Skoplje je težilo brzom obilježavanju granice; međutim, Priština je postavila pitanje statusa oko 2.000 hektara šume i pašnjaka u dvjema regijama, a Beograd ustrajavao na nazočnosti svojih predstavnika prije nego se obavi bilo kakvo označavanje.
Skopie a cerut marcarea rapidă a graniţei; Priştina a pus însă sub semnul întrebării situaţia a aproximativ 2 000 ha de pădure şi păşuni din două regiuni, iar Belgradul a insistat asupra prezenţei reprezentanţilor săi înainte ca orice demarcare să aibă loc.