisen "Aku Ankan" kieli oli alusta alkaen huolellista ja rikasta, ja se on tuonut sanontoja yleiskieleen. Parhaita Aku Ankan piirtäjiä, muiden muassa Barksia ja myöhemmin Don Rosaa on julkaistu albumeissa.


title: Vanhan linnan salaisuus

text: Vanhan linnan salaisuus () on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen Aku Ankka -sarjakuvatarina, joka julkaistiin alun perin kesäkuussa 1948. Barks oli saanut sen valmiiksi 3. joulukuuta 1947. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäisen kerran Aku Ankka -lehden numeroissa 1–5 vuonna 1972. Sen suomensi Aku Ankan silloinen päätoimittaja Alli Peltonen, joka tiettävästi käänsi koko päätoimittajakaudellaan vain tämän yhden tarinan. "Vanhan linnan salaisuus" on toinen tarina, jossa Barks käytti vuoden 1947 joulutarinaa "Joulu Karhuvuorella" varten keksimäänsä Akun vanhan, rikkaan sukulaisen Roope Ankan hahmoa. Se on käännekohta Barksin tuotannossa myös sikäli, että kyseessä on hänen ensimmäinen aarrejahtiin alusta lähtien keskittynyt tarinansa.


title: Itämeri

text: Suojelusopimusta muokattiin 1992, jolloin sitä laajennettiin käsittämään Itämeren koko valuma-alue. Vuonna 2003 komissio antoi uuden julistuksen Itämeren rehevöitymisen vähentämiseksi ja meriluonnon suojelun tehostamiseksi, muun muassa perustamalla kattava ja riittävä suojelualueverkosto. Komission perustehtäviin kuuluu Itämeren valtioiden yhteistyön kehittäminen ja kansainvälisten sopimusten sekä EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon edistäminen. EU hyväksyi 2009 Itämeren alueen strategian, jonka tavoitteisiin kuuluu puhdas Itämeri.


title: Itämeri

text: Itämerikomission lisäksi on useita muita organisaatiota, jotka pyrkivät edistämään Itämeren suojelua. Coalition Clean Baltic luonnonsuojelujärjestöjen yhteinen Itämeren suojeluun tähtäävä elin. Itämeren kaupunkien liiton yhtenä toiminta-alueena on ympäristönsuojelu. Lisäksi Greenpeacella on oma Itämeri-osastonsa ja WWF:llä on Itämeri-ohjelma sekä merikotkan ja norpan pelastamiseen tähtäävät kampanjat. Yksityisellä puolella suomalainen John Nurmisen Säätiö pyrkii toimimaan puhtaamman Itämeren puolesta hankkeilla, jotka tähtäävät erityisesti rehevöitymisen torjuntaan ja öljykatastrofin estämiseen. Myös suomalainen säätiö Baltic Sea Action Group, BSAG (viralliselta nimeltään Elävä Itämeri -säätiö), nopeuttaa Itämeren pelastustyötä tuomalla yhteen eri organisaatioiden ja toimijoiden erityisosaamisen.Yksi BSAG:n työkaluista on Itämeri-sitoumus, jonka avulla eri toimijat voivat sitoutua edistämään Itämeren hyvinvointia omalla työllään.


title: Itämeri

text: Itämeren suojelu alkoi vasta 1972, kun Suomi tarjoutui järjestämään kongressin sen suojelemiseksi. Tästä alkaneesta prosessista seurasi Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelusopimus, joka allekirjoitettiin Helsingissä 1974. Sopimuksen tavoitteena oli saada kuriin Itämerta saastuttavat päästöt. Sopimus astui voimaan 1980, kun kaikki silloiset Itämeren valtiot olivat allekirjoittaneet sopimuksen, jonka toimeenpanevaksi elimeksi perustettiin Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio (HELCOM).


title: Helsingin sopimus (1974)

text: Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskeva yleissopimus eli Helsingin sopimus on Itämerta ympäröivien valtioiden välinen sopimus, joka velvoittaa vähentämään kuormitusta kaikista päästölähteistä, suojelemaan meriluontoa ja säilyttämään lajien monimuotoisuutta. Tämän sopimuksen toteuttamiseksi allekirjoittajavaltiot perustivat HELCOMin. Vuoden 1974 sopimus tuli voimaan 3. maaliskuuta 1980 ja uudistettiin vuoden 1992 sopimuksella, joka tuli voimaan 17. tammikuuta 2000.


title: Itämeri

text: Itämeren valuma-alue ulottuu laajalle sitä ympäröivälle alueelle Norjan tuntureilta Ukrainaan ja Jyllannin niemimaalta Äänisen taakse. Alueella asuu kaikkiaan yli 85 miljoonaa ihmistä. Valuma-alue on neljä kertaa itse altaan kokoinen ja ulottuu 14 valtion alueelle. Alue käsittää käytännössä kokonaisuudessaan Ruotsin, Viron, Latvian, Liettuan, Puolan sekä Venäjän Kaliningradin alueen. Lisäksi siihen kuuluu suurin osa Suomesta ja osia Venäjältä, Valko-Venäjältä, Saksasta ja Tanskasta sekä pieniä alueita Norjasta, Ukrainasta, Slovakiasta ja Tšekistä.


title: Itämeri

text: Laajimman määritelmän mukaan Itämeri on Pohjanmeren jatkeena oleva Atlantin valtameren sivumeri sisältäen kaikki merialueet Kattegatin pohjoisrajalta Suomenlahden ja Pohjanlahden perukoille asti. Tästä merialueesta käytetään myös nimitystä Itämeren alue (). Suppeamman määritelmän mukaan Itämeri (eli varsinainen Itämeri, , ) rajautuu pohjoisessa Pohjanlahteen, eli Saaristomereen ja Ahvenanmereen, ja Suomenlahteen sekä lounaassa Tanskan salmiin eli Juutinraumaan ja Fehmarnin Belttiin tai Juutinraumaan sekä Iso-Belttiin ja Vähä-Belttiin. Suppeimmassa määrittelyssä Riianlahti ei kuulu Itämereen ja lounaassa Itämeri rajautuu Belttienmereen.


title: Itämeri

text: Itämeren suomenkielinen nimi on käännöslaina meren ruotsinkielisestä nimestä "Östersjön", tanskankielisestä nimestä "Østersøen" ja hollannin nimestä "Oostzee" – näiden kielten alueelta katsottuna meri onkin idässä. Samaa tarkoittaa myös meren saksankielinen nimi "Ostsee", vaikka meri saksan kielialueelta katsottuna onkin koillisessa. Suomen kielen kannalta nimi on tavallaan harhaanjohtava, sillä Itämeri sijaitsee suomen kielialueen länsi- ja eteläpuolella. Vironkielinen nimi merelle onkin "Läänemeri" (”Länsimeri”).


title: Meriuposkuoriainen

text: Meriuposkuoriainen elää vedessä matalissa merenlahdissa murtovesialueella. Lajin esiintymiä löytyy Suomesta Itämeren piiristä Uudeltamaan rannikolta Perämeren rannikolle asti. Yksi elinvoimaisimmista esiintymistä löytyy Espoonlahden pohjukasta. Espoonlahden meriuposkuoriaisesiintymien alue on rajatusti Natura-suojeltu. Mikäli rakentamista ulotetaan laajalti alueiden piiriin, voi uhanalainen laji olla vaarassa. Vastaavia meriuposkuoriaisesiintymiä on Kiinassa.


title: Itämeri

text: Etelä-Itämeren tasaiset pohjanmuodot eroavat selvästi Pohjois-Itämeren rikkonaisista muodoista. Pohjoisen Itämeren alueella merenpohjan kallioperä on muodostunut kiteisestä kalliosta. Sen sijaan Itämeren eteläosissa ja muun muassa Selkä- ja Perämeren keskiosissa sekä Suomenlahden etelärannikolla kiteistä kallioperää peittävät sedimenttikivet, jotka tasoittavat pohjanmuotoja. Jääkaudet ovat kuluttaneet pois Itämeren varhaiset kerrostumat, ja käytännössä kaikki Itämeren pohjalla säilyneet kerrostumat ovat viimeisten 25 000 vuoden ajalta.


title: Väinämeri

text: Merialue on meriluontonsa puolesta ainutlaatuisen arvokas, ja se on suojeltu Itämeren ensimmäisenä erityisenä mertensuojelualueena. Se on melkein luonnontilainen. Suomen ympäristöministeriö on vuosina 1997–1999 kartoittanut Väinämeren vedenalaiset biotoopit ja kalojen tärkeimmät kutualueet.


title: Jäänmurtaja Sampo

text: Jäänmurtaja Sampo rakennettiin vuonna 1960 Wärtsilän telakalla Helsingissä. Sampo-nimensä alus peri vuonna 1898 valmistuneelta edeltäjältään, joka palveli jäänmurtajana yli 50 vuotta. Sampo on yksi neljästä Karhu-luokan jäänmurtajasta, joista ensimmäinen, Karhu, rakennettiin vuonna 1958. Sampo toimi jäänmurtajana Perämerellä vuosina 1961–1987. Koko historiansa ajan se toimi muiden jäänmurtajien tapaan meripelastustehtävissä sekä osallistui merellä kadonneiden etsintäoperaatioihin.


title: Jäänmurtaja Sisu (1939)

text: Sisu oli ensimmäinen Suomessa rakennettu merijäänmurtaja, jonka valtio tilasi vuonna 1937 avustamaan kasvavaa meriliikennettä. Alus oli myös ensimmäinen suomalaismurtaja, jossa oli dieselmoottori ja dieselsähköinen voimansiirto. Säästäväisyyssyistä murtajasta tehtiin yhdistelmäalus, joka avomerikautena palveli meripuolustuksessa sukellusveneiden emälaivana. Koska alus suunniteltiin matalakulkuiseksi murtamaan jäitä Perämeren rannikkoväylillä ja lisäksi vielä emälaivaksi, ei Sisu ollut kovinkaan tehokas avomerijäissä toimiessaan.


title: Jäänmurtajien historia

text: Ruotsin ensimmäinen merijäänmurtaja oli Tukholman kaupungin vuonna 1915 hankkima Isbrytaren II, joka myöhemmin sai nimen Sankt Erik. Ensimmäinen Ruotsin valtion jäänmurtaja oli 1926 valmistunut Atle. Jäänmurtajien toimintasädettä saatiin kasvatettua, kun niiden höyrykoneet alkoivat lämmitä öljyllä. Vuonna 1926 siirtyivät öljykauteen Ruotsin Atle ja Suomen Jääkarhu. Ensimmäisenä dieselsähköistä koneistoa käytti vuonna 1933 valmistunut ruotsalainen Ymer, josta saadut hyvät kokemukset innoittivat valitsemaan suomalaiseen Sisuunkin 1939 dieselmoottorit.


title: Jäänmurtajien historia

text: Saksassa valmistui vuonna 1871 Euroopan ensimmäinen varsinainen jäänmurtaja, höyryalus Eisbrecher I, jonka nimikin on suomeksi jäänmurtaja. Alus, joka myöhemmin sai nimekseen Eisfuchs, mursi jäätä Hampurin satamassa ja Elbellä. Pohjoismaissa, joissa jäänmurtajia erityisesti tarvitaan, seurattiin pian Hampurin esimerkkiä. Norjan ja samalla Skandinavian ensimmäinen murtaja valmistui 1877 ja sai nimekseen Mjölner. Malmössä rakennettu alus mursi jäätä Kristianian eli nykyisen Oslon satamassa ja sinne johtavassa vuonossa. Mjölner mursi kiintojään painollaan ja rungon painaessa jääpaloja vedessä alaspäin ne joutuivat kahden keskipakoispumpun tuottamaan vesivirtaan, joka työnsi palaset kiinteän jään alle.


title: Jäänmurtajien historia

text: Suomen toinen jäävahvisteinen alus oli SHOY:n rahtihöyrylaiva Capella, jonka keulaa ja perää vahvistettiin vuonna 1888. Vuonna 1887 tanskalainen varustamo Det Forene Dampskilb Selskap aloitti liikenteen Hangon ja Kööpenhaminan välillä. Höyryalukset Libau ja Uffo tarvitsivat avukseen jäänmurtajan ja niinpä ensimmäinen varsinainen jäänmurtaja nähtiin Suomessa huhtikuussa 1899, kun tanskalainen Bryderen kävi avaamassa väylän Hankoon.


title: Jäänmurtajien historia

text: Uutta jäänmurtotekniikkaa edusti 1891 valmistunut ruotsalainen tykkivene (kanuunavene) Svenskssund, jolla oli solakampi keula ja jonka keularanka ja jää kohtasivat 28 asteen kulmassa. Keulapotkureita käytti ensimmäisenä jäänmurtoon Yhdysvaltain Suurilla järvillä liikennöinyt junalautta S:t Ignace, joka valmistui 1888. Ensimmäinen eurooppalainen keulapotkurillinen murtaja oli Suomen valtion toinen murtaja, vuonna 1898 valmistunut "Sampo".


title: Jäänmurtaja Sampo (1898)

text:
Tärkeä uudistus oli se, että alukseen oli asennettu kokonaan uudentyyppiset potkurit.
Menetelmän käyttöönotto oli tarpeen sanelema: ensimmäinen jäänmurtajamme, 1890 valmistunut Murtaja, särki ensimmäisinä talvinaan monet kerrat potkurinsa jäissä, ja koska se oli tuolloin ainoa lajissaan, potkurinvaihto oli tehtävä vahinkopaikalla merellä, keskellä jääkenttää.


title: Jäänmurtaja Tarmo (1907)

text: Alus valmistui Newcastle upon Tynessä vuonna 1907 ja tuli Suomeen tammikuussa 1908. "Tarmoa" on kutsuttu maailman vanhimmaksi säilyneeksi jäänmurtajaksi, mutta sitä seitsemän vuotta vanhempi säilynyt jäänmurtaja on saman telakan valmistama ja vuonna 1900 käyttöönotettu "Angara", joka on toiminut vuodesta 1990 museo- ja kokousaluksena Baikaljärvellä Siperiassa.


title: Jäänmurtaja Jääkarhu

text:
Jääkarhu herätti Suomessa runsaasti mielenkiintoa sekä lehdistössä että yleisön keskuudessa suuren kokonsa, konetehonsa ja teknisten ominaisuuksiensa takia. Lehdistö ylisti alusta monenlaisilla superlatiiveilla kutsuen sitä jopa maailman voimakkaimmaksi jäänmurtajaksi. Väite ei kuitenkaan pitänyt paikkaansa, sillä Venäjällä oli tuohon aikaan suurempi, 15 000 hevosvoiman tehoinen, murtaja "Svjatogor'.
Koska "Jääkarhun" käyttökustannukset olivat muita jäänmurtajia korkeammat, sen käyttöä pyrittiin säännöstelemään. Normaalisti se lähti avustustehtäviin viimeisenä murtajista ja lopetti ne keväisin ensimmäisenä. 1920- ja 1930-luvuilla Suomella oli vain kaksi varsinaista talvisatamaa (Hanko ja Turku), jotka pidettiin auki kaikkina talvina. Jääolosuhteiden salliessa avustettiin liikennettä usein kuitenkin myös Helsinkiin, Kotkaan, Raumalle ja Mäntyluotoon. Jääkarhu avusti liikennettä kuitenkin etupäässä Suomenlahdella.


