Turskim Zakonom o zakladama, koji je usvojen 1936. godine, naloženo je da sve zaklade moraju podnijeti imovinsku izjavu, koja uključuje sve nekretnine i ostalu imovinu koju posjeduju, dok je 1974. godine, u posebnoj presudi Vrhovnog suda, manjinskim skupinama zabranjena kupovina i registracija nove imovine.
Legea Fundaţiilor din Turcia, adoptată în 1936, a ordonat tuturor fundaţiilor să depună o declaraţie de proprietate care să cuprindă toate proprietăţile imobiliare şi alte bunuri deţinute de acestea, iar în 1974, o decizie separată a Curţii de Casaţie a interzis grupurilor minoritare să achiziţioneze şi să înregistreze orice nouă proprietate.