полиомиелит
информация за заболяването полиомиелит
полиомиелитът (наричан още детски паралич) е остро вирусно инфекциозно заболяване при хората, което се предава по фекално-орален път. източници на заразата са болните хора и вирусоносителите. характеризира се с възпалителни изменения на сивото вещество на гръбначния мозък, вяли атрофични парализи, тежко протичане и висока смъртност. причинява се от полиомиелитни вируси от род enterovirus. засягат се предимно деца на възраст от 1 до 5 години[1].
детският паралич е познат отпреди повече от 3500 години. древноегипетски изображения показват иначе изглеждащи здрави хора с изсъхнали крайници и деца да ходят с бастуни в ранна възраст[2]. до 1954 г., когато започва имунизацията срещу това заболяване, полиомиелитът е бил широко разпространен. след въвеждането на живата полиомиелитна ваксина заболяемостта е понижена рязко. днес се наблюдават единични спорадични случаи и много рядко епидемични взривове. световната здравна организация обявява, че борбата с полиомиелита се намира в последния етап преди ликвидирането му[3]. в българия най-висока заболяемост е регистрирана през 1947 г. след въвеждането на масова имунизация през 1959 г., заболяемостта рязко спада, а последният случай на полиомиелит е регистриран през 1970 г. наблюдавани са обаче два пробива в колективния имунитет: през 1966-1967 г. – с 49 заболели, и през 1991 г. – с 46 заболели. и при двата случая са засегнати основно неимунизирани и непълно имунизирани деца от малцинствен произход. пропускането на редовните имунизации сред някои малцинствени групи обрича децата на риск да развият редица ваксинопредотвратими инфекции, какъвто е и полиомиелитът[4].
информация за ваксината срещу полиомиелит
полиомиелитът е едно от малкото заболявания, за което има едновременно жива (атенюирана – opv) и убита (инактивирана – ipv) ваксина. след третата доза 99% от децата са защитени и от трите типа полиомиелитни вируси. вируснеутрализиращите антитела, изградени след имунизация с жива полиоваксина, предпазват от инфектиране с диви полиовируси, отделянето им с изпражненията и разпространението им сред хората, докато убитата ваксина срещу полиомиелит предотвратява засягането на нервната система от причинителите. затова при епидемичен взрив opv е средство на избор за бързо преустановяване на разпространението на дивите вируси. внимание заслужава ваксиноасоциираният полиомиелит – vapp (при приложение на opv). макар и много рядко, у ваксинираните с първи прием opv или при техните неимунизирани или неимунни контакти може да се развие ваксиноасоцииран полиомиелит, който клинически е неразличим от полиомиелита, причинен от дивите вируси. приема се, че е резултат на генетичната нестабилност на полиовирусите, с поява на мутации или „връщане“ на ваксиналния вирус към по-вирулентен щам. по данни на сзо за периода 1970-1984 г. в 13 страни честотата на vapp е 1 случай на 3,2 млн. приложени дози.
в българия (от 2007 г.), както и в повечето държави в света, се прилагат инактивирани ваксини ipv. в страната ваксината се предлага като фиксирана комбинация с други ваксинални антигени: дифтерия, тетанус, коклюш, хепатит б, хемофилус инфлуенце тип б. ipv запазва своята имуногенност в комбинираните ваксини и не потиска имунния отговор спрямо другите антигени.



повече за състава на четирикомпонентната ваксина ще намерите тук, за петкомпонентната ваксина - тук, и за шествалентната - тук.





[1]cohen ji. chapter 175: enteroviruses and reoviruses. // harrison's principles of internal medicine. 16th. mcgraw-hill professional, 2004.isbn 0071402357. p. 1144.




[2]daniel tm, robbins fc (editors). a history of poliomyelitis. // polio. rochester, n.y., usa, university of rochester press, 1997. isbn 1-878822-90-x. p. 5–22.




[3]world health organization poliomyelitis fact sheet n°114, updated october 2015.



[4]корсун, д. „полиовируси – 102 години от откриването им, надежда за близка ерадикация”, сп. "medinfo", бр. 10/2010 г.