title: Jäänmurtaja Voima

text: Voima on suomalainen jäänmurtaja, joka valmistuessaan oli ensimmäinen kahdella keulapotkurilla varustettu jäänmurtaja Itämerellä ja koko maailmassa. Voiman suuri koneteho ja hyvä ohjailtavuus (laiva kääntyy paikallaan ja voi liikkua sivuttain) herättivät kiinnostusta naapurimaissakin. Rakentajatelakalleen murtaja oli hyvä näyte telakan työ- ja suunnittelutaidoista. Wärtsilä rakensikin Voimalle kolme sisaralusta Neuvostoliittoon (Kapitan Belousov 1954, Kapitan Voronin 1955 ja Kapitan Melehov 1956) ja yhden Ruotsiin (Oden 1957).


title: Pyhäjärven kahakka

text:
Pyhäjärven kahakka oli Viipurin läänin Pyhäjärvellä 20. marraskuuta 1917 tapahtunut aseellinen
yhteenotto, jossa vastakkain olivat Heikki Kaljusen johtama Viipurin työväen järjestyskaartin osasto sekä Jalmari Pusan komentama Pyhäjärven suojeluskunta.


title: Pyhäjärven kahakka

text: Marraskuun yleislakon levottomuuksiin liittyvät tapahtumat saivat alkunsa, kun Kaljusen johtama työväen järjestyskaartin osasto lähti 19. marraskuuta suorittaman elintarvike- ja asetakavarikkoja Karjalan kannaksen pitäjiin. Saavuttuaan seuraavana päivänä Pyhäjärven asemalle, Kaljusen joukkoa oli vastassa parisataa suojeluskuntalaista, jotka alkoivat ampumaan asemalle pysähtynyttä järjestyskaartin junaa. Lyhyen tulitaistelun seurauksena sai välittömästi surmansa kaksi suojeluskuntalaista, loppujen lähtiessä pakoon tai jäätyä Kaljusen miesten vangeiksi.


title: Pyhäjärven kahakka

text: Välikohtaus oli osa jo keväästä asti käynnissä olleeseen työväenliikkeen ja porvariston väliseen valtataisteluun, joka lopulta johti tammikuussa 1918 käynnistyneeseen sisällissotaan. Järjestyskaartin suorittamien elintarviketakavarikkojen taustalla oli maassa vallitseva ruokapula ja jopa suoranainen nälänhätä, joka paheni entisestään varakkaiden maanviljelijöiden ja porvariston hamstrattua itselleen elintarvikkeita. Työväen järjestyskaartit yrittivät riisua porvaristoa aseista myös turvatakseen 14. marraskuuta käynnistyneen yleislakon onnistumisen. Pyhäjärven kahakan aikaisten tapahtumien kulusta ei kuitenkaan ole tarkkaa selvyyttä, sillä lehtiuutisoinnin ja myöhemmän kirjallisuuden välillä on paljon ristiriitaisia tietoja.


title: Pyhäjärven kahakka

text: Noin 20 minuuttia kestänyt laukaustenvaihto päättyi lopulta suojeluskuntalaisten patruunoiden loppuessa. Kaksi suojeluskuntalaista sai surmansa ja seitsemän haavoittui, joukossa oli myös pimeässä omien luodeista osumia saaneita. Järjestyskaartin miehistä ei yksikään ilmeisesti edes haavoittunut. Suurin osa suojeluskuntalaisista onnistui pakenemaan, mutta useita kymmeniä jäi vangiksi, ja heidät suljettiin junanvaunuihin järjestyskaartin suorittaman tarkistuksen ajaksi. Eronen ja Komonen kertovat vuonna 1930 ilmestyneessä kirjssaan suojeluskuntalaisiin iskeneestä paniikista, jonka seurauksena useat juoksivat suoraan järjestyskaartilaisten syliin. Kaljusen kertomus kahakan aloittajasta pitää todennäköisesti paikkansa, koska he eivät kirjassaan mainitse asiasta, kuten ei myöskään välikohtauksesta "Hakkapeliitta-lehteen" vuonna 1937 kirjoittanut Jalmari Pusa.


title: Pyhäjärven kahakka

text:
Vuonna 1937 Pyhäjärven asemalle pystytettiin kahakassa kaatuneiden suojeluskuntalaisten muistomerkki. Pitäjä jäi toisen maailmansodan
jälkeen Neuvostoliitolle luovutetuille alueille, ja muistomerkki on todennäköisesti tuhoutunut.


title: Vesikosken kahakka

text: Marraskuisia tapahtumia edelsivät vielä naapuripitäjissä Metsämaalla ja Ypäjällä käynnistyneet maatalouslakot, joiden lakkokokouksia Loimaan suojeluskunta oli hajottamassa. Metsämaalla lakko kesti ainoastaan vuorokauden, mutta Ypäjällä siitä tuli viiden viikon pituinen. Vakavin välikohtaus sattui 9. elokuuta Ypäjänkylässä, jossa suojeluskuntaan kuulunut Metsämaan nimismies Frans Heinonen ampui lakkovahtina toimineen 21-vuotiaan työmiehen Simo Saarikon, josta tuli näin vuosien 1917–1918 väkivaltaisuuksien ensimmäinen suomalainen kuolonuhri. Saarikon hautajaisista muodostui suuri yleisötapahtuma, johon osallistui jopa parituhatta ihmistä. Tapauksen oikeudenkäynti pidettiin Humppilassa, jossa järjestetyillä syyskäräjillä yli 2 000 mielenosoittajaa vaati suojeluskuntalaisia vastuuseen hänen kuolemastaan. Järjestystä käräjillä oli valvomassa Loimaan suojeluskunnan 40-miehinen ratsuosasto. Nimismies Heinonen vapautettiin kaikista syytteistä, mutta lopulta Metsämaan punakaarti surmasi hänet sisällissodan aikana helmikuussa 1918.


title: Ruotsilan kahakka

text: Ruotsilan kahakka oli Sastamalan Kiikassa sijaitsevassa Ruotsilan kartanossa 22.–23. tammikuuta 1918 sattunut välikohtaus, joka oli yksi Suomen sisällissotaa edeltäneistä väkivaltaisuuksista. Suojeluskuntalaisten sekä punakaartin ja venäläisten sotilaiden välisessä tulitaistelussa sai surmansa yksi suojeluskuntalainen. Kokemäenjoen rannalla Tyrvään ja Kiikan rajalla sijainnut kartano oli tuolloin Tyrvään kihlakunnan kruununvoutina toimineen Arno August Rydmanin (1866–1934) omistuksessa.


title: Pyhäjärven kahakka

text: Paluumatkan aikana tapahtui vielä kaksi välikohtausta, joissa kuoli kaksi suojeluskuntalaista. Käkisalmen Suotniemellä sai 22. marraskuuta surmansa kunnallislautakunnan puheenjohtajana toiminut opettaja Johannes Komonen ja vuorokautta myöhemmin Kavantsaaressa suojeluskuntaan kuulunut maanviljelijä Juho Olkinuora. Tapuksiin syyllisiä olivat paikalliset työväenkaartit, joiden tekemisistä Kaljunen ei suostunut ottamaan vastuuta. Komonen sai surmansa Suotniemen kansakoululla tapahtuneessa ampumavälikohtauksessa ja Olkinuora puolestaan ollessaan mukana viiden suojeluskuntalaisen ryhmässä, joka oli mennyt Kavantsaaren työväentalolle vaatimaan takavarikoituja aseita takaisin. Sosialidemokraattisen "Työ-lehden" mukaan miehet eivät olleet varoituslaukauksesta huolimatta pysähtyneet, jolloin heitä kohti ammuttiin ja Olkinuora kuoli päähän tulleesta osumasta. Porvarillisen "Wiipurin Sanomien" mukaan laukaukset ammuttiin ilman varoitusta.


title: Pyhäjärven kahakka

text: Käkisalmesta Kaljunen miehineen jatkoi vielä samana iltana Pyhäjärvelle. Suojeluskunnan vaikutusvalta oli paikkakunnalla niin suuri, että pitäjässä oli päätetty jäädä kokonaan yleislakon ulkopuolelle. Sotahistorioitsija Sampo Ahton mukaan ensimmäinen viikko oli sujunut rauhallisesti, mutta aamulla 20. marraskuuta Pyhäjärven aseman läpi kulki Raudun rautatieläisten lakkokomitean juna, josta uhattiin pian palata näyttämään, kuka on vahvin. Suojeluskuntaa tapahtuma ei huolettanut, koska se tiesi, ettei rautulaisilla ole aseita. Ahton mukaan pitäjästä aikaisemmin pois ajetut järjestyskaartin miehet saivat suostuteltua Kaljusen suuntamaan myös Pyhäjärvelle ”mahtailevana” pidettyä suojeluskuntaa vastaan.


title: Pietisen tehtaan kahakka

text: Pietisen tehtaan kahakka oli Viipurissa toimineessa Pietisen puusepäntehtaassa 19. tammikuuta 1918 tapahtunut paikallisen suojeluskunnan ja punakaartin välinen aseellinen yhteenotto. Sitä on pidetty myös Suomen sisällissodan todellisena alkuna, vaikka varsinaisesti sodan katsotaan käynnistyneen vasta 27. tammikuuta. Välikohtaus sai alkunsa kun punaiset tekivät tarkastusta suojeluskuntalaisten asevarastona toimineeseen rakennukseen, jolloin yksi punakaartilainen sai surmansa. Tilannetta seurasi piiritys, joka huipentui laukaustenvaihtoon ja valkoisten pakenemiseen rakennuksesta. Tapahtumia seuranneina päivinä tilanne Viipurin läänissä laajeni nopeasti sisällissodaksi.


title: Nikolai Žerdev

text: Žerdev pelasi kauden 2009–2010 Venäjällä tehden 13 maalia ja 26 syöttöä 52 ottelussa, eikä HK Atlant selviytynyt KHL:n pudotuspelien ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Žerdev palasi NHL:ään seuraavaksi kaudeksi vuoden mittaisella sopimuksella Philadelphia Flyersin kanssa. Kausi oli tilastollisesti hänen uransa heikoin NHL:ssä, eikä hän pelannut liigassa Flyersissa kuin vain kyseisen kauden. Syksyllä 2011 Žerdev palasi takaisin HK Atlantiin Venäjälle.


title: Nikolai Žerdev

text: Žerdev sopi kiistansa Venäjän jääkiekkoliiton kanssa seuraavalla kaudella, sillä NHL:ssä oli , minkä vuoksi Žerdev palasi TsSKA:han ja suoritti samalla asepalveluksensa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Columbukseen ja teki kaudella läpimurtonsa liigassa. Hän pelasi kaksi ottelua Syracuse Crunchissa, Columbuksen farmijoukkueessa AHL-liigassa, mutta hänet nostettiin pian Columbuksen vakinaiseen kokoonpanoon, ja loppukaudesta hän jo tuurasi joukkueen loukkaantunutta tähtihyökkääjää Rick Nashia ensimmäisessä ketjussa. Kausi päättyi myös Žerdevin osalta polvivammaan.


title: Nikolai Žerdev

text: Kun Žerdevin sopimusta oli jäljellä enää yksi kausi, Columbus myi hänet ja Dan Fritschen ennen kauden alkua New York Rangersiin, josta Columbus sai vaihdossa puolustajat Fjodor Tjutinin ja Christian Bäckmanin. Rangersissa Žerdev oli runkosarjassa joukkueen paras pistemies yhdessä Scott Gomezin kanssa 58 pisteellä ja hän pääsi ensimmäistä kertaa urallaan NHL:n pudotuspeleihin, joista Rangers tosin putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kauden päätteeksi Žerdevistä tuli vapaa pelaaja, eikä hän saanut sovittua palkasta ilman välimieskäsittelyä, jossa hänet arvioitiin niin arvokkaaksi, ettei Rangers halunnut solmia uutta sopimusta hänen kanssaan. Muutkaan NHL-joukkueet eivät olleet kiinnostuneet kalliista laitahyökkääjästä, joten Žerdev solmi sopimuksen HK Atlantin kanssa ja palasi Venäjälle.


title: Nikolai Žerdev

text: Nikolai Olegovitš Žerdev (, ; s. 5. marraskuuta 1984 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hänellä on myös Venäjän kansalaisuus. Žerdev pelaa kaudella 2014–2015 KHL-seura OHK Dinamo Moskovassa.


title: Nikolai Žerdev

text: Žerdev aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Kiovassa jo neljävuotiaana. Hän aloitti ensin taitoluistelulla, mutta innostui jääkiekosta ja liittyi HK Sokol Kiovan 5-vuotiaiden joukkueeseen valmentajan Jurij Krilovin rohkaisusta. Joukkueessa pelasi myös Anton Babtšuk. Myöhemmin Sokolin pelatessa kansainvälisessä junioriturnauksessa Québecissä venäläisen Elemaš Elektrostalin valmentaja Ravil Išakov huomasi Žerdevin ja Babtšukin ja sai heidät suostuteltua liittymään joukkueeseensa ja muuttamaan Venäjälle Elektrostaliin, jossa ukrainalaiset aloittivat vuonna 1999 15-vuotiaina seuran kakkosjoukkueessa Pervaja Ligassa. Elektrostalissa Žerdev pelasi seuraavat neljä vuotta pelaten välillä myös seuran ykkösjoukkueessa Vysšaja Ligassa.


title: Nikolai Žerdev

text: Žerdevistä tuli 18-vuotias ammattilaisjääkiekkoilija vuonna 2002 hänen siirryttyä HK TsSKA Moskovaan. Itse asiassa hän oli vain TsSKA:ssa lainassa, vaikka sai palkkaa. Žerdev sanoi saaneensa tarjouksia useilta seuroilta, mutta päätyi valinnassaan juuri TsSKA:han, sillä sitä valmensi kuuluisa Viktor Tihonov. Ensimmäisen Venäjän pääsarjakauden jälkeen Columbus Blue Jackets varasi Žerdevin neljäntenä kesän 2003 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän aloitti kauden 2003–2004 TsSKA:ssa, mutta solmi yllättäen kauden puolivälissä sopimuksen Columbuksen kanssa ja siirtyi joukkueen kokoonpanoon NHL:ään.


title: Ivan Novoseltsev

text: Ivan Petrovitš Novoseltsev (; s. 23. tammikuuta 1979 Golitsyno, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan NHL:ssä viiden kauden aikana yhteensä 234 runkosarjaottelua tehopistein 31+44=75. NHL:ssä hän edusti Florida Panthersia ja Phoenix Coyotesia. Pohjois-Amerikkaan Novoseltsev siirtyi pelaamaan jo juniorisarja OHL:ään. Kotimaassaan Venäjällä hän aloitti Krylja Sovetovissa ja pelasi pääsarjatasolla viidessä muussakin joukkueessa. Novoseltsev edusti Venäjää MM-kilpailuissa 2003


title: Nikolai Žerdev

text: Kausi alkoi Žerdevin ja Columbuksen sopimuskiistalla. Vanhan sopimuksen päätyttyä Žerdev vaati palkankorotusta ja uhkasi jäädä Venäjälle, ellei hänen ehtoihinsa suostuta. Hän ehtikin aloittaa kauden Himik Moskovan alueen joukkueessa Venäjän superliigassa, ennen kuin Columbus suostui yli seitsemän miljoonan dollarin kolmen kauden mittaiseen sopimukseen. Žerdev kiitteli seuraa luottamuksesta ja ilmoitti olevansa innokas liittymään jälleen seuran kokoonpanoon. Kausi ei kuitenkaan sujunut odotetusti, ja huonojen suoritusten vuoksi Žerdeviä syytettiin huonosta motivaatiosta. Hän sai 71 ottelussa kokoon vaatimattomat 32 pistettä. Žerdev ja uusi toimitusjohtaja Scott Howson sekä päävalmentaja Ken Hitchcock pitivät kauden jälkeen kokouksen, jossa osapuolet sopivat kauden mittaan syntyneet erimielisyydet.


