To podvojeno stajalište -- da su muslimani, kršćani i židovi u rodu, ali da je kršćansko selo i dalje nešto dragocjeno -- možda je dio nečega što omogućava ovim različitim zajednicama održati svoje identitete, uz istodobnu miroljubivu i produktivnu interakciju s ostalim skupinama.
Această perspectivă duală -- că musulmanii, creştinii şi evreii sunt toţi fraţi, dar că un sat creştin este ceva ce trebuie totuşi preţuit -- ar putea fi unul din factorii care permit acestor comunităţi diferite să îşi menţină propria identitate, colaborând paşnic şi productiv cu celelalte grupuri.