Umjesto konsolidacije demokratske politike, postakcesijsko razdoblje svjedoči fragmentaciji i neučinkovitosti vlada, formiranju koalicija među nekompatibilnim strankama s nesukladnim temeljnim filozofijama, a u Mađarskoj i erupciju političkih tenzija u javne izljeve bijesa.
Umesto konsolidacije demokratskih političkih procedura, post-akcesioni period obeležen je fragmentiranim i paralisanim vladama, koalicija potpuno različitih stranaka sa nekompatibilnim političkim programima, a u mađarskom slučaju eskalacijom političkih tenzija u gnev javnosti.