title: Anton Voltšenkov

text: Anton Aleksejevitš Voltšenkov (, s. 25. helmikuuta 1982 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän edustaa kaudella 2016–2017 KHL-seura Admiral Vladivostokia. Hän on pelannut urallaan lähes 700 NHL:n runkosarjaottelua Ottawa Senatorsissa, New Jersey Devilsissä ja Nashville Predatorsissa. Voltšenkov on pelannut kahdesti NHL:n Stanley Cup -finaaleissa, mutta hänen joukkueensa hävisi finaalisarjan kummallakin kerralla. Venäjän maajoukkuetta Voltšenkov on edustanut kahdesti olympialaisissa ja MM-kilpailussa sekä kerran World Cupissa. Hän oli voittamassa kultaa MM-kilpailussa 2009 ja hopeaa 2002.


title: Nikolai Žerdev

text: Kaudeksi 2014–2015 Žerdev teki yksivuotisen sopimuksen OHK Dinamo Moskovan kanssa.


title: Säräisniemen keramiikka 1

text: Säräisniemen keramiikka 1 on ensimmäinen Karjalassa, Norjassa ja Pohjois-Suomessa käyttöönotetun kivikautisen keramiikan tyylisuunta. Sen pioneerikäyttäjät, mesoliittiset metsästäjä-keräilijät, aloittivat pitkän keraamisten astioiden valmistusperinteen, jonka kaikkia tyylisuuntia kutsutaan yhteisesti kampakeramiikan läntiseksi ryhmäksi. Kirjallisuudessa siitä käytetään lyhennettä "Sär 1" erotukseksi myöhemmin valmistetusta 2-tyylistä Säräisniemen keramiikka 2, joka lyhennetään "Sär 2". Ensimmäisen keraamisen tyylin syntypaikkaa ei edelleenkään tunneta. Ajoituksien valossa on ollut kolme varhaista esiintymää (noin 5300−5100 eaa.): Pohjois-Norja, Vienan Karjala ja Pohjois-Kainuu. Tätä Fennoskandian kultturivaihetta kutsutaan venäläisessä ja suomalaisessa kirjallisuudessa myös neoliittisen kivikauden alkuvaiheeksi eli subneoliittiseksi kivikaudeksi. Väestö luopui kuitenkin keramiikan valmistuksesta Pohjois-Norjassa ja Etelä-Lapissa 4300 eaa. mennessä, mutta Kuolassa, minne se levisi viimeiseksi, se säilyi vielä ainakin 3400 eaa. asti tai metallikauden alkuun saakka. Seuraavaksi keramiikkaa käytettiin Lapissa vasta pronssikaudella.


title: Säräisniemen keramiikka 1

text: Yleensä kivikauden ryhmät, jotka ottavat käyttöön jonkin innovaation, säilyttävät sen ja kehittävät sitä eteenpäin. Näin on käynnyt useimmissa tapauksissa kivikautisen keramiikan kanssa eri puolilla maailmaa. Ryhmät ovat luopuneet Säräisniemen keramimiikan käyttämisestä 300−600 vuodessa ja se otettiin uudelleen käyttöön vasta pronssikauden kynnyksellä. Syytä luopumiseen ei tiedetä. Otaksutaan, että liikkuva elämäntapa lisääntyi ja hankalien astioiden siirtäminen kävi mahdottomaksi. Ne on ilmeisesti korvattu muilla astioilla, jota ei näe arkeologisessa aineistossa. Tällaisia astioita voivat olla korit, puu- ja tuohiastiat. Toinen syy voi olla asuinalueen vaihtuminen. Eteläisemmän varhaiskampakeramiikan loppumisen syy on sen tyylin vaihtuminen Jäkärlän ryhmän keramiikkaan tai tyypilliseen kampakeramiikkaan. Keramiikan käyttö jatkui siellä nykypäivään saakka.


title: Säräisniemen keramiikka 2

text: Säräisniemen keramiikka 2 on tutkimustekninen nimitys Säräisniemen Nimisjärven löytöpaikan mukaan nimitettystä varhaismetallikauden ja rautakauden aikaisesta asbestikeramiikan tyylisuunnasta, joka on nykyisessä suomalaisessa tutkimuksessa korvattu Christian Carpelanin ehdottamilla neljällä alaryhmällä. Nämä alaryhmät ovat Luukonsaaren keramiikka, Sirnihtan keramiikka, Anttilan keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka.


title: Luukonsaaren keramiikka

text: Aarne Äyräpää julkaisi vuonna 1953 Säräisniemen Nimisjärven löydöistä artikkelin, jossa hän liitti Säräisniemen nuorempaa keramiikkaa (Sär 2 -keramiikka) esiroomalaiseen rautakauteen. Christian Carpelan jakoi vuonna 1965 tämän keraamisen tradition alaryhmiin, joista eteläisintä alettiin vuoden 1969 jälkeen kutsua C. F. Meinanderin mukaan Kuopion Luukonsaaren asuinpaikan mukaan Luukonsaaren keramiikaksi. Luukonsaaren keramiikkaa ovat käsitelleet vielä Christian Carpelan (1979), Mika Lavento (1992) ja Lavento & Seppo Hornytzkyj (1996).


title: Säräisniemen keramiikka 1

text: Oulujärvellä Vaalan (entinen Säräisniemi) Nimisjärvellä Julius Ailio jakoi kaivauksilla löytämänsä keramiikan kahteen vaiheeseen. Hän kutsui vanhempaa vaihetta numerolla "1" ja nuorempaa vaihetta numerolla "2". Vaihetta "1" hän piti kivikautisena ja vaihetta "2" pronssikautisena. Vanhempaa tyyliä kutsutaan edelleen nimellä Säräisniemen keramiikka 1 ja myöhäisempää numerolla 2. 1920-luvulla Aarne Äyräpää kutsui sitä varahiskampakeramiikan muunnelmaksi, mutta norjalainen Anders Nummedal kuvaili keramiikan tuntomerkit ja sijoitti sen vanhemmaksi keramiikaksi varhaiskampakeramiikan rinnalle. Gutorm Gjessing tutki 1940-luvulla norjalaisia asuinpaikkoja ja kuvaili onnistuneesti Säräisniemen keramiikan yleispiirteitä. Vasta 1950-luvulla Povl Simonsen julkaisi laajan yhteenvedon ja kuvauksen, joka on vielä nykyäänkin käyttökelpoinen. Hän arveli keramiikan syntyneen Kainuussa tai, jos kaksi keskusta sallittaisiin, myös Varangerissa.


title: Säräisniemen keramiikka 1

text: Suomalaiset heräsivät Säräisniemen keramiikan tutkimiseen mukaan vasta Ari Siiriäisen tutkielmalla 1970-luvulla. Hän vertasi asuinpaikkoja varhaiskampakeramisiin ja totesi ne rannansiirtymiskronologiaan perusteella samanaikaisiksi ja huomasi, että Säräisniemen keramiikkaa olisi käytetty rinnan myös tyypillisen kamapakeramiikan (Ka II) kanssa. Matti Huurre laajensti käytettyä näkökulmaa ja hän asetti keramiikan synnyinseudun Kainuun tai Vienan Karjalan alueelle, mutta Varangerin hän torjui joukosta. Löytömateriaalia karttui merkittävästi 1980-1990-luvuilla sekä Suomessa että Venäjällä. Kuva Säräisniemen keramiikasta laajeni sen vuoksi Markku Torvisen tutkimusten myötä. Venäjällä asiaan olivat paneutuneet muun muassa Nina N. Gurina ja Paula Pesonen.


title: Säräisniemen kotiseutumuseo

text: Museon päärakennuksena toimii Säräisniemen pitäjän ensimmäinen vuonna 1884 valmistunut koulurakennus, ja museoalueella on esillä Vaalan kunnan alueelta kerättyä paikallisperinteeseen liityvää maatalous-, kotitalous- ja kouluesineistöä, Säräisniemi-keramiikkaa ja pienoismalleja, "Häpeäpenkki" sekä taidemaalari ja taidegraafikko Olli Seppäsen (1921-1968) ja taidemaalari Paavo Leinosen (1894-1964) luonnoksia ja esineistöä.


title: Kjelmøyn keramiikka

text: Jo A. M. Tallgren ajoitti Kjelmøyn löydöt samanaikaisiksi kuin vastikään tehdyt Ananjinon kulttuurin löydöt. Suomessa Säräisniemen keramiikkaa tutki Äyräpää, joka ajoitti keramiikan rannansiirtymäkronologian avulla (1953). Christian Carpelan (1965) esitti kuitenkin, että Sär-2 jaettaisiin kolmeen ryhmään eli pohjoisskandinaviseen, pohjoissuomalaiseen ja eteläsuomalaiseen ryhmään. Myöhemmin hän erotteli siitä neljä ryhmää: Luukonsaaren, Sirnihtan, Anttilan ja Kjelmøyn keramiikka. Carpelanin pohjoisskandinavinen ryhmä vastaa nykyistä Kjelmøyn keramiikkaa.


title: Säräisniemen keramiikka 2

text: Christian Carpelan esitti (1965), että Säräisniemen keramiikka 2 jaettaisiin kolmeen alaryhmään. Ne olivat pohjoisskandinavinen, pohjoissuomalainen ja eteläsuomalainen ryhmä. Pohjoisskandinavista ryhmää vastasi Kjelmøyn keramiikka, pohjoissuomalatsa ryhmää Anttilan keramikka ja eteläsuomalaista ryhmää Luukonsaaren keramiikka ja Sirnihtan keramiikka yhdessä. Myöhemmin hän erotti Säräisniemen keramiikasta yllä luetellut neljä ryhmää.


title: Säräisniemen keramiikka 1

text: Kuolassa keramiikan valmistustaito säilyi, vaikka se loppuikin Pohjois-Norjasta ja Pohjois-Suomesta. Nämä alueet "liittyivät" yli tuhanneksi vuodeksi Skandinavian esikeraamiseen kulttuurijatkumoon siihen asti, kunnes tyypillistä kampakeramiikkaa alettiin valmistaa sen entisen alueen eteläosissa. Se, kuinka kauan keramiikkaa valmistettiin Kuolan niemimaalla, on vielä avoin kysymys. Viimeisten ajoituksien valossa sitä valmistettiin vielä noin 4600 eaa., mutta mahdollisesti aina varhaismetallikaudelle asti.


title: Tartto

text: Tartto sijaitsee Emajoen keskijuoksulla Võrtsjärven ja Peipsijärven välillä. Emajoen laakso halkaisee kaupungin luoteesta kaakkoon 800–2 000 metriä leveänä. Laakeaa laaksoa ympäröivät aaltoilevat moreenitasanteet. Tarton keskusalueella sijaitsee tasalakinen Toomemägi, jota ympäröivät pienemmät notkelmat.


title: Tartto

text: Tartto () on Viron toiseksi suurin kaupunki, jossa asui vuonna 2012 runsaat 93 000 asukasta. Emajoen varrella sijaitseva Tartto on Etelä-Viron ja Tartumaan maakunnan keskus.


title: Tartto

text:
Tartossa on Tampere Majan lisäksi paljon Suomeen ja suomalaisiin liittyviä kohteita. Suomen Viron-instituutin tiloissa Viron kirjailijaliiton talossa on pieni kirjasto-lukusali ja galleria. Kolmas kohde on Turun kaupungin infopiste (Ülikooli 1:n sisäpiha), jossa on Turku-infon lisäksi myös pieniä näyttelyitä. Hotelli Pallaksen tiloissa on Suomen kunniakonsulaatti, ja Viron inkerinsuomalaisten liiton toimisto, niin sanottu Inkerin talo, on osoitteessa Veski 35. Siellä voi arkisin käydä lounaalla, ja myös majoittuminen on mahdollista.
Tartossa on joitakin suomalaisten arkkitehtien suunnittelemia rakennuksia. Tähtveren kaupunginosassa on Alvar Aallon varhainen työ, funktionalismia edustava Villa Tammekann (1932), jossa on Turun yliopiston ja Tarton yliopiston yhteinen Granö-keskus. Lähistöllä on Armas Lindgrenin ja Wivi Lönnin yhteistyönä suunnittelema ylioppilaskorporaatio Sakalan talo, joka edustaa tyyliltään hillittyä jugendia. Lindgren suunnitteli myös Tarton vanhan Vanemuine-teatteritalon (valm. 1906), mutta se raunioitui toisen maailmansodan taisteluissa.


title: Tartto

text: Tartto oli henkisenä pääkaupunkina ja yliopistokaupunkina myös Viron vapaustaistelun keskus. 1980-luvulla kuuluisa venäläistämistä vastustava ”40:n kirje” oli päivätty Tartossa ja Tallinnassa ja vuoden 1987 ”fosforiittisota”. Tartossa käytettiin julkisesti ensimmäistä kertaa kansallisvärejä, kun kansallisperintöä vaaliva "Muinsuskaitse Selts" (Muinaismuistoyhdistys) piti siellä joukkokokoontumisen vuonna 1988.


title: Tarton observatorio

text: Tarton observatorio () on Viron suurin astronominen observatorio. Se sijaitsee Tõraveren mäellä 20 kilometriä Tartosta etelään Tartumaalla Nõon kunnassa. Tarton vanha observatorio on Tarton keskustassa, ja se tunnetaan maailmalla yhteyksistään Friedrich Georg Wilhelm von Struveen ja Struven ketjuun, jonka ensimmäinen mittauspiste se on.


title: Tarton kunta

text: Kunta sijaitsee Tarton pohjoispuolella rajoittuen etelässä Luunjaan, Tarton kaupunkiin ja Elvaan, lännessä Viljandiin, pohjoisessa Põltsamaahan, Jõgevaan ja Mustveehen sekä idässä Peipsiääreen.


title: Tarton raatihuone

text: Tarton raatihuone () sijaitsee Viron toiseksi suurimmassa kaupungissa Tartossa Raatihuoneentorin ("Raekoja plats") laidalla. Se on rakennettu 1789, ja se on Tarton keskeinen symboli. Se edustaa tyyliltään barokkivaikutteista varhaista uusklassismia. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti J. H. B. Walter. Rakennus on kolmas raatihuone samalla paikalla.


title: Tartto

text:
Tartto on Viron vanhin ja Pohjois-Euroopan vanhimpia kaupunkeja. Ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1030.
Arkeologiset tutkimukset osoittavat, että Tarton kohdalla Toomemäen laella on ollut virolaisten muinaislinna jo 400-luvulla. Vuonna 1030 Kiovan ruhtinas Jaroslav I Viisas valloitti Tarbatun ja rakensi paikalle linnoituksen, josta on käytetty nimeä "Jurjevin linnoitus". Tarton kautta kulkivat kauppatiet Suomenlahdelta länteen liiviläisten maille sekä itään Pihkovan ja Novgorodin valtakuntiin. Virolaiset valtasivat Tarton takaisin vuonna 1061..


title: Tartto (kunta)

text: Tarton kunta () oli Viron kunta Tartumaan maakunnassa. Kunnassa oli 6 161 asukasta (2011). Pinta-ala on 298,69 neliökilometriä. Kunnan keskuspaikka oli Kõrveküla. Kunnanjohtaja oli Aivar Soop.


