Such tolerance follows a century-old experience of coexistence, in which one ethnic or religious community traditionally lives and works side-by-side with another, while managing to preserve its own customs and heritage.
Ova tolerancija dolazi posle vekovnog iskustva stečenog suživotom u kojem jedna etnička ili verska zajednica tradicionalno živi i radi rame uz rame sa drugom, uspevajući istovremeno da očuva sopstvene običaje i nasleđe.