Петте най-важни основни умения в тайдзицюан (част трета)
(публикация в 35 издание на tai chi chuan & oriental arts )


*Тази статия се публикува с любезното съгласие на майстор Уан Хайджун. Предназначена е за всички желаещи, които искат да се потопят в дълбините на Тай чи.*


**Чън – вкореняване**


Чън има две значения в Тай чи чуан. Първото е, че тялото трябва да ,,потъне", за да се свърже със земята. Второто значение е свързано с идеята как ци трябва да бъде тренирана, за да може винаги да е "потънала" долу. Тези две значения се отнасят за две различни, но много тясно свързани умения.
Умението "потъване" на тялото зависи от умението фанг сонг . Ставите трябва да бъдат релаксирани, но координирани помежду си. На тялото се позволява да се компресира или когато се използва гравитацията, или когато се прилага сила от опонент. Тази компресия трябва да се насочи от тялото към крака, без да предизвиква сковаване.
Тренирането на ци, за да остане потънала, е по-трудно за обяснение. Разбирането за ци е трудно за много хора, а когато трябва да се направи нещо с ци води до още по големи затруднения. Първо трябва свободно да се движи дантиен. Тогава, в началото ци ще започне да циркулира естествено. Когато ци нарастне, тя трябва да се придържа потънала и да не и се позволява да излиза извън контрол, като например да не сте превъзбуден или емоционален. Трябва да се държи долу, за да напои краката и стигне земята. Това трябва да се усети ясно и недвусмислено в тялото и краката, когато тялото и краката са тренирани достатъчно и правилно.
Комбинацията от тези две умения създават умение, което може да изглежда невероятно, например, когато осезаемо по-силен и голям човек не може да избута по-слаб от него или някой, застанал на задния си крак, лесно избутва друг, който му се противопоставя. Това е основно умение, което може да бъде разбрано и развито чрез правилно обучение и достатъчно практика.
Чрез умението чън идващата сила се насочва надолу към краката, оттам към земята и обратно: излизащите сили основно се избутват от земята. Това предполага подвижност на тазобедрените стави и кръста, което е трудно да се обясни и идва след дълга и трудна тренировка по правилния начин. Ученикът трябва да се води от учителя, който не само разбира умението, но има способността да обучава на това умение. За да може силата да се свърже със земята, трябва първо да потъне към земята. В този смисъл чън е тясно свързан с пън. Добре развито вкореняване или чън няма как да се развие без добре развита пън дзин и добра подвижност на дантиен.
Излизащата сила, която се избутва от земята, не е нещо мистично, а резултат от внимателна тренировка, координация на пън дзин с определен тип сила и контрол на тялото и краката.Тялото действа като добре координирана и високо специализирана пружина. Когато е компресирана, натискът отива към земята, а когато се освободи, се избутва от земята. Добрият корен е същественото, за да може да се неутрализира и освобождава сила ефективно, като се използва вътрешния метод на Чън стил Тай чи чуан.
Разбирането и развиването на вкореняването първоначално се развива в стоящата практика джан джуан. С правилното `и изпълнение пън дзин и дин дзин се развиват заедно с баланса и разбирането за ци. Тренирането на тялото и на ци да потънат и да се поддържат потънали, когато са под натиск, е основният фокус в Тай чи формите. В началото умерените и бавни движения дават възможност за най-бързия път към разбиране и подобряване на уменията. Затваряне на тялото по време на практика, на лактите към колената, на рамената към бедрата, помага да се развие разбирането за чън. Потъването в началото и в края на всяко движение е част от процеса на развитие на чън.
Практикуването в дълбоки и дълги позиции с релаксирането на горната част на тялото и тазобедрените стави, развива силата на краката, което е основно за развитието на здраво вкореняване. По-важно е да има ралаксация на тялото фанг сонг, особено в тазобедрените стави, така че ци естествено да потъне в краката и ходилата, което подпомага развитието на вкореняването. Когато ци потъне повече към краката и започне развиване на вкореняването, тогава се изисква значително увеличаване на интензивността и силата на практикуване. След като уменията фанг сонг, пън дзин и дин дзин са разбрани с тялото и съзнанието, тогава могат да се включат специфични упражнения, които да подпомогнат развитието на чън.
Когато се вкореняваме под натиск, усещането е такова, че все едно ставите се пренасочват надолу, а те всъщност само леко се движат надолу. Не трябва да се бърка със заемане на по-ниска позиция вследствие приклякане или сгъване на ставите. Заемането на ниска позиция изисква по-добър механичен лост и се нуждае от голяма бедрена сила. Честа грешка е бъркане на потъването със заемане на ниска позиция. Ниската позиция ще засили мускулите на краката, но не е задължително да развие вкореняването. В началото умението чън се тренира в по-високи позиции, тъй като се изискват повече умения да бъдеш в ниска позиция и вкоренен, отколкото да си във висока позиция и вкоренен.


