Ona nas čini humanijima, jer nam omogućuje da istražujemo sami sebe, dubine naše ljudskosti, potiče nas da se suočimo sa svojim strahovima, nagoni nas da vjerujemo u ostvarivost utopija i, možda i najvažnije, navodi nas da svoje poimanje svijeta uspoređujemo s poimanjem drugih ljudi.
Este ceea ce ne face pe noi mai umani, deoarece ne permite să ne cercetăm profundul sufletesc, încurajându-ne să ne confruntăm cu temerile noastre, făcându-ne să credem că utopiile sunt posibile şi poate cel mai important lucru, să ne facă să ne comparăm percepţiile faţă de lume cu percepţiile faţă de oameni.