Umjesto konsolidacije demokratske politike, postakcesijsko razdoblje svjedoči fragmentaciji i neučinkovitosti vlada, formiranju koalicija među nekompatibilnim strankama s nesukladnim temeljnim filozofijama, a u Mađarskoj i erupciju političkih tenzija u javne izljeve bijesa.
În locul unei consolidări a politicii democrate, perioada post-aderare a avut parte de guverne fragmentate, stagnante, coaliţii formate din partide nepotrivite unele cu altele, cu filosofii incompatibile, iar în cazul Ungariei, o erupţie a tensiunilor politice în furie publică.