Împreună cu creşterea deficitelor, o serie de alţi factori -- presiunile inflaţioniste datorate unei creşteri în cererea agregată după aderare, un regim de politică monetară (ţintirea infaţiei) care implică flexibilitatea ratei de schimb şi creşterea probabilă a poverii asupra bugetului public (datorată angajamentelor legate de aderare şi nevoii de a dezvolta infrastructura internă) -- indică spre o situaţie mai sobră pe termen lung.
Pored porasta deficita, više drugih faktora - poput inflatornih pritisaka zbog porasta agregatne tražnje posle pridruživanja, režim monetarne politike (ciljanje inflacije) koji podrazumeva fleksibilnost deviznog kursa, a verovatno i veće opterećenje javnog budžeta (zbog obaveza koje nosi pridruživanje EU i potrebe razvoja domaće infrastrukture) – ukazuju na potrebu da se na dugi rok na stvari gleda mnogo trezvenije.