Cu toate acestea, multe femei adoptă încă o atitudine pasivă privitoare la bătăi sau hărţuiri, considerându-le drept fapte care trebuie acceptate de către o soţie. În unele cazuri, ele transmit o astfel de atitudine şi copiilor lor.
Megjithatë, shumë gra mbajnë ende një qëndrim pasiv, lidhur me rrahjet apo ngacmimin si diçka që një grua duhet t'a pranojë dhe në disa raste t'ua transmetojë këtë qëndrim fëmijëve të saj.