Legea Fundaţiilor din Turcia, adoptată în 1936, a ordonat tuturor fundaţiilor să depună o declaraţie de proprietate care să cuprindă toate proprietăţile imobiliare şi alte bunuri deţinute de acestea, iar în 1974, o decizie separată a Curţii de Casaţie a interzis grupurilor minoritare să achiziţioneze şi să înregistreze orice nouă proprietate.
Turskim Zakonom o fondacijama, koji je usvojen 1936, naloženo je da sve fondacije moraju da podnesu imovinsku izjavu, koja uključuje sve nekretnine i drugu imovinu koju poseduju, dok su 1974. godine, u odvojenoj presudi Kasacionog suda, manjinskim grupama zabranjeni kupovina i registrovanje nove imovine.