"Επικροτώ τους αθλητές μας που δεν επέδειξαν ζήλο για τα σύμβολο της εθνικής υπόστασής μας, σηκώνοντας τα χέρια τους στην καρδιά για τη χώρα, το έθνος και τα λοιπά... Αρκετά με αυτή την αφροσύνη, η οποία αξιώνεται ότι πρώτα έρχεται το έθνος, μετά η εκκλησία, στη συνέχεια η οικογένειά μου και τελευταίος εγώ".
Drug.clan nu este de acord. „Oare un atlet care aleargă pentru ţara şi poporul său, şi nu pentru el însuşi, aleargă mai repede?”, se întreabă el. „Îi felicit pe atleţii noştri pentru că nu s-au lăsat cuprinşi de înflăcărare în faţa simbolurilor naţionale, ducând mâna la inimă pentru ţară, popor şi aşa mai departe… Destul cu această nebunie care pretinde ca mai întâi contează ţara, apoi biserica, apoi familia şi abia, în final, eu”.