title: Tartto

text: Tarton kuuluisimmaksi puutalokaupunginosaksi mainittu Supilinn () on saanut nimensä kasvisten mukaan nimetyistä kaduistaan. Se sijaitsee Emajoen varressa keskustasta luoteeseen. Tyyliltään puutalot ovat 1800–1900-luvun vaihteesta ja 1900-luvun alusta. Enimmäkseen ne ovat kaksikerroksisia ja suomalaisesta näkökulmasta puutaloiksi suuria. Useat ulkoisesti kivitalolta näyttävät kookkaat rakennukset ovat hirsirakenteisia ja rapattuja.


title: Akropolis (Ateena)

text: Akropolis sijaitsee Attikan tasangon keskellä antiikin aikaisen ja nykyisen Ateenan kaupungin keskustassa. Kukkula kohoaa noin 90 metriä ympäröivää tasankoa korkeammalle ja noin 156 metrin korkeuteen merenpinnasta, ja se hallitsee edelleen kaupungin maisemia. Kukkulan länsipuolella sijaitsee matalampi Areiopagin kukkula ja luoteispuolella Agoran alue. Antiikin Ateenan alakaupunki sijaitsi kukkulan ympärillä erityisesti sen pohjois- ja itäpuolella. Pohjoispuolella sijaitsee nykyisin Monastirákin kaupunginosa, itä- ja koillispuolella Plákan vanha kaupunki. Akropoliin ympäristö muodostaa nykyisin siitä nimensä saaneen Akrópolin kaupunginosan, jossa on muun muassa Akrópolin metroasema.


title: Areiopagi

text: Areiopagin kukkula sijaitsee antiikin aikaisen Ateenan alueen keskellä Akropolis-kukkulan ja Agoran välisellä alueella, Agorasta etelään ja Akropoliista luoteeseen. Areiopagin länsipuolella on Pnyksin kukkula. Kukkulan korkeus on noin 115 metriä. Areiopagi on marmorikiveä ja nykyisin lähes paljas. Kukkulan pohjoisrinne on jyrkkä, ja pääsy ylös on eteläsivulta kallioon kaiverrettuja portaita pitkin. Paikalta on hyvä näköala Akropoliille ja Agoralle.


title: Akropolis (Ateena)

text: Ateenan Akropolis (, ) on Ateenassa Kreikassa sijaitseva akropolis eli linnavuori. Se on tunnetuin antiikin Kreikan linnavuorista, ja usein pelkällä Akropolis-nimellä viitataan juuri Ateenassa sijaitsevaan linnoitukseen, vaikka akropoliita sijaitsee useissa muissakin Kreikan kaupungeissa.


title: Akropolis (Ateena)

text: Akropoliin sisäänkäynnissä sijaitsee massiivinen porttirakennus nimeltä Propylaia. Ylhäällä kukkulalla sijaitsi useita temppeleitä sekä pienempiä pyhäkköjä. Kukkulan etelälaita oli omistettu kaupungin suojelusjumalattarella Athenelle tämän eri ominaisuuksissa ja epiteeteissä, kuten "Polias" (Kaupungin suojelija), "Promakhos" (Esitaistelija), "Parthenos" (Neitsyt), "Nike" (Voitto) ja "Ergane" (käsitöiden suojelija). Kukkulan lukuisista Athenen temppeleistä ovat jäljellä Akropoliin etelälaidan keskellä sijaitseva Parthenonin temppeli sekä heti sisäänkäynnin eteläpuolella oleva pieni Athene Niken temppeli.


title: Pella

text: Kaupungin akropolis eli yläkaupunki oli kahdella matalalla kukkulalla, joista toinen kukkula on sama, jolle nykyinen Péllan kaupunki on rakennettu, ja toinen eli niin sanottu Länsikukkula sijaitsee sen länsipuolella. Viimeksi mainitun alueella on suoritettu kaivauksia, joissa on löydetty noin kaksi metriä paksujen muurien jäänteitä sekä joidenkin ilmeisen merkittävien rakennusten jäänteitä, kuten doorilaista ja joonialaista tyyliä edustaneita rakennusosia. Rakennusjäänteiden oletetaan olevan peräisin Arkhelaoksen palatsista sekä Athene Alkidemokselle omistetusta temppelistä, joka on kaupungin ainoa historiallisissa lähteissä mainittu temppeli. Palatsin maalauskoristelun teki Zeuksis. Palatsin muurien oletetaan yhdistyneen akropoliin muureihin ja niiden puolestaan kaupunginmuureihin. Länsikukkulan alueisiin viitataan tutkimuksessa nimillä Lohko (Section) II ja III.


title: Tegea

text: Tegean akropolis eli yläkaupunki tunnettiin antiikin aikana nimillä Fylaktris ja Akra. Nykyisin kukkulalla on kylä nimeltä Ágios Sóstis, mitä nimeä myös kukkulasta käytetään. Se sijaitsee noin 2,5 kilometriä pohjoiseen Aléan kylästä (). Kukkulalta on tehty kaupungin varhaisimmat, mykeneläisaikaiset asutuslöydöt. Akropoliilla oli Athene Poliaalle omistettu temppeli, josta ei ole löydetty jäänteitä. Kukkulan koillisosasta on löydetty Demeterin ja Koren pyhäkön jäänteet.


title: Akropolis (Ateena)

text: Muut alueet kukkulasta oli omistettu muille olympolaisille jumalille, kuten Artemis, Poseidon ja Zeus, sekä Ateenan vanhimmille kulteille, jotka liittyivät Ateenan myyttisiin ensimmäisiin kuninkaisiin ja näiden sukuihin. Parhaiten on säilynyt Erekhtheionina tunnettu Athene Poliaan ja Poseidon-Erekhtheuksen temppeli, joka sijaitsee kukkulan pohjoislaidan keskellä itään sisäänkäynnistä. Pyhäkköjen lisäksi kukkulalla oli erilaisiin kulttitoimintoihin liittyneitä rakennuksia, kuten Arrheforeion ja Khalkotheke.


title: Akropolis (Ateena)

text: Antiikin aikana Akropolis oli puutarhamainen paikka istutuksineen, suurine rakennuksineen ja patsaineen. Nykyisin kukkula on lähes puuton ja auringon paahtama. Kukkulan ympärillä erityisesti sen pohjois-, länsi- ja eteläpuolella on puistoalue. Akropolis muodostaa yhdessä sen etelärinteen arkeologisen alueen sekä Agoran alueen kanssa yhtenäisen arkeologisen nähtävyyden ja autoliikenteeltä rauhoitetun jalankulkualueen.


title: Akropolis (Ateena)

text: Akropolis oli jo varhain Ateenan asutuksen keskus. Antiikin aikana siitä tuli kaupungin uskonnollinen keskus ja ennen kaikkea Athenen kulttipaikka. Akropolista pidetään koko antiikin kreikkalaisen hengen, taiteen ja arkkitehtuurin voimannäyttönä ja symbolina ja varsinkin klassisen kauden Ateenan voiman ja vaurauden ilmentymänä. Kukkulaan liittyvät niin Ateenan varhaisimmat kultit ja myytit kuin suurimmat uskonnolliset juhlatkin. Akropolis tunnetaan erityisesti suuresta Parthenonin temppelistä, Erekhtheionista sekä Propylaia-porttirakennuksesta. Nykyisin Akropolis on Ateenan ja koko Kreikan tunnetuin ja vierailluin nähtävyys. Linnavuoren arkeologinen alue on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1987. Akropoliin löydöksiä esittelee kukkulan läheisyydessä sijaitseva Akropolis-museo.


title: Kleonai

text: Kleonain akropolis eli yläkaupunki sijaitsi kukkulalla, ja alakaupunki oli rakennettu sen rinteille. Kaupunki oli ympäröity muureilla. Kaupungin lähellä sijaitsi Herakleelle omistettu pyhäkkö, joka liittyi edellä mainittuun myyttiin, ja jonka rauniot on löydetty (). Lisäksi kaupungista on säilynyt akropolis-kukkulan terassimuurien sekä erinäisten rakennusten ja katujen jäänteitä.


title: Naksos (Kykladit)

text:
Akropolis ja alakaupunki
Kaupungin akropoliina eli linnavuorena toimi todennäköisesti sama kukkula, jossa nykyisin sijaitsee keskiaikainen Náxoksen linna ("Kástro"). Kykladisen, mykeneläisen ja geometrisen kauden kaupunkia on kaivettu erityisesti kukkulan pohjoispuolella Gróttan alueella. Sen hautausmaat on löydetty Aplómatan ja Kaminákin alueelta kaupungista koilliseen. Hautoihin lukeutuu pääasiassa kykladisia ja mykeneläisiä kammiohautoja.


title: Finn-Balticin onnettomuus

text: Haaksirikossa hukkui kahdeksan ihmistä: aluksen päällikkö, luotsi ja kuusi merimiestä. Aluksen kaatuminen tapahtui niin nopeasti, ettei miehistö ehtinyt käynnistää pelastautumistoimia.


title: Estonian uppoaminen

text: Aluksella oli onnettomuushetkellä 989 ihmistä, joista 852 sai surmansa. Kaikkiaan 137 laivalla ollutta eli 94 matkustajaa ja 43 miehistön jäsentä pelastettiin merestä onnettomuuspaikalla. Kuolleiden joukossa oli 17 maan kansalaisia. Suurin osa uhreista oli ruotsalaisia ja virolaisia. Ruotsin kansalaisia menehtyi 501, virolaisia 285, latvialaisia 17, venäläisiä 11, suomalaisia 10 ja saksalaisia 10. Ruotsin kansalaisten joukossa oli myös 15 ruotsinsuomalaista. Laivalla oli matkustajia myös muun muassa Liettuasta, Alankomaista, Tanskasta ja Norjasta. Tunnettuja Estonian onnettomuudessa surmansa saaneita olivat virolainen muusikko Urmas Alender, ruotsalainen poliitikko ja entinen valtiopäivämies Lennart Pettersson sekä laivalla risteilyisäntänä ja esiintyjänä työskennellyt ruotsalainen laulaja-lauluntekijä Pierre Isacsson. Nuorimmat "Estonialta" pelastuneet olivat 14-vuotias norjalainen ja 16-vuotias venäläinen poika. Miehistö oli virolais-ruotsalaista, mutta joukossa oli myös venäläisiä ja latvialaisia. Työntekijöitä oli myös Ukrainasta.


title: Finn-Balticin onnettomuus

text: Onnettomuudessa hukkuneet kuusi miehistön jäsentä löytyivät hinaajan hylystä eri tiloista. Viranomaiskäytäntöjen jälkeen ruumiit luovutettiin omaisille haudattaviksi. Kaikkia onnettomuudessa menehtyneitä ei löydetty.


title: Finn-Balticin onnettomuus

text: Kuuden onnettomuudessa hukkuneiden ruumiit löydettiin 1.1.-13.6.1991 välisenä aikana. Luotsin ja kansimiehenä toimineen kokin ruumiita ei koskaan löydetty. Etsintöjä suorittivat pääosin Puolustusvoimien sukeltajat sekä muutamat siviiliyritykset. Etsinnöissä käytettiin myös pienoissukellusvene "St. Nicolasia", joka löysi "Finnin" päällikön ruumiin.


title: M/S Irma

text: Onnettomuudessa hukkui 11 ihmistä, joista seitsemän oli miehistöön kuuluvia – näiden joukossa oli neljä varustamoperhe Grönqvistin veljestä. Laivalla oli mukana myös perheenjäseniä: kolme Grönqvistien vaimoa ja kaksivuotias lapsi. Vain yksi hukkuneista löytyi viisi päivää myöhemmin ylösalaisin olleesta pelastuslautasta.


title: Luettelo Suomen siviili-ilmailun lento-onnettomuuksista

text:
Suomen ilmatilan ulkopuolella tapahtui Suomen helikopteri-ilmailun suurin onnettomuus:
Copterlinen Sikorsky S-76C tuhoutui 10. elokuuta 2005 Tallinnan edustalla. Kaksi ohjaajaa
ja kaksitoista matkustajaa hukkui kopterin syöksyessä mereen. Onnettomuustutkinnan mukaan
syynä oli tekninen vika: servomoottorin virheellinen pintakäsittely sai aikaan pyrstöroottorin tuhoutumisen, josta onnettomuus sai alkunsa. Servon mäntiä on luotettavuuden maksimoimiseksi kaksi ja toisen toiminnan pitäisi riittää – tämänkin takia Sikorsky ei hyväksynyt teknistä syytä, joka johtaisi sen korvausvastuuseen. Myös trombia syytettiin onnettomuudesta. Ohjaaja sinkoutui ohjaamosta ulos, joten ohjaajan istuinvyöt olivat auki jossain vaiheessa. Ohi lentäneen toisen kopterin kärkipyörteet, törmäys lintuparveen ja tiedustelupalvelut esiintyivät onnettomuuteen liittyvissä salaliittoteorioissa.


title: Finn-Balticin onnettomuus

text: Konepäällikkö oli ollut työvuorossa konehuoneessa. Alusyhdistelmän kaaduttua hän hakeutui pilssin syvimpään kohtaan, jonka hän arveli voivan jäädä veden pinnan yläpuolelle. Vapaavuorolla ollut yliperämies yritti päästä kannelle mutta joutui jo käytävässä voimakkaaseen vesivirtaan, joka vei hänet viisi kerrosta alas aina konehuoneeseen asti kolhiintuneena mutta hengissä ja liikuntakykyisenä. Yhdessä konepäällikön kanssa yliperämies alkoi suunnitella selviytymistä. Aivan aluksi vielä kuivilla olleista kaapeista etsittiin matkalla kastuneiden vaatteiden tilalle kuivat haalarit. Sen jälkeen ryhdyttiin järjestelmällisesti yrittämään pelastautumista.


title: M/S Finnbirch

text: Aamulla 2. marraskuuta Ruotsin meripelastus lopetti yhä kateissa olleen ruotsalaisen merimiehen etsinnät. Lääkärit olivat kertoneet, ettei merimies voinut kauan kylmässä merivedessä oltuaan olla enää hengissä. Samana aamuna aluksesta alkoi vuotaa öljyä, mutta alueella vallinneen huonon sään vuoksi öljyvuodon laajuutta ei ollut mahdollista selvittää. Ruotsi asetti onnettomuutta tutkimaan tuolloin myös onnettomuustutkintalautakunnan. Myös suomalainen Onnettomuustutkintakeskus osallistui tutkintaan. Iltapäivällä kymmenen aluksen 12 henkiinjääneestä lähti sairaalasta. Loput kaksi jäivät vielä sairaalaan. Hekin pääsivät lauantaihin 4. marraskuuta mennessä pois. Kalmarin lääninsairaalassa psykososiaalisten asioiden parissa työskennellyt Erik Lexne kertoi 3. marraskuuta miehistön luultavasti selviytyvän kokemuksesta ilman syviä psykooseja.


title: Finn-Balticin onnettomuus

text: Hangon sairaalassa tehdyn haastattelun aikana erityisesti konepäällikkö kertoi tyynesti vaiheikkaat tapahtumat. Hän olikin selvinnyt onnettomuudesta mustelmilla. Erityisesti hän korosti sitä, että maltin säilyttäminen oli ollut olennainen asia pelastumisen kannalta.


title: M/S Estonia

text: Aluksella oli onnettomuushetkellä 989 ihmistä, joista 852 menehtyi. Suurin osa uhreista oli ruotsalaisia ja virolaisia. Miehistö oli virolais-ruotsalaista, mutta joukossa oli myös venäläisiä, latvialaisia ja ukrainalaisia. Hylyn sijaintipaikka on noin 22 meripeninkulmaa (40 kilometriä) Utön saarelta eteläkaakkoon. Hylky lepää noin 80 metrin syvyydessä.


