Здравейте,  

Казвам се Марияна Георгиева Атанасова и Ви пиша, този имейл, поради образувал се правен казус в нашето семейство поради мерките по време на извънредното положение. 


Моля да ми се разясни чл. 173а (2) от КТ, тъй като е пропуснато да се уточни, дали след като майка е възпрепятвана да се грижи за детето си в извънредно положение, и не се е възползвал от отпуск по гореупоменатия член, бащата може ли? 


Ще ви представя ситуацията в нашето семейство и проблемите който се образуват. 


И аз и мъжа ми работихме е в една и съща фирма – “Евротекс” ЕООД, той първа, а аз втора смяна.


След въвеждането на извънредно положение, работодателя ни реши да преостанови работата в една смяна и за хора, като нас стана ясно, че или нарушаваш противоепедемичните мерки и намираш вариант да си събереш детето с близки и познати и запазвате и двамата работата си или единият от вас остава без работа. 


И двамата сме без живи родители, до сега винаги ние сме полагали нужните грижи за детето си и просто не разполагаме с варианти, някой друг да се грижи за него. 


В нашето семейство, имахме един не особено законен вариант, за да си запазим работата, всеки ден да минаваме кпп Варна и това в Добрич, за да може моята леля на 74 години да ми я гледа. 


Ние избрахме, да спазим мерките и да не излагаме на опасност и малкото роднини които са ми останали. И така аз останах без работа, прекратена по чл 325 от КТ. 


Регистрирах се в бюрото по труда. 


В бюрото по труда, ми намериха работа, редовна смяна по специалността ми, която бях завършила, обяснявайки ми, че мога да се възползвам само сега от въпросната програма, защото е до навършване на 30 годишна възраст, а аз ги навършвам тази година. 


В последствие, предвид големите ни разходи, кредити и прочие, предвид че вложих много труд и разходи да завърша висшето си образование, семейството ни реши, че ще се възползвам от програмата по младежка заетост – и ще постъпя на работа като уеб програмист. 


Всичко, мина добре, бях наета, но предвид, че съм нов служител, не е желателно още в началото да съм в отпуск. Все още нямам месец във фирмата, а вече искам такъв. 


Мъжа ми реши, че той ще се възползва от отпуск за гледане на дете до 8 години и ги уведоми устно в началото на месец април, тогава му отговориха, че е рано и като стане ще го пуснат. 


В последствие няколко пъти през месеца мъжа ми иска молба и те му казват има време. На 30.04.2020 година, на мен ми казват, че се налага да бъда на работа на 4-ти в офиса, и вече, не мога да я гледам аз. 


Мъжа ми, предвид ситуацията и това, че работи в Евротекс от една година и не е ползвал, нито болнични когато е била болна, нито отпуска за да си я гледа, реши да се възползва от правото си на отпуск. Той реши да остане в къщи и да я гледа за да даде шанс и на мен да събера стаж по специалността си и в последствие, да се реализирам. 


Той поиска отпуска по чл 160 от КТ за 10 работни дни като предизвестие, и чл. 167а в последствие – отказаха му дори да заведат молбите, и усно му отговориха, че отказват отпуска в момента. Според тях, детето си има майка и тя да си стояла в къщи да си я гледа. 


Обяснил им е, че не те решават кой член от семейството ще остане в къщи и кой не. Обяснява, че предвид ситуацията, той решава, а не те какво ще става в семейството му. Но те пак си държат на своето – отпуска няма да получиш. 


Предвид държанието им, ние се свързахме е с наша позната адвокат, която предвид ситуацията ни посъветва:


– и двамата да си направим електронни подписи,  

 – мъжа ми да пусне по имейл, две молби, заявление по чл. 173а(2), за 10 работни дни на баща, и молба по чл. 167а със придружаващата декларация от двамата родители,  

– писмо до работодателя, с което иска писмен отговор на заявлението и молбата, изпратена от него  

-да ги подпишем всичко с електроните подписи и да ги пратим


Всичко това, преди 04.05. 2020, за да са постъпили, преди отсъствието му от работа. 


