Rasprave su potaknute teoretskim spoznajama navedenim u «Novim teorijama» (kako ih je nazvao Robert Gilpin): teorija višestruke ravnoteže koja postavlja mogućnost trajne labilne ravnoteže; teorija endogenog rasta, koja podriva neke temeljne postavke novije klasične ekonomije (poput "zakona o opadanju prinosa"); teža o "prednosti na tržištu" (povijesna uloga), važnost zemljopisnog položaja, uloga asimetrije i troškova informacija, uloga clustera u postizanju konkurentnih prednosti (korištenje grupacija u objašnjavanju konkurentnih prednosti Michaela Portera podsjeća na Gunnr Myrdaov koncept kumulativne uzročnosti, itd.
Această dezbatere a fost alimentată de "noile teorii" (cum le numeşte Robert Gilpin): teoria echilibrelor multiple, care postulează posibilitatea dezechilibrelor persistente; teoria creşterii endogene, care subminează unele dintre construcţiile de bază ale economiei neoclasice (cum ar fi "legea câştigurilor diminuate"); teza "dependenţei de cale" (rolul istoriei), importanţa geografiei; rolul costului informaţiei şi asimetriile; şi rolul grupurilor în obţinerea de avantaje competitive (felul în care Michael Porter foloseşte grupurile în explicarea avantajelor competitive aminteşte de conceptul de cauzare cumulativă al lui Gunnr Myrda), etc.