După o anumită toleranţă pentru primul său cântec, al doilea i-a determinat pe unii din mulţime să strige "sângele martirilor nu s-a uscat încă" şi "cântă în turcă".
Nakon određene tolerancije za vreme prve pesme, tokom druge neki u publici su uzvikivali „krv mučenika još se nije osušila“ i „pevaj na turskom“.