Amestecul republicii islamice în politica libaneză şi irakiană demonstrează abilitatea acesteia de a profita de disensiuni şi de luptele politice interne, în timp ce scopul Turciei de a acţiona ca un moderator de încredere în conflicte aparent greu de rezolvat – precum cele din Libia, Palestina şi Irak – arată că Iranul şi Turcia concurează pentru obiective diferite.
Uvreženost Islamske Republike u libanskoj i iračkoj politici pokazuje njenu sposobnost da iskoristi prednosti lomova i unutrašnjih političkih borbi, dok cilj Turske da postupa kao posrednik koji uživa poverenje, u naizgled nerešivim konfliktima -- poput Libana, Palestine i Iraka -- otkriva da se Iran i Turska nadmeću za različite stvari.