стомашни киселини – предистория
стомашни киселини – предистория. за да обясним термина стомашни киселини и от къде произхожда, трябва да обясним пътя на храната и етапите на нейното усвояване от организма. поета през устата, храната се подлага на обработка чрез раздробяването на по-малки парчета и химична обработка от ензимите, които се намират и отделят чрез слюнката. в устата се извършва първичната фаза на храносмилането. известно е, че в устата се смилат някои „прости“ въглехидрати. през хранопровода, който играе ролята на преносна тръба, храната попада в стомаха. постъпила в стомаха, се задействат безусловни рефлексни механизми, чрез които организма спонтанно реагира на сигнала за постъпилата в него храна и започва усилена секреция на стомашни сокове. стомашните сокове са съвкупност от секретирана солна киселина (стомашни киселини) и някой допълнителни ензими. в стомаха, под влиянието на стомашните киселини и повишената киселинност, храната се „дезинфекцира“, защото, попаднала от вън, тя със сигурност не е стерилна. това предпазва организма, от навлизането на инфекции в него. високата концентрация на киселини в стомаха, съвместно със секретираните в него ензими, обуславят вторичната фаза на храносмилането. стомаха е мястото, където се денатурират/разграждат белтъците до по-малките им структурни производни. помощ оказва и непрекъснатото движение на стомаха (перисталтика), което допълнително подпомага смесването на киселините и храната в стомашното съдържимо и нейното разграждане. вече смляна, под формата на каша, храната гравитачно преминава през дванадесетопръстника в червата. дванадесетопръстникът, е мястото, където се изливат всички храносмилателни ензими от жлъчката и панкреаса (задстомашната жлеза), които имат за цел напълно да разградят храната до нейните градивни единици. процесът на пълното храносмилане се извършва в тънките черва. в тях концентрацията на киселини значително е намалена. това е третия и най-важен етап от храносмилането. само така разградена, храната може да се абсорбира от организма и да попадне в кръвообращението. този процес на преминаване на храната от храносмилателния тракт в кръвообращението на организма, става в дебелите черва на организма. процесът е възможен, защото те са много добре кръвоснабдени. така, храната за организма, се превръща в храна за клетките и всъщност е своеобразен източник на енергия за тях. всички от изброените органи на храносмилателната система, са отделени един от друг чрез пръстеновидни мускулни бариери, наречени сфинктери. тяхна роля е да не позволяват на храната да се връща в обратна посока. всеки орган и дял от храносмилателната система е с характерна структура и има защитна лигавица от контактната страната с хранителното съдържимо. всеки дял е с различни нива на киселинност и поносимост към киселини. стомахът е мястото с най-висока киселинност – в него се секретират киселини с най-висока концентрация. чисто анатомично стомашната лигавица е пригодена да издържа на тези киселини.