Големите страни-членки на ЕС основно се опасяват от Азия и САЩ и гледат на "Лисабонският дневен ред" като на политически отговор на конкурентноспособността.
Големите земји-членки на ЕУ првенствено се грижат за Азија и американската економија, а Лисабонската агенда ја сметаат за реакција на конкуретната политика.