
Možete li mi nešto kazati o Allahovoj milosti!


* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

 
Možete li mi nešto kazati o Allahovoj milosti

Od akaidskih pravila koja su predmet jednoglasnog stava kod učenjaka ehli-sunneta jeste ***[pravilo](https://pitajucene.com/search/pravilo/questions/ "Pretraži pitanja o pravilima")*** da vjernik živi između straha i nade. Kada bi dominirala jedna od dvije komponente, nestalo bi nade u Allahovu milost, što neminovno vodi u izostavljanje djela, ili bi bila beskrajna i varljiva nada koja daje isti rezultat. Stoga, vjernik čini ono što mu je naređeno, izbjegava zabranjeno i nada se Allahovoj milosti, ali istovremeno strahuje za svoja djela, i to ga navodi da iz dana u dan povećava svoju iskrenost prema Allahu. Imam Gazali kaže da su nada i strah kao dva krila bez kojih se ne može letjeti.  

Enes b. Malik, radijallahu anhu, prenosi da je ***[Poslanik](https://pitajucene.com/search/poslanik/questions/ "Pretraži pitanja o poslanicima")***, ﷺ, ušao kod jednog mladića koji je bio na samrti. Upitao ga je: *“Šta osjećaš?”* “Allaha mi, Allahov Poslaniče, nadam se i strahujem za svoja djela”, odgovori mladić. Na to mu Poslanik, ﷺ, reče: *“Onome ko na samrtnoj postelji objedini ove dvije stvari, Allah će dati ono čemu se nada i sačuvat će ga onoga od čega strahuje.”*(Tirmizi, sa dobrim lancem prenosilaca.) Uzvišeni Allah u časnom Kur’anu bodri nas da ne gubimo nadu u Njegovu milost: **“Reci: ’O robovi Moji koji ste se prema sebi ogriješili, ne gubite nadu u Allahovu milost, Allah će oprostiti sve grijehe. On mnogo prašta i milostiv je.’”** (Ez-Zumer, 53.)  

Nužno je da se čovjek nakon pokajanja susteže od grijeha i čini dobra djela, jer ispravna nada mora biti popraćena činjenjem dobrih djela, kako kaže Milostivi: **“Oni koji vjeruju i koji hidžru učine i bore se na Allahovom putu, oni se Allahovoj milosti nadaju.”**(El-Bekara, 218.) Buharija je zabilježio predanje u kojem stoji da je Allahov Poslanik, ﷺ, upitao Bilala: *“Obavijesti me o djelu u koje polažeš najveću nadu, jer sam čuo glas tvojih koraka u Džennetu?”* Bilal je odgovorio: “Najveću nadu polažem u to što uvijek klanjam određeni broj rekata nakon što uzmem ***[abdest](https://pitajucene.com/search/Abdest/questions/ "Pretraži pitanja o abdestu")***.” Gubljenje nade opasnije je od samog grijeha, jer nadu u Allahovu milost gube samo pravi nesretnici. Navodeći Jakubove, alejhis-selam, riječi, Allah, dželle šanuhu, rekao je: **“O sinovi moji, idite i raspitajte se za Jusufa i brata njegovog i ne gubite nadu u Allahovu milost, doista, nadu u Allahovu milost ne gubi osim narod nevjernički.”**(Jusuf, 87.) Isto tako, Allah nas podsjeća na Ibrahimove, alejhis-selam, riječi: **“Nadu u Allahovu milost gube samo oni koji su zabludjeli.”**(El-Hidžr, 56.)  

Neki islamski učenjaci gubljenje nade u Allahovu milost uvrstili su u velike grijehe. Ibn Abbas, radijallahu anhu, prenosi da je neki čovjek upitao Poslanika, ﷺ, o velikim grijesima, pa mu je Poslanik, ﷺ, rekao: *“Da Allahu pripišeš druga i da izgubiš nadu u Allahovu milost.”*(Taberani i Bezzar, s lancem čiji su prenosioci pouzdani. Vidjeti: *Medžmeuz-zevaid*, 1/104. Šejh Albani ovo je predanje ocijenio dobrim. Vidjeti: *Sahihul-džamia*, 2/844, i *Silsiletul-ehadisis-sahiha*, 5/79.)  

Fudala b. Ubejd kaže da je Poslanik, ﷺ, rekao: *“O tri kategorije ljudi ne pitaj… i čovjeku koji izgubi nadu u Allahovu milost.”*(Ahmed, 17/179/23827, i Taberani, 18/306/789, sa ispravnim lancem prenosilaca. Vidjeti: *Sahihul-džamia*, 1/587, i *Silsiletul-ehadisis-sahiha*, 2/81.)  

Dakle, nije dopušteno zbog straha od Uzvišenog Allaha izgubiti nadu u Njegovu milost, već treba strahovati, i u isto vrijeme nadati se oprostu i nagradi za dobra djela koja čovjek čini. Učenjaci su govorili da su najgori ljudi oni koji svijet navode na očaj i gubljenje nade u Allahovu milost, a Allah najbolje zna.  

Odgovorio: Dr. ***[Safet Kuduzović](https://pitajucene.com/search/Safet+Kuduzovi%C4%87/answers/ "Pretraži odgovore od dr. Safet Kuduzović")***


