În locul unei consolidări a politicii democrate, perioada post-aderare a avut parte de guverne fragmentate, stagnante, coaliţii formate din partide nepotrivite unele cu altele, cu filosofii incompatibile, iar în cazul Ungariei, o erupţie a tensiunilor politice în furie publică.
Umesto konsolidacije demokratskih političkih procedura, post-akcesioni period obeležen je fragmentiranim i paralisanim vladama, koalicija potpuno različitih stranaka sa nekompatibilnim političkim programima, a u mađarskom slučaju eskalacijom političkih tenzija u gnev javnosti.