Rasprave su potaknute teoretskim spoznajama navedenim u «Novim teorijama» (kako ih je nazvao Robert Gilpin): teorija višestruke ravnoteže koja postavlja mogućnost trajne labilne ravnoteže; teorija endogenog rasta, koja podriva neke temeljne postavke novije klasične ekonomije (poput "zakona o opadanju prinosa"); teža o "prednosti na tržištu" (povijesna uloga), važnost zemljopisnog položaja, uloga asimetrije i troškova informacija, uloga clustera u postizanju konkurentnih prednosti (korištenje grupacija u objašnjavanju konkurentnih prednosti Michaela Portera podsjeća na Gunnr Myrdaov koncept kumulativne uzročnosti, itd.
Tu debatu podstakla su i teorijska zapažanja koja su sa sobom donele takozvane "Nove teorije" (kako ih zove Robert Gilpin): teorija višestruke ravnoteže, koja iznosi mogućnost permanentne štetne ravnoteže; teorija endogenog rasta, koja dovodi u pitanje neke od osnovnih postavki neoklasične ekonomije (poput "zakona opadajućih prihoda"); teže o "načinima upravljanja" (uloži istorije), važnosti geografskog položaja; i uloge klastera u ostvarivanju konkurentskih prednosti (upotreba klastera od strane Majkla Portera u objašnjavanju konkurentskih prednosti podseća na koncept kumulativne uzročnosti Gunara Mirdala), itd.