Разговор с Чън Джън-Лей
от Хърб Рич

*Чън Джън-Лей е роден през май 1949 г. в село Чъндзягоу, в окръг Уенсиан, провинция Хенан, Китайската народна република. Син на Чън Джао-Хай (chen zhao-hai), (който почива една година след раждането на син си), той практикува Чън стъл Тайдзицюан повече от четиридесет години. Неговите учители включват известните майстори Чън Джао-Пи (chen zhao-pi), (с когото живее и се обучава) и Чън Джао-Куи (chen zhao-kui) (и двамата негови чичовци), майстори от 18-то поколение в Чъндзягоу. Той е известен като "Тайдзи Дзинганг" (taiji jingang) - един от четирима най-добри практикуващи от своето поколение в Чъндзягоу. Той е получил образованието си по физическо възпитание в университета "Хенан" през 1985 г. Бил е два пъти Абсолютен шампион в Националните състезания по Тайдзицюан и е спечелил над 10 златни медала в състезанието по бойни изкуства Хенан. През 1987 г. е избран за национален съдия по бойни изкуства първа класа и неговият отбор печели първите три отборни места от 1989 до 1991 г. в Национални и провинциални състезания по бойни изкуства. Той е обучил много велики спортисти, между които и известният шампион Динг Дзие (ding jie). През 1995 г. е награден със званието Да Ши (da shi) или Грандмайстор.*
*Сред другите книги, майстор Чън е автор и на „chen shi taijiquan xie hui zong“ (цялостен боен и оръжеен учебник по тайдзицюан), чийто първи том скоро ще бъде публикуван за първи път на английски език; и "taijiquan nei qi qian tan yu jing luo xue shuo" (Дискусия за вътрешната енергия в Тайдзицюан и теорията на основните и колатерални енергийни канали в човешкото тяло). Той е автор на учебна видеокасета "shi chuan chen shi taijiquan shu" и скоро ще пусне многотомен видеозапис, който ще покрива Лао Дзя (lao jia), Син дзя (xin jia), Бутащи Ръце, Оръжие и Цигун (qigong).*
*Майстор Чън е особено търсен като инструктор, както в Китай, така и в чужбина. Той е обучил повече от 15 от треньорите за институтите по физическо възпитание в Пекин и Ухан и е съветник на тайдзи организациите в Япония, Франция, Америка и Италия. Понастоящем, майстор Чън преподава в град Джънджоу (zhengzhou city), провинция Хенан, КНР.*
*Следното интервю бе проведено по време на първото посещение на майстор Чън в САЩ през август 1996 г. във Феърфакс, щата Вирджиния. (Специални благодарности на Сифу Кристофър Пей от Американската академия "Ушу" за преводите и усилията да доведе Майстор Чън в САЩ).*
**Въпрос**: **Чън стил Тайдзицюан става все по-популярен в САЩ. Какъв съвет може да дадете на човек, който търси учител по този стил?**
**Отговор**: Ако искате да разберете как да намерите добър учител, първо трябва да разберете какво представлява Тайдзицюан. Повечето хора, които търсят специално стила Чън, вече се интересуват от Тайдзицюан и имат някои основни познания за изкуството. Един добър учител ще въплъщава основите / ценностите на изкуството. Най-основното изискване е, когато практикувате, тялото ви да е изправено; краката ви да са много здрави и стабилни, а бедрата и чатала да са отворени и релаксирани. Външно, тялото изглежда много голямо и комфортно, а движението е непрекъснато, без никакви колебания, като течаща вода или облаци, преминаващи в небето. Когато се стремите да освободите енергията фа дзин (fa jing), тя преминава отвътре навън, от краката, (или корена) през тялото, за да се освободи в ръката. Ако краката са здрави и стабилни, а тялото е леко и естествено и, ако след като е практикувана формата няколко пъти последователно, човек не е останал без дъх и не е изтощен и може да диша нормално, да се смее и да говори, тогава това е знак за учител с добри умения.