**Чансъдзин**
Видът на движението в Тай чи чуан се нарича копринена нишка или чан съ. Въпреки че е поставена на пето място в тази статия, без чансъдзин няма Тай чи чуан. Чан съ описва как тялото трябва да се движи, за да движи ци, да поддържа пън дзин и да координира постянното отваряне и затваряне отвътре и отвън на тялото – всичко, от което Тай чи е съставено.
Отново това не е лесно да се обясни и разбере в своята цялост, защото е необходимо да бъде разбрано повече с тялото, отколкото със съзнанието. За да го разбере тялото е необходимо да се извършват повтарящи се приблизително верни чан съ движения, докато целостта не се разбере. Това се извършва, чрез продължителна постоянна практика в началото на упражнения за развитие на копринената нишка ( чансъгун ), а след това, по –важнато, на формата ( тао лу ).
За начинаещите тренирането на чансъгун може да бъде определено като начална тренировка на механиката или движението на тялото (шен фа). Като следват приблизително проста хореография, прогресираща от проста към по-сложна (първо с една ръка, а след това с две ръце, първо на място, а след това със стъпки), начинаещият ще разбере как тялото се движи в кръгове и спирали. За начинаещият вътрешното движение не е важно. Обръщане на внимание върху навиване навътре (шун чан), навиване навън (ни чан), преден кръг, страничен кръг, нормална посока и обратна посока, е достатъчно. Опитвайте се да се движите плавно и без сковаване. Придобиване на умението на фан сун, чрез премахване на блокажите причинени от сковаване на ставите. Целта е да могат всички части на тялото да се движат в кръг и спирала.
Тази форма на спирално движение се проявява не само по повърхността на кожата, а и вътре през цялото тяло. Това води до движение на всяка става и крайник. Чрез трениране на повтарящи се навиване и стречиране за дълъг период от време, тялото естествено ще придобие гъвкава и еластична сила (пън дзин – която се дискутира в част 2), която е отпусната и силна в същото време. Чансъдзин е методът, който тялото използва, за да се движи и поддържа пън дзин.
През 1980 г. Учители от Чъндзягоу, най-вече Чън Сяоуан и Чън Джънлей, както и други, създадоха упражнения за трениране на копринената нишка (чансъгун). Тези упражнения произлизат от важни движения от формата, с цел да се развие чансъдзин. Това бързо се превърна в установен метод на преподаване на големи групи от практикуващи, за да могат да разберат основните движения в Чън стил Тай чи чуан. Те са особено полезни за практикуващи, които нямат редовен достъп до насоки и корекции от страна на добър учител и за такива, които имат твърде малко време за практикуване, за да може прогресът на разбиране да бъде направен непосредствено, чрез традиционната форма. Въпреки че тези комплекси от упражнения могат да изглеждат различно преподавани от различните учители, всички те тренират едни и същи принципи.
В заключение, в тези три статии аз описах петте най-важни умения за основата на Тай чи чуан. Надявам се, че тези, които искат да разберат и придобият тези умения, ще бъдат подпомагани от тези описания. В Чън стил ние казваме, че има три изисквания да придобием гун фу. Добър учител, добро разбиране и добра практика. Историята ни е показала, че всички, които са достигнали високо ниво на умение, са имали тези три изисквания. Целта на тези статии е да помогне разбирането за това какво е Тай чи и какво представляват тези умения. Гун фу може да се преведе като умение, но по-полезен превод е отделенето време.
В Чън стил Тай чи и лу (първата форма) е основната форма за всички тези, които са достигнали трето ниво. Макар че ър лу (втората форма), формите с оръжия и бутащи ръце са неразделна част от тренировката, много често учениците започват да ги тренират преди основните умения, които те използват да бъдат утвърдени. Без развитие на основните умения: фан сун, пън дзин, дин дзин, чън и чансъдзин, прогресът ще бъде ограничен.
По време на тренировъчния процес с моя учител Чън Джънлей, тези идеи не ми бяха обяснени по теоретичен път, а чрез дълга практика, редовни корекции и чрез опит. Това не бяха идеите, които ние дискутирахме в началото, а принципите, които се развиваха по време на моята практика и след повтарящи се корекции от моя учител. Важно е това да бъде разбрано от учениците, за да не подценяват своята практика. В началото тренирането на Тай чи чуан е като да гребеш срещу течението, в момента в който спреш да гребеш, ще се върнеш назад. Така че, тренирайте постоянно и без прекъсване с добър учител и прогресът ще дойде.


Източник: [http://www.jiantaiji.co.uk](http://www.jiantaiji.co.uk/news/the-five-most-important-taijiquan-skills-for-beginners-part-3-/)


