Odbijajući zahtjev albanske većine na Kosovu koja čini 90 posto stanovništva za punom neovisnošću, i predviđajući umjesto toga dodjelu neke vrste državnosti pokrajini, Srbija je u više navrata stavila do znanja kako je jedini ishod koji može prihvatiti široka autonomija unutar svojih granica.
Respingând cererea majorităţii etnice albaneze, care reprezintă 90% din populaţia kosovară, de a obţine independenţa deplină şi prevăzând în schimb o anumită formă de statalitate pentru provincie, Serbia a specificat în mod repetat că singurul rezultat pe care îl poate accepta este o autonomie extinsă în cadrul graniţelor sale.