**Въпрос**: **Поради изискванията на работата и семейството, много практикуващи Тайдзи са ограничени във времето, което могат да тренират всеки ден. Какъв съвет бихте им дали?**
**Отговор**: Независимо колко зает може да бъдете, трябва да отделите време за практикуване поне 20 минути всеки ден. Най-важният аспект от вашата практика е "сърцето" - дори и да нямате време да практикувате съществените упражнения или формата, Тай Чи винаги е в сърцето ви. Винаги мислите за това, като използвате неговите принципи. Всичко, което правите, работите, ядете, ходите - всичко това е начин да практикувате Тай Чи Чуан. Ако имам време и пространство, ще практикувам цялата форма; ако нямам, ще упражнявам само няколко движения. Така че, ако сте на работа и е трудно да практикувате формата, може би можете да практикувате, като четете документи в поза на стояща медитация. Ако пишете на бюро, не използвайте стола си, застанете в ниска ездачна позиция. Когато се чувствате уморени в ежедневните си действия, прилагайте принципа на "fang song" да стоите релаксирани и спокойни. Затова Тайдзи трябва да бъде в сърцето ви - трябва да бъде там през цялото време - не само, когато имате желание да практикувате. Когато растяхме на село, нямахме достатъчно време да практикуваме заради нашата работа; така че, когато работихме, практикувахме - навсякъде, през цялото време, във всяка дейност. Копаенето с лопата, оран, дърводелство и вдигане бяха правени с помощта на техниките на Тайдзи. През моето детство, цялата тази работа се вършеше на ръка; сега голяма част от нея се извършва с инструменти и машини.

**Въпрос: Как се преподава изкуството в село на Чън (Чъндзягоу)?**
**Отговор**: Местоположението на Чъндзягоу е много  провинциално, далеч от пътя, тъй че няма твърде много влияния върху културата на селото извън него. В селото освен Тайдзицюан няма друго бойно изкуство. Така, че децата в селото, докато растат, са изложени на него и са повлияни от него, защото това е единственото изкуство, което виждат. В миналото са започвали да обучават деца на около седем години; сега те започват обучение още на пет или шест години. В големите градове, повечето хора смятат, че Тай Чи е само за здраве, медитация и упражнения. В Чъндзягоу, Тай Чи се приема най-вече като бойно изкуство. Така, че можете да видите, че има голяма разлика в подхода към обучение в селото и в други части на страната. Тъй като това е единственото бойно изкуство, което се преподава в селото, децата започват да се учат от малки. Училищата го преподават като част от програмите си за физическо възпитание. В старите времена, децата биха започнали да изучават формите веднага, по традиционния начин на последователност, коригиране на движението и след това развиване на вътрешна енергия. Сега нещата са по-сложни; децата започват тренировки с упражнения за гъвкавост и "chan si gong" [упражнения за трениране на енергията на копринената нишка], но за известно време не започват да учат формите. Традиционно, в началото всеки започва с Лао Дзя (lao jia), И лу (yi lu) [стар стил, първа форма]. След това те изучават меч, сабя и т.н.. След изучаване на първата форма в продължение на две години, тялото е релаксирано и ученикът започва да учи бутащи ръце и Ър Лу (втора форма без оръжие на Чън Стил).

**Въпрос:** **Кога се счита, че ученика е готов да учи Син Дзя (xin jia) [нов стил]?**
**Отговор:** Първо, човек трябва да бъде напълно релаксиран и да разбере истинския смисъл на мекотата. Различните части на тялото трябва да се движат координирано, тъй като има толкова много кръгови и спираловидни движения в Син Дзя (xin jia), ако ученикът не може да се движи координирано, те изобщо не могат да изразят истинската същност на Син Дзя (xin jia).

**Въпрос**: **Смятате ли, че е грешка за ученик да започне обучението си със  Син Дзя (xin jia)?**
**Отговор**: Да. Ученикът не разбира мекотата и координацията и не може да произведе същността на стила.

**Въпрос**: **Какви са ползите от практикуването на Син Дзя ?**
**Отговор**: Син Дзя  използва тялото по различни начини; придържане към релаксирано състояние като в същото време внезапно освобождава сила, и камшичните движенията - това са все характеристики на стила. В Син Дзя  движенията са по-взискателни към тялото от тези на Лао Дзя , затова е по-добре за фитнес. Тя развива по-добре способността за освобождаване на енергия. Но ако човек не разбира точното напредване в ученето и правилните методи на трениране, лесно е да се отклони, да загуби пътя си и да направи грешки, които трудно могат да бъдат коригирани. Лесно е ци да се издигне в гърдите и човек да се задъха. Както се казва, "Главата е тежка и краката са леки." Това са често срещани грешки, които хората изпитват.