title: Kehrääjät (heimo)

text: Kehrääjät ovat hämärä- tai yöaktiivisia. Ne käyttävät ravinnokseen suuria lentäviä hyönteisiä. Päivisin ne lepäävät maassa tai oksalla. Kehrääjien pesä sijaitsee maassa. Kehrääjät munivat yhden tai joskus jopa kaksi munaa.


title: Kehrääjä

text: Kehrääjä ei rakenna pesää, vaan munii munansa maahan. Muninta alkaa tavallisesti kesäkuun puoliväliin mennessä. Pohjaväriltään vaaleita, tummin kiemuraisin suojavärityksen antavin juovin kuvioituja munia on yleensä 2, joskus 3. Molemmat puolisot hautovat, naaras kuitenkin enemmän. Haudonta-aika on noin 2½ viikkoa. Poikasia ruokkivat molemmat vanhemmat. Poikaset osaavat auttavasti lentää 2-viikkoisina, kunnolla 4−5-viikkoisina. Kehrääjä on sukukypsä 1-vuotiaana.


title: Pohjankarhepääsky

text: Laji rakentaa pesänsä hiekkaisiin törmiin, kallionleikkauksiin, luoliin ja myös ihmisen tekemiin rakennelmiin, kuten siltoihin, jotka usein sijaitsevat veden läheisyydessä. Pesä rakennetaan onkalon perälle heinistä ja oksista. Pohjankarhepääskyjen pesät voivat sijaita melko lähelläkin toisiaan, mutta ne eivät pesi yhtä suurina yhdyskuntina kuin törmäpääskyt. Laji pesii usein törmäpääskykolonioissa. Naaras munii neljästä kahdeksaan valkoista munaa, joita myös koiras hautoo.


title: Haarapääsky

text: Haarapääsky pesii touko–elokuussa Lapin pohjoisosia lukuun ottamatta koko maassa (Suomessa), ennen kaikkea maaseudulla, missä on runsaasti ulkorakennuksia, myös kaupunkien laitamilla ja teollisuusalueilla. Pesii rakennuksen sisällä, kattohirren päällä tai vastaavanlaisessa paikassa. Joskus harvoin pesä rakennetaan räystään tai muun ulokkeen alle paremman paikan puuttuessa. Myös vanha räystäspääskynpesä voi korjailun jälkeen kelvata pesintään. Puolisot rakentavat yhdessä kuppimaisen, päältä avoimen pesän ruohosta, korsista ja savesta, ja vuoraavat sen korsilla tai höyhenillä. Usein sama pesä on käytössä monta vuotta ja sitä vain vähän korjaillaan keväällä. Naaras munii 4–6 valkoista, punaruskeapilkkuista munaa. Se hautoo niitä noin kaksi viikkoa. Yhden kesän aikana saattaa olla kaksi poikuetta ja ensimmäisen poikueen poikaset voivat syöttää toisen poikasia. Molemmat vanhemmat ruokkivat poikasia. Poikaset lähtevät pesästä noin kolmiviikkoisina.


title: Kultaperäkasikki

text: Kultaperäkasikit liikkuvat suurina ryhminä. Laji pesii kolonioissa ja yhdessä puussa voi olla jopa sata pussimaista pesää. Pesä sijaitsee usein joessa olevassa saaressa sijaitsevassa puussa, jossa on usein myös herhiläispesä. Herhiläiset suojaavat pesiä petolinnuilta ja joessa elävät kaimaanit ja saukot syövät käärmeitä, jotka voisivat myös olla uhkana pesiville linnuille. Herhiläisten arvellaan myös karkottavan kärpäsiä, joilla on loisina punkkeja, jotka poikasiin tarttuessaan voivat tappaa ne. Yhteispesinnästä on etua myös petolintujen karkottamisessa. Jos pedot onnistuvat tuhoamaan pesiä, naaraat rakentavat uuden koloniaan toiseen puuhun. Parhaissa pesäpuissa on eniten pesiä.


title: Kehrääjä

text: Kehrääjä pesii lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä sen esiintymisalue ulottuu Kiinan länsiosiin. Euroopassa pesii 224 000 - 264 000 paria, Suomessa noin 4000 paria. Laji on taantunut viime vuosikymmeninä, ja kuuluu silmälläpidettäviin lintulajeihin.


title: Keltaperämaluri

text: Keltaperämalurin pesimäkausi kestää heinäkuusta joulukuulle. Pesivän parin apuna voi olla muutama muu keltaperämaluri, jotka auttavat pesän rakentamisessa ja poikasten ruokkimisessa. Pesä sijaitsee puiden latvustoon kätkettynä. Se rakennetaan heinistä ja puiden kuoresta ja on muodoltaan kupolimainen. Rakennelman päällä on kuppimainen valepesä, jonka tarkoitus on hämätä saalistajia ja mahdollisesti myös pesäloisia. Naaras munii kahdesta viiteen valkoista munaa, joita vain se hautoo.


title: Pöllökehrääjät

text: Pöllökehrääjät pesivät puissa, joihin ne rakentavat kuppimaisen pesän. Eri sukujen pesänrakennustavat poikkeavat kuitenkin toisistaan. Aasianpöllökehrääjät rakentavat pienen pesän, jonka rakennusaineina ne käyttävät omia untuviaan ja sammalia. Ne naamioivat pesän jäkälillä jotka sidotaan kohdalleen hämähäkinseiteillä. Pöllökehrääjien pesät ovat suurempia. Niiden ainoaa rakennusmateriaalia ovat pienet oksat. Se rakennetaan vaakasuorien oksien haarakohtiin ja jää hyvin hataraksi. Pöllökehrääjät munivat lajista riippuen 1–4 valkoista munaa. Koiraat huolehtivat munien haudonnasta ja myöhemmin poikasten hoidosta päiväsaikaan. Naaraan vuoro on yöllä. Haudontavastuusta on myös muunlaisia tietoja. Joidenkin tietojen mukaan vain koiras tai naaras hoitaa yksin hautomisen. Molemmat osallistuvat kuitenkin poikasten ruokintaan. Jos pesivä pöllökehrääjä yllätetään, se pyrkii ennemmin hämäämään kuin uhkaamaan häiritsijää. Se laskee siipensä ja pörhistää päänsä höyheniä näyttääkseen todellista suuremmalta. Samalla se avaa kitansa ja mulkoilee tunkeilijaa. Poikaset kuoriutuvat noin kuukauden haudonta-ajan jälkeen. Niitä hoidetaan suunnilleen yhtä kauan. Ne ovat jo kuoriutuessaan untuvapeitteisiä. Poikasten untuva on aluksi valkoista, mutta muuttuu myöhemmin harmahtavaksi. Höyhenet alkavat kasvaa noin viikon kuluttua. Emolinnut ruokkivat poikasiaan oksentamalla niille ruoan. Pöllökehrääjänpoikaset lähtevät pesästä tultuaan lentokykyisiksi.


title: Pensasampiainen

text: Pensasampiainen elää metsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Toisin kuin lähilajeilla, jotka rakentavat pesän puunkoloon tai muuhun suojaisaan paikkaan, pensasampiaisen kookas pesä on aina paljaana ja roikkuu pensaan oksasta tai räystään alta. Tyypillisesti pesä sijaitsee 1–5 metriä maanpinnan yläpuolella ja kiinnittyy yleensä useaan erilliseen oksaan. Pesän muodostava paperiaines on vahvempaa kuin muilla yhteiskunta-ampiaisilla ja pesän sivuilla on pystysuuntaisia käytäviä, jollaisia mikään muu ampiaislaji ei pesäänsä tee. Myös kuningattaren aluksi rakentama alkupesä on erikoinen, sillä pesän pohjalla sijaitseva sisäänkäynti on aluksi varsin pitkän, pystysuuntaisen putken päässä. Laji voi olla aggressiivinen ja häirittynä puolustaa pesää jo useiden metrien päästä.


title: Käärmekurjet

text: Käärmekurjet esittävät pesintäaikaan trappien soidinta muistuttavan soitimen. Ne päästävät tällöin kovaa naurua tai koiranpennun terävää haukuntaa muistuttavia huutoja. Molemmat puolisot osallistuvat pesänrakennukseen. Tukeva, oksista rakennettu pesä on joko maassa, pensaassa tai matalalla puussa. Pensaskäärmekurki pesii aina puussa. Käärmekurjet munivat kaksi tai kolme ruskeatäpläistä munaa, joiden väri vaihtelee valkoisesta kellanruskeaan. Haudonta-aika kestää 24-30 päivää. Haudonnasta vastaa pääosin naaras. Poikaset ovat kuoriutuessaan jo untuvapeitteisiä, mutta viipyvät pesässä noin kaksi viikkoa. Sitten ne hyppäävät pois pesästä ja seuraavat vanhempiaan maassa. Poikasista tulee täysikasvuisia 4-5 kuukauden ikäisinä.


title: Floridansuosypressi

text: Floridansuosypressi on suuri tai keskikokoinen puu. Se voi kasvaa noin 45 metriä korkeaksi ja yli 4 metriä leveäksi rungon rinnankorkeusläpimitaltaan, mutta jää usein varsinkin soilla pienemmäksi. Puulla on tavallisesti vain yksi suora, haaraton runko. Runko usein levenee alaosastaan huomattavasti tyveä kohti. Latvus on nuorempana tavallisesti kartiomainen ja usein tasoittuu ja pyöristyy vanhemmiten.


title: Floridansuosypressi

text: Floridansuosypressi on kosteiden alueiden puu. Sen elinalueiden vuosittainen sadanta vaihtelee 1 630 millimetristä 760 millimetriin. Laji kasvaa yleensä soilla, vesistöjen äärellä tai ajoittain tulvivilla paikoilla. Muunnos var. "distichum" saattaa kasvaa virtaavan veden äärellä, mutta muunnos var. "imbricatum" kasvaa yleensä ainoastaan seisovassa tai hyvin hitaasti virtaavassa vedessä. Floridansuosypressi kasvaa yleensä luonnossa alle 150 metrin korkeudella merenpinnasta. Se voi kasvaa monenlaisilla maaperillä, mutta ei kestä kuivuutta. Muunnos var. "imbricatum" kasvaa luonnossa yleensä karummilla ja happamammilla kasvupaikoilla kuin var. "distichum".


title: Floridansuosypressi

text: Floridansuosypressi eli suosypressi ("Taxodium distichum") on suurikasvuinen kesävihanta havupuulaji, joka kuuluu suosypressien ("Taxodium") sukuun ja sypressikasvien ("Cupressaceae") heimoon. Laji kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan kaakkoisosissa. Se viihtyy kosteilla alueilla, kuten soilla ja jokien tulvatasangoilla. Lajia kasvatetaan nykyään laajalti puistopuuna maailman lauhkeilla ja subtrooppisilla vyöhykkeillä.


title: Meksikonsuosypressi

text: Meksikonsuosypressi on suurikokoinen puu. Se kasvaa enimmillään noin 50 metriä korkeaksi. Puu kasvaa yleensä korkeaksi metsissä ja jää huomattavasti matalammaksi avoimella kasvupaikalla. Runko levenee yleensä huomattavasti tyveä kohti. Sen rinnankorkeusläpimitta voi usein olla noin neljä metriä, joillakin erityisen suurilla yksilöillä jopa yli 9 metriä. Latvus on leveän kartiomainen, ja suuret oksat haarautuvat rungosta vaakasuuntaisesti. Kaarna hilseilee pitkittäisinä säikeinä.


title: Floridansuosypressi

text: Floridansuosypressi muodostaa usein lähes yksilajisia metsiä kosteille alueille, mutta sitä esiintyy myös harvakseltaan muissa metsätyypeissä. Samojen alueiden tyypillisiä muita puulajeja ovat mustatupelo ("Nyssa sylvatica"), jokitupelo ("Nyssa aquatica"), punavaahtera ("Acer rubrum"), kuningasmagnolia ("Magnolia grandiflora"), magnolialaji "Magnolia virginiana", lännenambrapuu ("Liquidambar styraciflua"), sekä useat tammi- ja saarnilajit. Samoille metsille tyypillisiä köynnöksiä ovat liaanimyrkkysumakki ("Toxicodendron radicans") ja viiniköynnöslaji "Vitis rotundifolia". Naavatillandsia ("Tillandsia usneoides") kasvaa usein floridansuosypressin oksilla päällyskasvina.


title: Lawsoninsypressi

text: Lawsoninsypressi kasvaa yleensä kymmenestä jopa viiteenkymmeneen metriä korkeaksi puuksi, jonka latvus on kartiomainen. Suurimmaksi se tulee alkuperäisellä elinalueellaan, ja suurin tunnettu puu Oregonin Siskiyoun kansallismetsässä on 69,8 metriä korkea sekä yli 3,6 metriä rungon halkaisijaltaan.


title: Pisonia floribunda

text: "P. floribunda" voi kasvaa 15 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat 3,5–8 senttimetriä pitkiä, soikeita tai pyöreähköjä, ja ne kasvavat usein vastakkaisesti. "P. floribunda" on kaksikotinen eli heteet ja emit ovat eri yksilöissä. Hedelmä on noin senttimetrin pituinen pähkylä.


title: Amerikanpersimoni

text: Amerikanpersimoni on hidaskasvuinen pensas tai puu, joka kasvaa keskimäärin 9–18 metriä korkeaksi. Huonoilla paikoilla se jää alle 6 metriä korkeaksi, kun taas suotuisissa olosuhteissa se voi kasvaa yli 20 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 50–60 senttimetriä paksuksi. Eri puuyksilöt kasvavat usein hyvin lähellä toisiaan ja muodostavat sankkoja tiheiköitä.


title: Floridansuosypressi

text: Floridansuosypressi on suhteellisen hidaskasvuinen ja pitkäikäinen puu. Se lopettaa yleensä pystysuuntaisen kasvun noin 200-vuotiaana. Puu voi elää tämän jälkeen elää vielä satoja vuosia. Vanhin tunnettu vuosirenkaista laskettu ikä on 1 622 vuotta. Luku on saatu keskeltä lahonneesta ontosta puusta, jonka iän kokonaisuudessaan on arveltu olevan ainakin 2 000 vuotta.


title: Montereynsypressi

text: Montereynsypressi on keskisuuri puu. Se kasvaa luonnossa yleensä noin 18–25 metriä korkeaksi. Latvus on yleensä leveä ja varsinkin tuulisilla ranta-alueilla usein varsin harsu ja epäsäännöllisen muotoinen. Suojaisammilla kasvupaikoilla puu kasvaa suorarunkoisemmaksi ja usein säännöllisemmän kartiomaiseksi. Istutuspuut kasvavat usein huomattavasti luonnonvaraisia yksilöitä suuremmiksi ja voivat olla yli 40 metriä korkeita. Korkein tunnettu puu on 48 metriä korkea ja suurin yli 4,6 metriä rungon rinnankorkeusläpimitaltaan.


title: Akira Kurosawa

text: Kurosawa on Yasujirō Ozun ja Kenji Mizoguchin ohella Japanin tunnetuin elokuvaohjaaja. Hänen elokuvansa ovat vaikuttaneet kokonaiseen elokuvantekijöiden sukupolveen. Kurosawan ensimmäinen elokuva, "Sugata sanshiro", sai ensi-iltansa vuonna 1943 ja viimeinen vuonna 1993. Vain harvoilla elokuvantekijöillä on ollut yhtä pitkä tai arvostettu ura. Kurosawa tunnetaan myös pitkästä yhteistyöstään näyttelijä Toshirō Mifunen kanssa.


