Câtă vreme politica externă şi de securitate comună rămâne un obiectiv îndepărtat şi câtă vreme arsenalele militare (nucleare) nu sunt sub controlul comun (UE/suprastatal), nu este realist să ne aşteptăm ca ţările mari să permită cu nonşalanţă preluarea (câteodată ostilă) a principalelor firme de către companii străine sau să permită declinul companiilor majore -- să ne amintim controversa legată de compania Alstom şi poziţia nefavorabilă adoptată de Paris în legătură cu o posibilă operaţiune de salvare condusă de Siemens.
Dokle god zajednička spoljna i bezbednosna politika budu ostali dalek cilj, i sve dok vojni (nuklearni) arsenali ne budu pod zajedničkom (EU ili nadnacionalnom kontrolom), nije realistično očekivati da će velike zemlje nonšalantno dozvoljavati preuzimanje (ponekad neprijateljsko) svojih najboljih firmi od strane stranih kompanija, ili dozvoliti propast velikih preduzeća: ovde se možemo prisetiti kontroverze oko Alstoma i neprijateljskog stava koji su Francuzi zauzeli kada se kao mogući spasilac javio nemački Simens.