Това го направихме. 


Но ни притеснява текста, първа точка е майка или осиновител, а четвърта е самотен баща. 


Нима ако майката, е възпрепятвана, бащата, не би следвало да има право?


Не е дискримационнен такъв прочит на текста – майката да може, а бащата на детето не. 


Според тълкуването на адвоката ни :


“В закона е написано така, за да може само единият родител да се възползва и това право. 


Не би следвало да ни притеснява факта, че бащата не е вписан, защото искът му е основателен, толкова колкото и на майката на детето. 


Предвид, че двамата родители са равнопоставени пред закона, с общи права и задължения – нямало законово пречка, не аз а той да получи въпросният отпуск. 


В крайна сметка не работата най-важната в момента, нито това кой ще гледа детето – важно е да има кой да поеме грижите за него и детето да получи грижата която му е нужна… 


В никакъв случай, работодателя няма право да избира, кой от двамата родители да полага необходимите грижи за детето в обявеното извънредно положение в страната – това е работа на неговите родители, а не на техните работодатели. 


С поведението и държанието си, и евентуалния отказ на заявлението по чл. 173а(2), работодателя нарушава, закона, морала и ограничава правата и свободите на гражданските субектите, които са в качеството на негови работници”. 


Все пак, желая от вас, предвид изложеното от мен, да ми отговорите дали след като майката не се е възползвала от отпуска по чл. 173а (2) по основателни причини, иходи редовно на работа. Предвид и липсата на детски учебни заведения в страната. Може ли баща и да получи, отпуска по чл. 173а (2).


Благодаря Ви предварително.  

С уважение: Марияна Атанасова 




Разяснете правният смисъл и прочит по чл. 173а (2)
==================================================

 

Здравейте, г-жо Атанасова, 


въпросната разпоредба гласи –  

“Чл. 173а. (Нов – ДВ, бр. 28 от 2020 г., в сила от 13.03.2020 г. до отмяна на извънредното положение) (1) Когато поради обявено извънредно положение със заповед на работодателя или със заповед на държавен орган е преустановена работата на предприятието, на част от предприятието или на отделни работници и служители, работодателят има право да предостави платения годишен отпуск на работника или служителя и без негово съгласие, включително на работник или служител, който не е придобил 8 месеца трудов стаж.  

(2) Работодателят е длъжен да разрешава ползването на платен годишен отпуск или на неплатен отпуск при обявено извънредно положение по искане на:  

1. бременна работничка или служителка, както и на работничка или служителка в напреднал етап на лечение ин-витро;  

2. майка или осиновителка на дете до 12-годишна възраст или на дете с увреждане независимо от възрастта му;  

3. работник или служител, който е самотен баща или осиновител на дете до 12-годишна възраст или на дете с увреждане независимо от възрастта му;  

4. работник или служител, който не е навършил 18-годишна възраст;  

5. работник или служител с трайно намалена работоспособност 50 и над 50 на сто;  

6. работник или служител с право на закрила при уволнение по чл. 333, ал. 1, т. 2 и 3.  

(3) Времето, през което се ползва отпуск по ал. 1 и 2, се признава за трудов стаж.”


Т.е. въпросният отпуск може да бъде разрешен само на майка на дете до 12 годишна възраст, не и на другия родител или на баща, когато е самотен такъв.  

Във всички случаи обаче бащата може да се възползва от отпуска по чл. 167а КТ – “след използването на отпуските по чл. 164, ал. 1 и чл. 164б, ал. 1, 2, 3 и 5 всеки от родителите (осиновителите), ако работят по трудово правоотношение и детето не е настанено в заведение на пълна държавна издръжка, при поискване има право да ползва неплатен отпуск в размер 6 месеца за отглеждане на дете до навършване на 8-годишна възраст. Всеки от родителите (осиновителите) може да ползва до 5 месеца от отпуска на другия родител (осиновител) с негово съгласие.”


Поздрави,  

адв. Николина Митова  

тел. 0898 303092


