отит – и видове отит. как да различаваме видовете отит и какво трябва да знаем за отита!
отит – и видове отит. как да различаваме видовете отит и какво трябва да знаем за отита! от една страна според динамиката на протичане на възпалителния процес се дефинират два вида отит – остър отит и хроничен отит. от друга страна според мястото на разгръщане на възпалителния процес в ухото, са познати следните типове отит.

външен отит – засяга външното ухо. в повечето случаи външния отит се проявява в случаите на отслабен имунитет, защото в нормалното ни ежедневие ние сме в непрекъснат контакт с въздуха и заобикалящата ни среда. във външния ушен канал непрекъснато циркулират безброй микроорганизми, които не могат да предизвикат заболяване при здрави хора. при падане на имунитета или наличие на микротравми, е възможно да започне възпалителен процес – отит. външното ухо е перфектното място (влажно, топло, тъмно) за развиване на бактериална, гъбична и без да изключваме в това число – вирусната инфекция. друга причина за възникване на външния отит, могат да се окажат посещенията на басейни и летните почивки на море. от една страна липсата на хигиена е предпоставка за развиване на отит, а от друга страна, прекомерната употреба на дезинфектанти като хлор например в подобни изкуствени водоеми, може да раздразни лигавицата на ухото и да е също причина и предпоставка за възникване на възпаление – отит. прекалено агресивното почистване на ухото, също може да е причина за поява на отит, използването на слушалки, свърхчувствителност към козметични продукти и бижута също така са предпоставки за развиване на отит, както и много други. признаците, характерни за външния отит, не са дотолкова болезнени, колкото са дискомфортни. характерни симптоми за външен отит са сърбеж, зачервяване, оток, чувството за чуждо тяло в ухото, слаба, но незатихваща болка, увеличена секреция на ушна кал и др. външният отит се разпознава лесно и се лекува бързо. за лечение на външен отит по принцип се подхожда с комбинирани капки за уши, използват се капки на основата на антибиотик срещу бактериалните инфекции, антимикотични средства, подкиселяване на средата, циклооксигеназни инхибитори или локални кортикостероиди за потискане на възпалителната реакция както и локални анестетици за премахване на чувството на дразнене и болка. 

среден отит – засяга средното ухо. в зависимост от причинителя, видовете среден отит се делят съответно на асептичен среден отит и т.н. вторичен (в резултат на инфекция) среден отит. първият от двата – асептичния отит се получава след излагане на много силен шум (над 75 децибела) или може да възникне в резултат на бърза промяна на налягането в тъпънчето (взрив, бързо гмуркане на дълбочина и др.). при този вид отит не се наблюдава микробиологично развитие, затова и такъв вид отит преминава сравнително леко. другия вид среден отит – т.н. вторичен отит е следствие на инфекция, възникнала в други части на тялото (в случая главата) или неправилното и недостатъчно лечение на предходни инфекции. средното ухо е изолирано от околната среда чрез тъпънчевата мембрана, така че, в него не могат да постъпят циркулиращите във въздуха патогени, с изключение на случаите, в които тъпънчевата мембрана е спукана. другата възможност, болестотворни патогени да навлязат в средното ухо, е през евстахиевата тръба, която свързва фаринкса с ухото. от друга страна, в зависимост от динамиката на протичане на възпалителния процес, както и степента и силата, с която се проявява клиничната картина, средния отит се дели допълнително на други два вида отит – остър среден отит и хроничен (серозен) среден отит. с най-голяма честота на диагностициране е острия среден отит. – причини за възникването на среден отит като цяло, могат да се окажат: дългата и продължителна хрема, трайно уголемените сливици, по-честите ангини при децата, възпаления на гдп, проблеми и инфекции на зъбите, рецидивиращи полипи и синузит, травми и др. симптомите, характерни за среден отит са: пулсиращ шум в ушите и пулсираща болка – значително по-силна от предходно описаната за външен отит, заглъхване на ухото – до пълна загуба на слух, главоболие и общо неразположение, повишена телесна температура – до 38-39 градуса, съпроводена с втрисане, подути лимфни възли, загуба на апетит, изтичане на течност (ексудат) и дори гной от ухото и др. за лечение на среден отит по принцип се изписват антибитици – перорално или венозно за потискане на развилите се патогенни микроорганизми. в допълнение се използват противовъзпалителни, температуропонижаващи средства и витамини. използват се също така комбинирани капки за овладяване на външния отит, ако е съпътстващо диагностициран. важно е да се знае, че след овладяване на острата фаза, трябва да се продължи с прием на съдоразширяващи средства като пост терапия, за да се запази слуха. при липса на ефект от терапията или недостатъчно лечение, възпалението може да хронифицира, с което се засилва производството на секрет и в някои случаи дори на гной. с появата на подобна клинична картина, вече говорим за диагностицирането на т.н. серозен среден отит. характерен симптом за серозния (хроничен) среден отит е увеличаване на вътре тъпънчевото налягане, съпроводено в някои случаи с нетърпима болка и дискомфорт. проблема води до перфорация (спукване) на тъпанчето, след което болката рязко намалява и пациента чувства облекчение веднага след това. важно е да отбележим, че в случаи на спукана тъпънчева мембрана, не се капят капки за уши – противопоказно е! в подобни случаи е нужно незабавна консултация с унг специалист. пукане на тъпънчевата мембарана може да се окаже необходима интервенция, в случаите когато се прави от специалист, за да се намали налягането в ухото и да се възстанови слуха. навременната лекарска намеса е необходима, защото последствия за загуба на слуха са възможни.

вътрешен отит – засяга вътрешното ухо. инфекциите на вътрешното ухо са доста по-рядко клинично изявени. най-чето причинител на вътрешен отит са вирусите. в някои изключения, като следствие на повторила бактериална инфекция или разрастнал се среден отит, също е възможно провокирането на вътрешен отит. винаги инфекцията е с посока от вън на вътре към тялото и неговите органи. възможна причина може да се окаже също така и менингит, заушка, морбили и херпес. характерни симптоми, за вътрешния отит най-често са: болка и висока температура, обикновено придружени от световъртеж, гадене, повръщане, нарушаване на равновесието и загуба на слух. като заключение може да се каже, че диагнозата отит е едно добре познато заболяване за специалистите. отита е личим, но трябва да се подхожда отговорно към него, за да няма усложнения и последствия за човека.