**Въпрос:** **Вие практикувате Тайдзицюан повече от четиридесет години. Бихте ли ни казали нещо за вашите преживявания и спомени от обучението с майстор Чън Джао Пи?**
**Отговор:** Въпреки, че учителят ми ни остави преди повече от 20 години, завинаги ще запазя спомена за начина, по който е преподавал в сърцето си. Чън Джао-Пи беше мой чичо. Започнах да тренирам с него, когато бях на осем години. [Бележка на редактора: Чън Джао-Пи (1883-1972 г.) е ученик на Чън Дънг-Ке (баща му), Чън Ян-Си, Чън Пин-Сан и Чън Фа-Къ. Неговото преподаване и усилия за продължаване на наследството на Чъндзягоу Тайдзицюан доведоха до разпространението на Чън стъл Тайдзи в света извън Чъндзягоу, както и до създаването на учебните зали по Ушу, както в Чъндзягоу, така и в Уенсиан.] През 1928 г. той отишъл в Пекин, за да преподава. През този период той моли Чън Фа-Къ да отиде в Пекин, за да преподава също. След като Чън Фа-Къ пристигна в Пекин, Чън Джао-Пи пътува до Нанджин. По това време Куоминтанг бил на власт, а кметът на Нанджин го поканил да отиде и там да обучава клас. [Забележка на редактора: По това време той също е служил като почетен треньор в известния Централен институт за бойни изкуства.] От 1928 до 1958 г. преподава Тайдзи извън селото. Някои от градовете, в които преподава са Пекин, Нанджин, Сиан, Ланджуу, Луоян, Кайфен и Джънджоу. През 1958 г. се завръща в селото. След завръщането си, той разбрал, че вече не много хора практикуват Тайдзицюан поради сътресенията от Първата световна война и войната между националистите и комунистите. Виждайки това, той много се притеснявал, че изкуството в крайна сметка ще западне. Така, той се върнал на работата си в Регулаторната комисия на "Жълтата река" (в Кайфен) и поискал ранно пенсиониране. Той се завърнал у дома при спартанския живот на село, за да набере група от деца за сериозно обучение. Имало около тридесет деца, които щели да се съберат пред вратата му за инструктаж. Той щял да води класа отпред, докато съпругата му щяла да бъде отзад и да прави корекции. Той беше много търпелив и полагаше големи усилия да прави корекции. Той никога не се ядосваше. През тези години имаше три години "природни бедствия" (наводнения, глад и др.), както и началото на Културната революция. По време на Културната революция, Тайдзицюан е смятан за старомоден и част от старите религии и суеверия. По това време беше забранено да се популяризира Тайдзицюан. Също така, тъй като през 30-те години е бил свързан с националистите в Нанкин, той имаше много неприятности. По това време беше много трудно, ако някой искаше да преподава или да учи. [Забележка на редактора: Чън Ке-сен, синът на Чън Джао-Пи, пише за този период: "По време на културната революция баща ми беше преследван и подложен на обществени гонения, но през нощта, Чън Джън-Лей и няколко други от най-ценните му ученици тайно отивали ​​да учат при него. Баща ми, демонстрирайки, че не се страхува от преследването, смело продължавал да преподава Тайдзицюан.] Понякога той виждаше учениците си да практикуват сериозно, а понякога не толкова сериозно. Знам, че това го гневеше, но никога не ни го показа. Вместо това той ни разказваше истории, за да ни накара да разберем защо трябва да практикуваме с отдаденост. Той ни разказа много истории за герои в историята, чиито усилия са ги довели от неизвестност до успех. Той ни разказа историята на известния древен музикант, изобретател на 5-тонния стил на китайската музика. Тъй като толкова много искал да развие тази музика, той натъркал сол в очите си, за да се ослепи и да се отърве от разсейването на зрението и по този начин да насочи вниманието си към слуха си и музиката си. Той ни разказа и за генерал Юе Фей, който имал татуировката на майка си с четири символа на гърба си, които значели: "Отдайте се с цялото си сърце на страната си". Той ни разказваше тези истории, защото искаше да следваме примера на тези герои и да бъдем решителни и твърди в живота си. Най-важното е, че той ни накара да осъзнаем, че ние сме бъдещите наследници на изкуството на Тайдзицюан и че трябва непрекъснато да практикуваме, за да изпълним тази отговорност. Ако не го направехме, нашето поколение би нарушило традицията на предаване от нашите предци. Тайдзицюан идва от семейството на Чън. Ако нарушехме тази традиция, нямаше да можем да застанем пред нашите предци и нашите деца щяха да ни прокълнат. Така че, когато бяхме много млади, ни накараха да разберем нашата отговорност. Независимо колко трудна беше ситуацията по онова време, трябваше да се занимаваме усилено. Към края на културната революция, Комунистическата партия реши да започне да насърчава бойните изкуства. В резултат, моралът и увереността на моя учител се подобриха. Учението му започна да се разраства. Той щеше да преподава с голямо търпение. Ако не разбирахте движение, той щеше да ви повтори отново и отново. Не само, че щеше да обясни движението, но щеше и да обясни принципите зад него и приложенията. По това време, той беше на осемдесет, но той все още преподаваше „бутащи ръце“. Умря през 1972 г. Той умря вследствие на преумора. Той водеше отборите по Тайдзи из цял Китай, за да се състезава. Условия му на живот в селото не бяха добри и не успяха да поддържат енергията, която той изразходваше да преподава през тези години. Преди смъртта си, той ме научи на всички принципи, техники, практики без оръжие, оръжия и бутащи ръце, които знаеше. Чън Джао-Пи почина, но остави група млади хора, посветени на Тайдзи. Учителите на стила, независимо дали са от Чъндзягоу или не, по някакъв начин са негови наследници. Той беше отговорен за популяризирането на изкуството, когато беше в упадък, и изграждането на следващото поколение учители в селото.

