Може да се твърди, че икономическият ръст на азиатските страни (и най-вече на Китай през последните 2-3 десетилетия) може да се тълкува през призмата на концепцията за стратегическата търговия, която бе приложена в един вид индустриална политика, базирана на развитието чрез разумно използване на пазарните сили.
Може да се претпостави дека економскиот раст на азиските економии (а, највпечатливо тој на Кина во изминатите неколку децении) треба да биде оценет преку ваков политички објектив - имено, преку политиката на стратегиска трговија, која беше вметната во еден вид на индустриска политика насочена кон развој преку користење на пазарните сили на паметен начин.