Този дебат набра нова сила благодарение на идеите, внесени от "новите теории" (както ги нарича Роберт Гиплин): теорията за многократните баланси, която изхожда от възможността за съществуване на постоянни дебаланси; теорията за ендогенния растеж, която подкопава някои от основните положения на неокласическата икономическа наука (например, "закона за намаляващия доход"); тезата за "зависимостта от пътищата на развитие" (ролята на историята), значението на географията, ролята на информационните цени и асиметрии; ролята на натрупванията за постигане на сравнителни предимства (използването на натрупванията от Майкъл Портър, за да обясни сравнителните предимства, напомня за концепцията на Гунр Мирда за кумулативната причинно-следствена връзка) и т. н.
Оваа дебата беше разгорена со теоретски сознанија предизвикани од "Нови Теории" (како што ги нарекува Роберт Гилпин): теоријата на многукратна рамнотежа, која ја изнесува можноста за постојана лоша рамнотежа; теоријата на ендоген пораст, која поткопува некои од основните конструкции на неокласичната економија (како што е "законот на намалени приноси"); тезата за "Патна зависност" (улогата на историјата), важноста на географијата; улогата на цените на информациите и асиметрии; и улогата на гроздовите во постигнуваоето на конкуретна предност (употребата на гроздови на Мајкл Портер при објаснуваоето на конкрентните предности потсетува на концептот на кумулативна условеност на Гунр Мирда), итн.