**Въпрос: Какво можете да ни кажете за състоянието на Тайдзицюан в Китай днес?**
**Отговор:** През 1978 г., Комунистическата партия започна своята политика на отворените врати. Медиите започнаха да разказват истории за Тайдзицюан и в резултат на това повече хора научиха за него. Започна международен обмен и повече хора по целия свят се запознаха с Тайдзицюан. През последните пет до шест години, китайското правителство се заинтересува повече от популяризирането на Тайдзицюан. Днес има много различни състезания по  Тай Чи, които се провеждат в Китай. Правителството изразходва няколко милиона китайски юана за изграждане на голяма академия за бойни изкуства в Уенсиан, близо до Чъндзягоу. Досега са проведени четири международни конференции по Тайдзи. Над 33 държави бяха представени, като присъстваха над 300 състезатели. Има над 90 международни организации, които участват. Има три отделни арени за състезания. Всички основни стилове са представени. Събитията включват форми без оръжие, оръжия, демонстрации и бутащи ръце (включително лей тай ("lei tai"), в които състезателите се срещат на повдигнати платформи). Който е изблъскан от платформата, губи. Състезанието за бутащи ръце не е ограничен, както е в САЩ, то е свободен стил. Също като ритането, удряне, хващането на косата, ухапването, използването на лакти, колена и глава, "всичко е възможно".

**Въпрос:** **Имате ли някакви впечатления, които да споделите с нас по време на първото ви посещение в САЩ?**
**Отговор:** Впечатлен съм от чистотата на околната среда тук. Навсякъде, където отида, всичко изглежда толкова чисто; и хората са много приятелски настроени и приветливи. Това ми направи силно впечатление. Учениците, на които съм преподавал тук, са много упорити. Всеки има толкова силно желание да се учи. Това ми харесва и ме кара да искам да ги науча повече и да направя движенията им по-правилни. Надяваме се, че тези ученици ще помогнат да се разпространят семената на Чъндзягоу Тайдзицюан  в САЩ. Както казваме, "малки искри дават начало на голям огън". Където и да пътувам, за да преподавам, казвам на моите ученици, че макар Тайдзицюан да е започнат от семейство Чън в Чъндзягоу, той принадлежи на цялото човечество. Надявам се, че хората ще работят заедно, за да направят Тайдзи популярен в цял свят. Надявам се, че Тайдзицюан, една от скъпоценните перли на Изтока, ще се превърне в инструмент в полза на всички, независимо от националността.

**Източници**

"my father, chen zhao-pi" by chen ke-sen, "henan tiyu bao" (henan sports weekly newspaper), 4/22/93, translated by g. bissell in the chenstyle journal, vol 3 no 1, spring 1995.

 