title: Akira Kurosawa

text: Kurosawan läpimurto oli "Rashomon – paholaisen portti", joka voitti vuonna 1951 sekä Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnon että parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. "Rashomonin" menestys nosti japanilaisen elokuvan kansainvälisen kiinnostuksen kohteeksi. Elokuvassa näyttelevät Kurosawan luottonäyttelijät Toshirō Mifune ja Takashi Shimura.


title: Japanilainen elokuva

text: Japanilaisen elokuvan kulta-aikaa oli 1950-luku. Akira Kurosawa teki ensimmäiset elokuvansa 1940-luvulla ja voitti Venetsian elokuvajuhlien hopeisen leijonan teoksellaan "Rashōmon" (1950). Muita hänen mestariteoksiaan ovat "Seitsemän samuraita" vuodelta 1954 ja "Ikiru", sotaa edeltävän draaman humanismia ja realismia jatkava teos vuodelta 1952. Kenji Mizoguchi aloitti vuorostaan työskentelyn jo 1920-luvulla kuvaten erityisesti naisten kohtaloa – hänen tunnetuin teoksensa on myös hopeisen leijonan voittanut "Ugetsu – kalpean kuun tarinoita". Kaikkein merkittävimpänä ohjaajana monet pitävät kuitenkin Yasujirō Ozua, joka loi minimalistisia kuvauksia japanilaisesta perheestä. Hänen tunnetuimpiin ohjauksiinsa kuuluu keskimääräisen perheen hajoamista kuvaava hiljainen, eleginen tarina "Ensimmäinen matka" vuodelta 1953. 1960-luvulla television yleistymisen myötä elokuvan merkitys väheni ja lippumyynti laski viidesosaan huippuluvuistaan. Kallimman tuotannon korvasivat gangsterit, teinielokuvat, hirviöteemat (Godzilla) ja pehmoporno. Japanilaisen elokuvan ovat pitäneet elinvoimaisena erityisesti itsenäiset ohjaajat, kuten Nagisa Ōshima, Shōhei Imamura ja Jūzō Itami.


title: Akira Kurosawa

text: Vuonna 1965 valmistuneen "Punaparran" jälkeen Kurosawa vaihtoi tyyliään ja alkoi työskennellä värielokuvien parissa. Tämä elokuva oli myös viimeinen, jossa Mifune ja Kurosawa tekivät yhteistyötä. Kurosawan seuraava ohjaustyö, "Dodes’ka-den" eli "Köyhän pikajuna", kuvaus kadulla elävistä köyhistä ihmisistä, ei ollut kaupallinen menestys. Kurosawa siirtyi ohjaamaan Hollywood-projektia "Tora! Tora! Tora!", mutta yhteistyö amerikkalaisten kanssa epäonnistui ja 20th Century Fox korvasi hänet Kinji Fukasakulla ennen elokuvan valmistumista.


title: Akira Kurosawa

text: Kurosawa jatkoi filmien tekoa ohjaamalla elokuvan "Dersu Uzala", joka voitti Oscarin. Elokuvaa "Ran" voidaan pitää yhtenä Kurosawan uran parhaista ja se saavuttikin erittäin suuren kansainvälisen menestyksen. Kurosawan viimeisiä elokuvia olivat "Akira Kurosawan unet", "Elokuun rapsodia" ja "Madâ dâ yo". Ennen kuolemaansa Kurosawa ehti myös viimeistellä käsikirjoituksen elokuvaan "Sateen jälkeen".


title: Japanin kulttuuri

text: Japanilaisen elokuvan kulta-aikaa oli 1950-luku. Akira Kurosawa teki ensimmäiset elokuvansa 1940-luvulla ja voitti Venetsian elokuvajuhlien hopeisen leijonan teoksellaan "Rashōmon" (1950). Muita hänen mestariteoksiaan ovat "Shichinin no samurai" vuodelta 1954 ja "Ikiru", sotaa edeltävän draaman humanismia ja realismia jatkava teos vuodelta 1952. Kenji Mizoguchi aloitti vuorostaan työskentelyn jo 1920-luvulla kuvaten erityisesti naisten kohtaloa – hänen tunnetuin teoksensa on myös hopeisen leijonan voittanut "Ugetsu monogatari". Kaikkein merkittävimpänä ohjaajana monet pitävät kuitenkin Yasujirō Ozua, joka loi minimalistisia kuvauksia japanilaisesta perheestä. Hänen tunnetuimpiin ohjauksiinsa kuuluu keskimääräisen perheen hajoamista kuvaava hiljainen, eleginen tarina "Tōkyō monogatari" vuodelta 1953. 1960-luvulla television yleistymisen myötä elokuvan merkitys väheni ja lippumyynti laski viidesosaan huippuluvuistaan. Kallimman tuotannon korvasivat gangsterit, teinielokuvat, hirviöteemat ja pehmoporno. Japanilaisen elokuvan ovat pitäneet elinvoimaisena erityisesti itsenäiset ohjaajat, kuten Nagisa Ōshima, Shōhei Imamura ja Jūzō Itami.


title: Akira Kurosawa

text: Kurosawa ohjasi myös sovituksia venäläisistä romaaneista, esimerkkinä Fjodor Dostojevskin "Idiootti" ja Maksim Gorkin "Pohjalla". Kurosawa käytti vuonna 1948–1964 valmistuneissa 16 elokuvassaan paljon samoja näyttelijöitä. Parhaimpana esimerkkinä on Toshirō Mifune, joka esiintyi Kurosawan elokuvissa vuodesta 1948 vuoteen 1964.


title: Akira Kurosawa

text: Kurosawan teokset ovat antaneet vaikutteita monien tunnettujen ohjaajien töihin ja niistä on tehty myös suoria kopioita: "Yojimbon" juoni kaupunkiin saapuvasta muukalaissoturista, joka saattaa toisilleen vihoittelevat rikollisperheet tuhoon, innoitti Sergio Leonen tunnettua western-elokuvaa "Kourallinen dollareita" ja myöhemmin mafia-elokuvaa "Last Man Standing". Kurosawan "Kätketty linnake" taas antoi vaikutteita George Lucasin "Tähtien sota" -elokuvalle. Elokuvista "Seitsemän samuraita" ja "Rashomon" on filmattu uudet versiot: ensimmäinen nimellä "7 rohkeata miestä" ja jälkimmäinen nimellä "The Outrage" (1964).


title: Kourallinen dollareita

text: "Kourallinen dollareita" seuraa juoneltaan Akira Kurosawan ja Ryuzo Kikushiman käsikirjoittamaa samurai-elokuvaa "Yojimbo – onnensoturi", jonka ensi-ilta oli vuonna 1961. Ohjaaja Sergio Corbucci kertoi Leonen käsikirjoittaneen elokuvansa katsoen samalla Onnensoturia Moviola-leikkauslaitteesta ja tehneen muutoksia vain tapahtumapaikkojen ja dialogin suhteen, mutta elokuvan ei mainittu perustuvan Onnensoturiin. Myös Kurosawa näki elokuvan ja piti siitä kovasti, mutta huomasi tarinan samankaltaisuudet. Hän kirjoitti Leonelle kirjeen, jossa nimitti Kourallista dollareita "omaksi elokuvakseen" ja kertoi olevansa mielestään oikeutettu korvaukseen. Tuottajat eivät kuitenkaan suostuneet maksamaan korvausta suoraan, vaan asiasta nousi pitkällinen oikeusjuttu, jota puitiin samaan aikaan kun Kurosawa kuvasi elokuvaansa Punaparta (1965). Oikeusistuin ratkaisi jutun lopulta kantajan hyväksi, ja Kurosawa ja hänen studionsa saivat prosenttiosuuden elokuvan tuotosta. Ohjaajat eivät koskaan tavanneet toisiaan kasvokkain, mutta Kurosawa tapasi Eastwoodin Cannesin elokuvajuhlilla 1990, missä he keskustelivat huvittuneeseen sävyyn tapauksen aikanaan nostamasta mediakohusta.


title: Akira Kurosawan unet

text: Akira Kurosawan unet on japanilainen elokuva vuodelta 1990. Akira Kurosawan ohjaama ja käsikirjoittama elokuva koostuu kahdeksasta tarinasta, jotka pohjautuvat ohjaajan elämänsä varrella näkemiin uniin. Vuoropuhelulla on hyvin pieni merkitys elokuvassa, tarinat etenevät kuvakertomuksina.Episodissa "Varikset" Martin Scorsese esittää Vincent van Goghia.


title: Kilpikonnat

text: Kilpikonnat ("Testudines") kuuluvat matelijoihin. Kilpikonnien lahko käsittää niin elävät kuin sukupuuttoon kuolleetkin, vedessä ja maalla elävät kilpikonnalajit.


title: Merikilpikonnat

text: Merikilpikonnat (Cheloniidae) on kilpikonnaheimo johon kuuluu 6 lajia. Heimoon kuuluvat kaikki meressä elävät kilpikonnat samaan Chelonioidea-yläheimoon kuuluvaa merinahkakilpikonnaa lukuun ottamatta. Merikilpikonnia on elänyt maapallolla jo noin 150 miljoonan vuoden ajan.


title: Alligaattorikilpikonna

text: Alligaattorikilpikonna ("Macrochelys temminckii") on näykkijäkilpikonniin kuuluva vedessä elävä kilpikonnalaji. Se on maailman suurin makeanveden kilpikonna. Alligaattorikilpikonna elää joissa ja järvissä Yhdysvaltojen kaakkoisosissa. Se on raskaasti panssaroitu, hidasliikkeinen ja painaa noin 70–90 kiloa. Se voi kasvaa noin metrin pitkäksi, josta 80 senttiä on kilpeä. Alligaattorikilpikonna hankkii ravintonsa syömällä raatoja sekä vaanimalla saalista. Se houkuttelee kaloja luokseen suupohjan matomaisen ulokkeen avulla. Kun saalis tulee riittävän lähelle, se avaa kitansa, ja kala imeytyy vesivirran mukana syvälle suuhun. Alligaattorikilpikonna syö kalojen lisäksi nilviäisiä, sammakoita, käärmeitä, kotiloita, simpukoita, rapuja, hyönteisiä, vesikasveja, nisäkkäitä ja muita kilpikonnia. Alligaattorikilpikonna elää luonnossa 11–45 vuotta, mutta vankeudessa eräs yksilö eli 70-vuotiaaksi. Se munii noin 10–50 munaa maahan kaivettuun pesäkoloon.


title: Aldabranjättiläiskilpikonna

text: Tärkeimmät aldabranjättiläiskilpikonnan populaatiot ovat Aldabran atollilla Seychelleillä. Atolli on suojattu ihmisen vaikutuksilta. Siellä asuu noin 152 000 kilpikonnaa, joka on lajin suurin populaatio. Toinen yksittäinen populaatio elää Sansibarin saarella Tansaniassa. Lisäksi kilpikonnia on tuotu Mauritiukselle ja Réunioniin. Kilpikonnat hyödyntävät useita eri elinympäristöjä, kuten niittyjä, mangrovesoita, pensasmaita ja rannikkodyynejä.


title: Jättiläiskilpikonnat

text: Jättiläiskilpikonnat ovat "Geochelone"-sukuun kuuluvia kilpikonnia. Niistä tunnetuimmat ovat Galápagossaarten jättiläiskilpikonnat ("Geochelone nigra"). Se voi elää 200-vuotiaaksi ja painaa jopa 250 kiloa. Galápagosin lisäksi jättiläiskilpikonnia tavataan esimerkiksi Madagaskarilla. Jättiläiskilpikonnien kuori on erittäin kova, mutta ne ovat hyvin hidasliikkeisiä. Siksi ne olivatkin helppoa saalista kivääreillä varustetuille eurooppalaisille, jotka saapuivat niiden elinalueille. Nykyään suurin osa jättiläiskilpikonnalajeista on uhanalaisia.


title: Kilpiäinen

text: Kilpiäinen on Lahden kaupunginosa. Se sijaitsee Pohjois-Lahdessa lähellä Hollolan rajaa Vesijärven rannalla, Mukkulan naapurissa. Kilpiäisten alue on vanhaa omakotialuetta, Kevätkadun varrella on myös kerros- ja rivitaloja. Kilpiäisissä sijaitsee myös vanhainkoti.


title: Nelivarvaskilpikonna

text: Sekä kreikankilpikonna että nelivarvaskilpikonna asuvat alueilla, joilla on sodittu – ja soditaan – paljon. Näiden kilpikonnien tärkeitä elinalueita on tuhoutunut sotien seurauksena, ja itse kilpikonnapopulaatiot ovat kärsineet. Salakuljetus on myös vakava ongelma. Kilpikonnat saatetaan sulloa ahtaisiin laatikoihin, joissa osa ehtii murskaantua kuoliaiksi ennen perille pääsyä. Nykyään kilpikonnien vientiin maasta toiseen vaaditaankin CITES-todistus, joka osoittaa, että eläin on laillisesti maassa. Nykyisin myös kotimaisia, vankeudessa kasvatettuja yksilöitä on saatavilla lemmikiksi.


title: Batagurkilpikonna

text: Batagurkilpikonna elää Etelä-Aasian joissa, erityisesti Malesiassa Kedahin, Perakin ja Terengganun osavaltioiden joissa, jotka ovat myös se n tärkeimpiä lisääntymisalueita. Batagurkilpikonnat ovat vähentyneet voimakkaasti niiden metsästyksen ja laittoman maasta kuljetuksen vuoksi. Lisäksi kilpikonnia on perinteisesti käytetty ravintona, muun muassa Kambodžassa batagurkilpikonnan munat ovat suurta herkkua, ja kansanlääketieteen parissa.


title: Bastardikilpikonna

text: Bastardikilpikonna elää vain Atlantissa. Sen levinneisyys keskittyy Meksikonlahdelle, jossa myös niiden kaikki lisääntymisrannat sijaitsevat. Pohjoisessa sitä voi tavata Nova Scotiaan asti. Euroopan vesissä aikuisia kilpikonnia ei juuri tavata.


title: Flynkilpikonna

text: Flynkilpikonnalla on nahkamainen harmaanvihreä kilpi ja surkastunut valkoinen plastron eli alakilpi. Sen raajat ovat merikilpikonnien tapaan räpylämäiset ja kynsillä varustetut. Nuorilla yksilöillä kilven reuna on sahalaitainen. Flynkilpikonnalla on kärsämäinen kuono ja isot silmät. Eläin on hyvin arka ja yöaktiivinen. Se elää hiekkapohjaisissa joissa, missä on hidas virtaus. Kilpikonna kaivautuu hiekkaan lapioimalla sitä kilpensä päälle eturäpylöillään. Flynkilpikonnan levinneisyysalue kattaa Uuden-Guinean eteläosat ja Australian pohjoisosat. Laji löydettiin Uuden-Guinean saarelta jo 1700-luvulla, mutta Australiasta ensihavainto tehtiin vasta vuonna 1969.


title: Suuri harppaus

text: Suurta harppausta alettiin suunnitella Kiinan kommunistisen puolueen johdossa vuoden 1957 lopussa ja vuoden 1958 keväällä. Mao oli rohkaistunut Neuvostoliiton johtajan Nikita Hruštšovin esittämistä kunnianhimoisista taloussuunnitelmista ja Kiinan ja Neuvostoliiton huononevien välien vuoksi hän halusi panna paremmaksi. Maon mukaan maata oli mahdollista kehittää joko hitaasti ja huonosti tai nopeasti ja hyvin. Hän uskoi, että Kiinan valtavan työvoimareservin ja tarpeeksi suuren innostuksen avulla voitaisiin saada hyvin nopeita tuloksia. Mao otti vuoden 1958 alussa Kiinan talouspolitiikan omaan johtoonsa ja julisti, ettei talouden suunnitteluun tarvittu asiantuntemusta. Suuri harppaus oli nimenomaan Maon ja kommunistisen puolueen projekti, ja valtion keskushallinnon taloussuunnittelijat syrjäytettiin päätöksenteossa. Nimi ”suuri harppaus eteenpäin” esiintyi ensi kerran helmikuussa 1958 annetussa kommunistisen puolueen keskuskomitean ohjeistuksessa.


