Respingând cererea majorităţii etnice albaneze, care reprezintă 90% din populaţia kosovară, de a obţine independenţa deplină şi prevăzând în schimb o anumită formă de statalitate pentru provincie, Serbia a specificat în mod repetat că singurul rezultat pe care îl poate accepta este o autonomie extinsă în cadrul graniţelor sale.
Odbijajući zahtev albanske većine na Kosovu koja čini 90 odsto stanovništva za punom nezavisnošću i predviđajući umesto toga dodelu neke vrste državnosti pokrajini, Srbija je više puta stavila do znanja da je jedini ishod koji može da prihvati široka autonomija unutar njenih granica.