Аз често представям филма пред публика и зрителите идват при мен и ми казват: "Аз съм от Кашмир или от Израел или от бившия Съветски съюз или даже от САЩ и историята във филма е такава, че би могла да се случи в моята страна." Къде са сега Балканите по отношение на надеждата?
Често и го прикажувам филмот на публиката, а луfето доаfаат и ми велат "Јас сум од Кашмир, Израел или од бившиот Советски Сојуз, па дури и од Соединетите Американски Држави, а приказната во овој филм е нешто што можеше да се случи во мојата земја". Каде се Балканците во поглед на надежта?