title: Suuri harppaus

text: Suuri harppaus () oli vuosina 1958–1960 Kiinan kansantasavallassa toteutettu taloudellinen ja sosiaalinen suunnitelma, jonka tavoitteena oli käyttää Kiinan suurta väkilukua maan muuttamiseksi pääosin maatalousvaltaisesta, talonpoikien hallitsemasta taloudesta nykyaikaiseksi ja teollistuneeksi kommunistiseksi yhteiskunnaksi. Mao Zedong perusti ohjelmansa tuotantovoimien teoriaan. Suuri harppaus nähdään nykyään sekä Kiinassa että sen ulkopuolella merkittävänä taloudellisena epäonnistumisena ja valtavana inhimillisenä katastrofina, sillä se aiheutti valtavan nälänhädän, jossa kuoli kymmeniä miljoonia ihmisiä.


title: Suuri harppaus

text: Suuren harppauksen epäonnistumista ei Maon elinaikana myönnetty julkisesti Kiinassa. Puutteen väitettiin johtuneen peräkkäisille vuosille osuneista epätavallisista luonnonkatastrofeista ja vastavallankumouksellisista, jotka olivat kaapanneet vallan maaseudun kylissä ja suorittaneet ”luokkakoston”. Myös Neuvostoliittoa ja paikallistason puoluekaadereita syytettiin epäonnistumisista. Vasta 1980-luvulla Kiinan johto myönsi suunnitelman olleen alusta alkaen virheellinen.


title: Mao Zedong

text: Kun Suuri harppaus johti osittain Maon syrjäyttämiseen, myös henkilökultin voima väheni. Se kuitenkin kohosi uudelleen mahtavaksi kulttuurivallankumouksen aikana, jolloin Maon sitaattikokoelma "Pieni punainen kirja" yleistyi nopeasti maailman yleisimmäksi kirjaksi Raamatun jälkeen. Punaisen kirjan kerrottiin ”…tarjoavan elämän henkäyksen Tiibetin ylängöllä henkeä haukkoville sotilaille, saaneen innostuneet työläiset nostamaan uppoavaa Shanghain kaupunkia kaksi senttiä, sai epätarkat meteorologit ennustamaan säätä oikein ja kirurgit ompelemaan irronneita sormia takaisin paikoilleen.”


title: Kulttuurivallankumous

text: Maon tahdosta Kiinassa oli vuonna 1962 käynnistetty suuri sosialismin opetuskampanja, jonka tarkoitus oli kitkeä porvarillista ajattelua ja estää kapitalismiin palaaminen suuren harppauksen jälkeen varsinkin maaseudulla. Kampanjan johto annettiin Liu Shaoqille. Maon ja Liun välille syntyi vuonna 1964 periaatteellinen erimielisyys kampanjan toteuttamistavasta. Maon mielestä kansalaisia olisi pitänyt yllyttää nousemaan itse turmeltuneita puoluekaadereita vastaan, mutta Liu ajoi ”ihmismeritaktiikkaa”, jossa puhdistuksesta huolehtivat puoluekeskuksen maaseudulle lähettämät työryhmät. Tämä rajoitti puhdistuksen suuntaamista puolueeseen itseensä. Mao ei pitänyt myöskään siitä, että kampanjan johtaminen lisäsi Liun arvovaltaa. Joulukuun 1964 puoluejohdon kokouksessa Mao ajautui avoimeen riitaan Liun ja Deng Xiaopingin kanssa. Jälkeenpäin Mao kertoi tehneensä tuolloin päätöksen, että Liusta oli päästävä eroon. Sosialismin opetuskampanjalle hyväksyttiin tammikuussa 1965 Maon toivomat jyrkemmät ohjeet (ns. 23 kohdan ohjeet), joissa korostettiin puolueen sisäistä luokkataistelua ”kapitalistisen tien kulkijoita” vastaan, mutta Mao menetti pian kiinnostuksensa kampanjaan, koska hän ei sen avulla päässyt käsiksi pääkohteisiinsa puoluejohdossa.


title: Mao Zedong

text: Suuri harppaus nähdään nykyään sekä Kiinassa että sen ulkopuolella merkittävänä taloudellisena epäonnistumisena ja valtavana inhimillisenä katastrofina. Syyt siihen miksi Maon hallinto reagoi niin hitaasti Suuren harppauksen aiheuttamaan kärsimykseen maaseudulla olivat monet. Maaseudulla komissaarit eivät uskaltaneet kertoa totuutta ylöspäin puolueportaassa, eikä maaseudun kärsimys siksi näkynyt kaupungeissa ennen kuin ruokatoimitukset niihin häiriintyivät. Suuren harppauksen epäonnistumisen vuoksi Maon ote kommunistisen puolueen johdosta heikkeni vähäksi aikaa.


title: Suuri harppaus

text: Suuren harppauksen jälkipuinti loi Kiinan kommunistisen puolueen ylimpään johtoon piilevän mutta merkittäväksi muodostuneen kahtiajaon Maolle uskollisiin ja Maoon kriittisesti suhtautuneisiin. Varsinkin Maon ja presidentti Liu Shaoqin keskinäinen epäluottamus voimistui. Suuren harppauksen virheiden korjaamisen yhteydessä Mao menetti muutaman vuoden ajaksi otteensa päivänpolitiikan asioiden johtamisesta, kun taas Liun, Zhou Enlain ja Deng Xiaopingin asema vahvistui. Mao korjasi myöhemmin tämän tilanteen entistä radikaalimmalla tavalla kulttuurivallankumouksen yhteydessä.


title: Henkilöpalvonta (politiikka)

text: Suuren harppauksen katastrofaalisen lopputuloksen vuoksi Mao joutui vuonna 1960 Kiinan kommunistisessa puolueessa syrjään ja pyrki takaisin valtaan käyttämällä hyväkseen armeijaa, joka tuki häntä. Henkilökultin rakentaminen tapahtui Maon hyväksynnällä ja hänen poliittisia päämääriään varten. Maon palvonta saavutti ennennäkemättömät mittasuhteet vasta 1960-luvun loppupuolella, jolloin Lin Biaon johdolla Kansan vapautusarmeijasta tehtiin Mao-palvonnan levittämisen väline ja ”Suuri Mao Zedongin ajattelun koulu”. Armeijaa käytettiin myös Maon Pienen punaisen kirjan pääasiallisena levitys- ja opetusvälineenä. Kulttuurivallankumouksen aikana kaikkia johtajia Maoa lukuun ottamatta arvosteltiin. Kaikkia kiinalaisia kehotettiin opiskelemaan Maon punaista kirjaa ja kirjan kerrottiin ”…tarjoavan elämän henkäyksen Tiibetin ylängöllä henkeä haukkoville sotilaille, saaneen innostuneet työläiset nostamaan uppoavaa Shanghain kaupunkia kaksi senttiä, sai epätarkat meteorologit ennustamaan säätä oikein ja kirurgit ompelemaan irronneita sormia takaisin paikoilleen”.


title: Suuri harppaus

text: Mao uskoi, että riittävällä tahdolla ja kekseliäisyydellä tavalliset kiinalaiset kykenisivät merkittäviin tieteellisiin saavutuksiin, mikä tekisi maasta riippumattoman ulkomaisesta teknologiasta. Työläisiä ja maatyöläisiä määrättiin kehittämään uutta tuotantoteknologiaa. Eräs tunnetuimmista suureen harppaukseen liittyneistä projekteista olivat ihmisten takapihoille perustetut pienoismasuunit, joiden rakentamisella tähdättiin teräksen tuotannon lisäämiseen. Noin 100 miljoonaa kiinalaista rakensi noin miljoona tällaista masuunia lyhyessä ajassa. Niiden lämmittämiseen oli kivihiilen puuttuessa käytettävä puuta, mihin tarkoitukseen kaadettiin metsiä ja poltettiin jopa huonekaluja. Maataloustyökaluja ja metalliastioita sulatettiin masuuneissa teräksen raaka-aineiksi.


title: Suuri harppaus

text: Vuoden 1959 keväällä ja kesällä aloitettiin pieni korjausliike. Kaikkein fanaattisimpia puoluekaadereita pyrittiin hillitsemään, ja asunnot ja kodin irtaimisto määrättiin palautettaviksi kommuunien asukkaiden omaan omistukseen. Tilanne kuitenkin muuttui, kun elokuussa 1959 Kiinan puoluejohdon Lushanin konferenssin aikana puolustusministeri Peng Dehuai esitti Maolle suuren harppauksen ongelmia ruotineen kirjeen. Mao tulkitsi Pengin arvostelun itseensä kohdistuneeksi juonitteluksi ja tuomitsi Pengin ”oikeistolaisena”. Peng syrjäytettiin asemastaan ja Mao palasi puolustelemaan alkuperäistä politiikkansa. Puolue käynnisti välittömästi uuden valtaisan oikeisto-opportunismin vastaisen kampanjan, minkä vuoksi kukaan ei uskaltanut vähään aikaan arvostella suuren harppauksen toteutusta. Kommuuneissa palattiin aiempaan komentoon ja keväällä määrätyt lievennykset kollektivisoinnissa kumottiin saman tien. Harva tavallisista kiinalaisista uskoi enää suureen harppaukseen, mutta sitä jatkettiin rangaistusten pelossa vielä hyvän aikaa.


title: David Crane

text: David Crane (s. 13. elokuuta 1957 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on Marta Kauffmanin kanssa toinen "Frendit"-televisiosarjan pääkäsikirjoittajista ja luojista. Crane voitti vuonna 2002 parhaan komediasarjan "Emmy"-palkinnon Frendit-sarjasta yhdessä sarjan muiden tuottajien kanssa.Frendeihin Crane loi useita hahmoja Martha Kauffmanin kanssa. Frendeihin he loivat Jennifer Anistonin esittämän Rachel Greenin, Courteney Coxin esittämän Monica Gellerin, Lisa Kudrowin esittämän Phoebe Buffayn, sekä mieshahmot Ross Gellerin (Monican isoveljen), jota esitti David Schwimmer, Matt LeBlancin esittämän Joey Tribbianin sekä Chandler Bingin, jonka roolissa esiintyi Matthew Perry. Sivuhahmoja sarjassa olivat mm. Gunther (Central Perk kahvilan työntekijä) jota esitti James Michael Tyler, Maggie Wheelerin esittämän Janicen, Christina Phicklersin esittämä Judy Geller. Kaksoisroolissa sarjassa esiintyivät David Schwimmer (Ross Geller, Russ) sekä Lisa Kudrow (Phoebe Buffay, Ursula Buffay)


title: Luettelo televisiosarjan Frendit jaksoista

text: David Cranen ja Marta Kauffmanin luoman tilannekomediasarjan "Frendit" esitys alkoi Yhdysvalloissa NBC:llä 22. syyskuuta 1994 ja Suomessa MTV3:lla 9. huhtikuuta 1996. Sarjan päähenkilöinä on kuusi New Yorkissa asuvaa ystävystä – Rachel Green (Jennifer Aniston), Monica Geller (Courteney Cox), Phoebe Buffay (Lisa Kudrow), Joey Tribbiani (Matt LeBlanc), Chandler Bing (Matthew Perry) ja Ross Geller (David Schwimmer) – ja sarjan keskeisinä tapahtumapaikkoina ovat Central Perk -kahvila ja kattohuoneisto, jossa sarjan päähenkilö Monica Geller asuu.


title: Frendit

text: Pian sen jälkeen kun NBC päätti alkaa tuottaa "Frendejä", sarjan tuottajat Crane, Kauffman ja Bright vastaanottivat käsikirjoituksia, joita oli pääosin suunniteltu käytettäväksi julkaisemattomissa "Seinfeld"-jaksoissa. Kauffman ja Crane palkkasivat sarjaan seitsemän nuorta käsikirjoittajaa. Tuottajien mielestä käyttämällä sarjassa kuutta tasavertaista hahmoa, eikä korostamalla yhtä tai kahta, saisi mahdollisuuden lukemattomiin tarinoihin ja menestykseen. Valtaosa tarinoiden ideoista tuli käsikirjoittajilta, joskin myös näyttelijät saivat esittää omia ideoitaan. Käsikirjoittajat suunnittelivat aluksi suurta romanssia Joeyn ja Monican välille. Ajatus romanssista Rossin ja Rachelin välille syntyi, kun Kauffman ja Crane kirjoittivat sarjan aloitusjaksoa.


title: Frendit

text: Sarjan päähenkilöt olivat tuttuja televisiokatsojille jo ennen roolejaan "Frendeissä", mutta heitä ei kuitenkaan pidetty kovin suurina tähtinä. Cox oli näytellyt elokuvassa "Ace Ventura – lemmikkidekkari" ja televisiosarjassa "Perhe on paras". Kudrow oli näytellyt Ursula Buffayta televisiosarjassa "Hulluna sinuun" ja hän uusikin roolinsa Ursulana "Frendeissä". Ennen rooliaan "Frendeissä" Kudrow oli työskennellyt toimistopäällikkönä ja tutkijana isälleen. LeBlanc oli esiintynyt sivuroolissa tilannekomediassa "Pulmuset". Aniston ja Perry olivat näytelleet useissa epäonnistuneissa tilannekomedioissa ennen siirtymisiään "Frendeihin". Ennen rooliaan "Frendeissä" Schwimmer oli näytellyt sivuroolia televisiosarjoissa "Kesä 68" ja "NYPD Blue". Sarjan 10 tuotantokauden aikana kaikista sen päähenkilöistä tuli julkisuuden henkilöitä.


title: Puumanainen

text: "Puumanaisen" päänäyttelijä Courteney Cox tuli tunnetuksi 1990–luvulla alkaneesta komediasarjasta "Frendit", ja myös muita "Frendien" näyttelijöitä on esiintynyt sarjassa; Lisa Kudrow vieraili sarjan ensimmäisen kauden jaksossa "Rhino Skin" ihotautilääkäri Amy Evansin roolissa. Jennifer Aniston vieraili sarjan toisen kauden avausjaksossa "All Mixed Up" esittäen Julesin terapeuttia, Glenniä. Coxin roolihahmon aviomiestä "Frendeissä" esittänyt Matthew Perry vierailee "Puumanaisen" viidennellä kaudella. Cox oli pyytänyt Perryä vierailemaan "Puumanaisessa" jo ensimmäisellä kaudella, mutta Perry oli tuolloin kieltäytynyt kutsusta vedoten heidän yhteiseen "Frendit"-historiaansa.


title: Amerikan frendi

text: Sarja kertoo brittiläisestä Lincolnin käsikirjoittajapariskunnasta, joka muuttaa Hollywoodiin tekemään uudelleenfilmatisointia BAFTA-palkitusta komediasarjastaan "Lyman’s Boys". Projekti saa odottamattoman käänteen, kun televisioyhtiö palkkaa pääosaan "Frendien" Joeynä tunnetun Matt LeBlancin, joka aiheuttaa sekasortoa sekä sarjan tuotannossa että Lincolnien parisuhteessa. LeBlanc esittää "Amerikan frendissä" satiirista versiota omasta itsestään.


title: Frendit (1. tuotantokausi)

text: Ensimmäinen tuotantokausi esittelee sarjan kuusi päähenkilöä: Rachelin, Monican, Phoeben, Joeyn, Chandlerin ja Rossin. Rachel saapuu New Yorkiin jätettyään sulhasensa alttarille ja hän alkaa elää Monican kämppiksenä tämän asunnossa. Ross yrittää jatkuvasti kertoa Rachelille rakastavansa tätä samalla kun hänen entinen vaimonsa, naiseen rakastunut Carol odottaa hänen lastaan. Joey on vaikeuksissa oleva näyttelijä ja Phoebe toimii hierojana. Chandler eroaa tyttöystävästään Janicesta (Maggie Wheeler), joka palaa sarjaan usein myöhempinä tuotantokausina. Tuotantokauden lopussa Ross tunnustaa Rachelilla rakastavansa tätä, joka kuitenkin tuntee samoin tavoin.


title: Frendit

text: Sarjan päättymisen jälkeen vuonna 2004 LeBlanc allekirjoittautui sarjan spin-offiin nimeltä "Joey". Sarja seuraa Joeyn muuttoa Los Angelesiin, jossa hän voi jatkaa näyttelijän uraansa. Alkuperäisten "Frendien" tuottajat Kauffman ja Crane eivät olleet kiinnostuneita spin-offista, vaikkakin Bright suostui tuottamaan sarjaa yhdessä Scott Silverin ja Shana Goldberg-Meehanin kanssa. NBC mainosti sarjaa ja alkoi esittää sitä samalla ohjelmapaikalla kuin "Frendejä" aikaisemmin. Sarjan aloitusjaksoa katsoi 18,60 miljoonaa yhdysvaltalaiskatsojaa, mutta katsojaluvut tippuivat sarjan kahden tuotantokauden aikana. Ensimmäisellä kaudella sarjaa katsoi keskimäärin 10,20 miljoonaa katsojaa ja toisella tuotantokaudella 7,10 miljoonaa katsojaa. Viimeistä jaksoa 7. maaliskuuta 2006 katsoi 7,09 miljoonaa katsojaa; NBC hyllytti sarjan 15. toukokuuta 2006. Bright syytti NBC:n tuottajia, studiota ja muita tuottajia sarjan nopeasta pilaamisesta:


title: Frendit (7. tuotantokausi)

text: Frendien seitsemättä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 12. lokakuuta 2000 ja se jatkui 17. toukokuuta 2001 saakka. Sarjan päähenkilöinä ovat New Yorkissa asuvat ystävykset Rachel Green, Monica Geller, Phoebe Buffay, Joey Tribbiani, Chandler Bing ja Ross Geller. Tuotantokausi koostuu 24 jaksosta, joihin sisältyy myös kauden kaksiosainen päätösjakso, jossa juhlitaan Monican ja Chandlerin häitä.


title: Frendit

text: Ensimmäisellä tuotantokaudella esitellään sarjan kuusi päähenkilöä: Rachel Green, Monica Geller, Phoebe Buffay, Joey Tribbiani, Chandler Bing ja Ross Geller. Monican lukiovuosien paras ystävä Rachel saapuu Central Perk-kahvilaan jätettyään miehensä Barryn alttarille, tapaa kahvilassa Monicaan ja muuttaa tämän kämppikseksi. Monican isoveli Ross on eroamassa vaimostaan Carolista, josta on tullut lesbo ja joka odottaa heidän lastaan. Ross on rakastanut Rachelia lukiosta lähtien ja hän haluaa kovasti kertoa tunteistaan tälle, mutta ei ole riittävän rohkea kertoakseen. Joey on vaikeuksissa oleva ja vaatimattomissa rooleissa esiintyvä näyttelijä ja Phoebe on hieroja. Chandler on Joeyn kämppis, ja hän eroaa ensimmäisen kauden aikana tyttöystävästään Janicesta (Maggie Wheeler), joka kuitenkin palaa sarjaan usein myöhemmillä tuotantokausilla.


title: Bittium

text: Bittium Oyj on oululainen yritys, jonka toiminta liittyy turvallisten viestintä- ja liitettävyysratkaisujen kehittämiseen. Yrityksellä on omia tuotteita, joiden lisäksi se tarjoaa asiakkaille erilaisia tuote- ja järjestelmäratkaisuja sekä suunnittelupalveluja. Yhtiön palveluksessa on yli 500 henkilöä 4 eri maassa.


title: Bittium

text: Elektrobit-konserni syntyi kesäkuussa 2002, kun radiotaajuisen tietoliikenteen teknologiankehitysyhtiö Elektrobit ja Veikko Lesosen perustama tuotantoautomaatioyhtiö JOT Automation Oyj yhdistyivät. JOT Automationin kuten koko suomalaisen tuotantoautomaatioteollisuuden kannalta merkittävä kehitystekijä oli Nokian kasvu 1980-luvulla ja 1990-luvulla. JOT sen rakentamat tuotantolinjat olivat suurelta osin matkapuhelinten tuotantolinjoja. Vuonna 1988 Oulussa perustettiin Suomen JOT-Palvelu Oy ja JOT Automation-konserni muodostettiin vuonna 1995. Helsingin pörssiin JOT Automation listautui vuonna 1998. Vuonna 2002 ennen yhdistymistään Elektrobitin kanssa JOT Automationin palveluverkosto toimi 13 maassa ja sen tuotteita valmistettiin Suomessa, Italiassa ja Virossa. Konsernin muut tehtaat sijaitsivat Yhdysvalloissa ja Kiinassa.


title: Bittium

text: Elektrobit Oy:n perustivat vuonna 1985 Juha Hulkko (s. 1954), Veikko Hulkko ja Arto Marttila. Se keskittyi langattomien tietoliikenneratkaisujen kehittämiseen, alkuvaiheessa erityisesti ohjelmisto- ja elektroniikkasuunnitteluun alihankintana asiakasyrityksille. Myöhemmin toiminta jakaantui selkeämmin palvelu- ja tuoteliiketoimintaan, jotka kumpikin pohjautuivat yhtiön osaamiseen radiokanava- ja ilmarajapintateknologioissa sekä elektroniikkalaitteiden tuotekehityksessä. Sen kotimaisia tytär- ja sisaryhtiöitä 1990-luvulla olivat Extrabit Oy (1990), Elektrobitin ja Nokian yhteisyritys Nemo Technologies Oy (1996), Softbit Oy (1998) sekä Teraflops Oy (2000). Laajentuminen ulkomaille alkoi, kun Elektrobit AG perustettiin Sveitsiin vuonna 1995. Elektrobit Inc. taas perustettiin Redmondiin, Washingtonin osavaltioon Yhdysvaltoihin vuonna 1997, Elektrobit Nippon K.K. Japaniin vuonna 1998 ja Elektrobit (UK) Ltd. Englantiin vuonna 1998.


title: Bittium

text: Elektrobit hankki 2000-luvun alussa sekä Kauniaisissa sijainneen Ylinen Electronics Oy:n (ent. Insinööritoimisto Ylinen Oy) että oululaisen PJ-Microwave Oy-yhtiön ja yhdisti ne 1.7.2005 Elektrobit Microwave Oy -yhtiöksi. Ylinen oli Suomen avaruustekniikan pioneereja. Se on osallistunut muun muassa ESAn SMOS- ja Planck-satelliittien ja Cassini-Huygens-luotaimen laiterakennukseen. Vuoden 2006 kesällä tämä osuus siirtyi Elektrobitistä forssalaiselle Da-Design Oy:lle.


title: Ahtium

text: Ahtium Oyj (vuoteen 2017 Talvivaaran Kaivososakeyhtiö Oyj ) on suomalainen pörssiyhtiö, joka harjoitti aiemmin kaivostoimintaa Sotkamossa, Kainuussa sijaitsevassa Talvivaaran kaivoksessa. Talvivaara-konsernin jouduttua vakaviin talousvaikeuksiin kaivostoiminta myytiin Terrafamelle vuonna 2015.


title: Posti Group

text: Posti Group Oyj (vuosina 2007–2014 Itella Oyj, sitä ennen Suomen Posti Oyj) on suomalainen yhtiö, jonka toimialana on postitoiminta, logistiikka ja taloushallinnon palvelut. Yhtiön omistaa Suomen valtio. Posti Groupin tytäryhtiöllä, Posti Oy:llä, on Suomessa yleispalveluvelvoite, joka sisältää muun muassa kaikissa Suomen kunnissa arkisin toimivat kirje- ja pakettipalvelut. Ahvenanmaan maakunnassa toimii itsenäinen postilaitos Åland Post.


title: Bittium

text: Vuoden 2006 keväällä Elektrobit alkoi karsia toimintojaan pyrkien kahteen päätoimialaan: langaton tiedonsiirto ja autojen ohjelmistot. Langaton viestintä sisältää yhtiön kannalta matkapuhelin-, internet-päätelaite- ja erikoispäätelaiteratkaisut, radioverkkolaitteiden kuten WiMAX tukiasemien ratkaisut, langattomien verkkojen testaustuotteet ja radiokanavaemulaattorit, RFID-lukijalaitejärjestelmät sekä tuotekehityspalvelut asiakasyrityksille. Auto-ohjelmistoliiketoiminnan Elektrobit oli aloittanut vuonna 2004 Saksasta ostetun 3SOFT GmBh:n myötä. Yhtiön puolipäiväisesti hallituksen puheenjohtajaksi nimitettiin helmikuussa 2006 Nokiasta aiemmin perhesyihin vedoten eronnut, Sari Baldaufin seuraajaksi povattu, tekniikantohtori J.T. Bergqvist, jonka aikana Elektrobit ajateltiin keskittyvän liiketoimintaansa voimakkaasti, uuteen tukijalkaan, langattomaan WiMAX-tekniikkaan yhdessä auto-ohelmistojen kanssa. Samaan aikaan yhtiöön tuli uusi toimitusjohtaja, Nokia Oyj:ssa uraansa tehnyt Pertti Korhonen. Alkoi yrityskauppojen aika. Yhtiö on myi koko automaatio- ja testausliiketoiminnan. Mikroaaltoliiketoiminnan Elektrobit myi vuoden 2007 lopussa Senfit Oy:lle. Jo marraskuun alussa vuonna 2006 Elektrobit oli myynyt (matkapuhelin)verkkotestausyksikkönsä englantilaiselle Anite Groupille 85 miljoonalla eurolla. Vuonna 2007 auto-ohjelmistoliiketoimintayksikköön ostettiin FlexRay-teknologiaan erikoistunut saksalainen DECOMSYS Beteiligungs GmbH ja langattomien järjestelmien liiketoimintayksikköön itävaltalainen 7iD Technologies GmbH. JOT Automation myytiin saksalaiselle Rohwedder AG:lle vuonna 2007. Keväällä 2007 brändiuudistuksen yhteydessä Elektrobit otti käyttöön uuden liikemerkin. Uudistuksen myötä Elektrobit Oyj aloitti käyttämään itsestään brändinimeä EB.


title: Mika Anttonen

text: Mika Anttonen (s. 18. joulukuuta 1966 Helsinki) on suomalainen energia-alan yrittäjä ja yritysjohtaja. Hän omistaa 87 prosenttia polttoaineiden jakeluyritys St1 Nordic Oy:stä (liikevaihto 6,5 miljardia euroa) ja 80 prosenttia Ruotsissa toimivasta öljynjalostusyritys St1 Group Oy:stä (liikevaihto 4,1 miljardia euroa). Hän on molempien yritysryhmien hallituksen puheenjohtaja. Anttosen omistusten tarkkaa arvoa ei voi laskea, mutta häntä pidetään yhtenä Suomen harvoista miljardööreistä. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri.


title: Bittium

text: Helmikuun lopussa 2009 yhtiö ilmoitti lopettavansa kustannussäästöjen takia Turun toimipisteensä syyskuun 2009 loppuun mennessä seurauksella, että työpaikat vähenevät 49 hengellä. Elektrobit perustaa yhdessä saksalaisen Audin tytäryhtiö kanssa ajoneuvojen viihde- ja viestintäjärjestelmien ohjelmistoalustan kehitykseen keskittyvän yhtiön. Yhtiö aloittaa heinäkuussa 2009, ja tulee työllistämään noin 60 henkeä.


title: TukkuHeino

text: TukkuHeino Oy on suomalainen maahantuonti- ja tukkuyritys. Heino-konserni on keskittynyt tytäryhtiöidensä kautta päivittäis- ja toimistotarvikkeiden ja alkoholijuomien tukkukauppaan ja maahantuontiin. TukkuHeino Oy on perheyhtiö, joka on perustettu jo vuonna 1899. TukkuHeino Oy on Heino-konsernin emoyhtiö, jonka tytäryhtiöitä ovat Heinon Tukku Oy, Uniq Drinks Finland Oy ja Anton & Anton ruokakauppoineen. Konsernin toimitusjohtaja on Petri Heino. Yhtiön pääkonttori on Espoossa. Konsernin palveluksessa työskenteli  yli 450 työntekijää vuonna 2016.


title: Oulun yliopiston luonnontieteellinen tiedekunta

text:
Oulun yliopiston Fysiikan laitos on Oulun yliopiston luonnontieteellisen tiedekunnan alainen laitos, joka sijaitsee Oulussa Linnanmaan kampuksella. Laitoksella aloittaa vuosittain noin 85 uutta fysiikan opiskelijaa, jotka voivat valita pääaineekseen fysiikan, teoreettisen fysiikan, biofysiikan, geofysiikan tai tähtitieteen. Suoritettavia tutkintoja ovat luonnontieteiden kandidaatin (LuK) tutkinto, filosofian maisterin (FM) tutkinto, filosofian lisensiaatin (FL) tutkinto ja filosofian tohtorin (FT) tutkinto. Laitokselta voi valmistua myös fysiikan aineenopettajaksi.
Laitoksella tehtävä tutkimus keskittyy aineen rakenteen ja toiminnan ympärille, jakautuen biofysiikkaan, elektronispektroskopiaan, NMR-spektroskopiaan ja teoreettiseen fysiikkaan, sekä Maan ja avaruuden fysiikan ympärille, jakautuen geofysiikkaan, avaruusfysiikkaan ja tähtitieteeseen. Laitos on Oulun yliopiston virallinen Tutkimuksen laatuyksikkö.Muut:


title: Fyysikko

text: Suomessa fyysikoksi voi opiskella suorittamalla yliopistossa filosofian maisterin tutkinnon fysiikan alalta, tai diplomi-insinöörin tutkinnon teknillisen fysiikan alalta. Muiden luonnontieteellisten alojen tapaan perustutkinnon suorittaminen etenee siten, että noin kolmessa vuodessa suoritetaan luonnontieteen kandidaatin tutkinto ja noin kahdessa vuodessa tämän jälkeen filosofian maisterin tutkinto. Uralle tyypillistä on myös filosofian lisensiaatin tai tavallisemmin filosofian tohtorin jatkotutkinnon suorittaminen, mikä on myös välttämätöntä useimpiin yliopistovirkoihin sekä Suomessa että ulkomailla. Tohtorintutkinnon suorittaminen Suomessa kestää noin neljä vuotta, mutta esimerkiksi Saksassa tohtoriksi valmistutaan yleensä kolmessa vuodessa.


title: Geofysiikka

text: Suomessa geofysiikkaa voi opiskella pääaineena Helsingin yliopistossa ja Oulun yliopistossa. Helsingissä voi suorittaa geofysiikasta sekä alemman että ylemmän korkeakoulututkinnon.