summary: Uvědomte si, jak budete prodávat svůj ženšen. Poučte se o tom, jak pěstovat ženšen způsobem, kdy napodobujete přírodní podmínky. Zjistěte si, zda žijete v příhodném prostředí. Chcete-li pěstovat ženšen pro komerční účely a kořeny prodávat, budete potřebovat povolení. Vyberte si to správné místo pro pěstování. Otestujte vhodnost substrátu. Pokud je to nutné, půdu pohnojte.

document: Než se začnete připravovat na růst ženšenu, ujistěte se, že budete mít způsob, jak ho prodávat, až bude zralý. Jednou z možností je spojení s licencovaným prodejcem ženšenu ve vašem státě. Možná budete moci navštívit jejich sklad s ženšenem, nechat si jej zvážit a získat cenovou nabídku na místě. Pokud se vám nelíbí cena, kterou vám dají, můžete jednoduše vyzkoušet jiného kupujícího.  Můžete si prohlédnout registr autorizovaných prodejců ženšenu ve vaší zemi a najít je ve vaší oblasti. Ve vaší oblasti jich může být několik, které můžete navštívit, abyste našli nejlepší cenu pro svůj produkt. Pokud nechcete prostředníka a chcete prodávat a exportovat ženšen sami, můžete zvážit získání licence prodejce. Pravidla pro udělování licencí pro prodejce se liší podle státu, proto zkontrolujte, jaké jsou předpisy vašeho státu. Musíte alespoň vyplnit žádost a zaplatit poplatek.  Někteří lidé také prodávají svůj ženšen na aukčním webu, jako je eBay. K tomu však budete muset mít exportní licenci. Ženšen budete sklízet sice až za osm let, kořeny jsou ale mnohem hodnotnější, hlavně kvůli svému tvaru a barvě. Můžete se sice pokusit proces urychlit třeba tím, že použijete umělé zastínění nebo hnojení půdy, ale v tom případě budou kořeny mít jiné tvary, které jsou méně hodnotné. Pěstování na připraveném poli vám může zajistit úrodu už za 4 roky, ale vyžaduje těžkou práci. Navíc vystavujete rostliny většímu riziku nákazy chorobou. Při pěstování ve velkém počítejte s tím, že utratíte asi 20 000 - 40 000 $ za akr. Většina drobných pěstitelů volí námi popsaný způsob, protože získané kořeny jsou lepší a cena je v průměru 2 600 $ plus práce. Pamatujte, že uvedené částky jsou pouze orientační. Chcete-li pěstovat ženšen v přírodním způsobem, musíte žít v místě, které odpovídá jeho přirozenému výskytu. Ženšenu se daří v chladnějším klimatu, v lesích se stromy s tvrdým dřevem, v oblastech, s ročním úhrnem srážek 50-100 cm. Podobné klima se vyskytuje na severu USA, jihu Kanady, mírném a chladnějším pásu Evropy, a na jihu v hornatých oblastech. Pokud si nejste jistí, zda můžete ženšen ve vašem regionu pěstovat, najděte si víc informací online, nebo kontaktujte třeba místní odbor životního prostředí. Zjistěte si potřebná oznámení, povolení a vyhlášky pro místo, kde chcete rostliny pěstovat. Můžete pro začátek kontaktovat místní zemědělský odbor na městském nebo obecním úřadě nebo odbor životního prostředí. Popřemýšlejte také o tom, zda chcete pěstovat běžný ženšen, nebo kořeny v kvalitě bio. Námi popsaná metoda odpovídá, alespoň ve Spojených Státech, předpisům organického zemědělství. V České Republice není pěstování ženšenu nijak omezeno. Ženšenu se nejlépe daří na zastíněných místech (obzvlášť pak na svazích, obrácených k severu nebo východu) ve smíšených lesích s velkým množstvím starých listnatých stromů jako je dub, topol, javor  nebo olše. Staré lesy s velkými stromy s tvrdým dřevem a větvemi, které stíní alespoň 75% slunečního světla jsou ideální. Podrost, keře, křoviny a podobně mohou ženšenu ubírat živiny a soupeřit s ním o prostor, jejich přítomnost tedy není vhodná.  Pravděpodobně nejlepší způsob, jak zjistit, zda je stanoviště vhodné, je pokusit se najít divoký ženšen. Protože divoký ženšen je extrémně vzácný, můžete se porozhlédnout i po jeho příbuzných a vůbec rostlinách, které vyžadují podobné podmínky. Najděte si obrázky rostlin a informace o nich na internetu, nebo se poraďte třeba v zahradnictví. Pozor na zloděje - ženšen je vyhledávanou komoditou, vaše stanoviště by tedy mělo být skryté, daleko od silnic nebo turistických stezek. Půda by měla být vlhká a hutná, přesto ale mít dobrou odvodňovací schopnost. Vyhněte se podmáčené nebo bahnité půdě a těžkému jílu. Až si vyberete možné stanoviště, odeberte několik vzorků půdy a smíchejte je v dostatečně velkém kbelíku. Nechte si půdu analyzovat nejlépe v profesionální laboratoři nebo třeba školce na pěstování stromů. Můžete si sice koupit domácí sadu na měření pH půdy, ale zjišťování hodnot vápníku a fosforu už je těžší. Ohledně nejvhodnější půdy panují dohady, neuděláte ale chybu, když zvolíte půdu s pH 4,5 - 5,5 (kyselou), s množstvím vápníku 0.35 kg na metr čtvereční), a fosforu (P) alespoň 0.01 kg na metr čtvereční.  Půda, která má správnou vlhkost by se vám neměla lepit na dlaně, když ji zmáčknete. Nemělo by z ní ani snadno jít udělat kouli.  Někteří pěstitelé dávají přednost neutrálnějšímu pH mezi 6-7. Bohužel, přesné studie, které by určily nejlepší pH s definitivní platností zatím neexistují. Ženšen by měl bez potíží růst v pH o hodnotách 4 - 7. Jestliže je vámi vybrané stanoviště po všech stránkách dokonalé, až na chemický rozbor půdy, můžete se pokusit změnit jak pH, tak množství fosforu a vápníku. Pro ženšen v té nejlepší kvalitě samozřejmě hnojivo použít nelze, maximálně jej můžete nasypat jen na horní vrstvu půdy, ne s ní smíchat. pH půdy můžete zvýšit přidáním uhličitanu vápenatého a množství vápníku (aniž byste ovlivnili pH) lze korigovat sádrovcem (síran vápenatý). Ženšen může růst i v půdách chudších na vápník a fosfor, jeho kořeny ale nebudou tak velké a porostou pomaleji. Pokud je to váš případ, zasázejte rostliny dál od sebe, aby spolu příliš nebojovaly o živiny.

english_section_name: Selecting a Growing Site

summary: Místo si nechte pro sebe, aby bylo v bezpečí. Každý rok pravidelně jednoťte příliš nahloučené rostliny. Než začnete používat pesticidy a prostředky proti škůdcům, dobře si to rozmyslete. Počkejte, až vaše rostliny dospějí. Nečekejte, že budou rostliny celý rok vidět. Po třetím roce pěstování začněte pravidelně každý rok sklízet červené, zralé bobule. Po sedmi letech můžete začít sklízet. Kopejte opatrně, abyste kořen nepoškodili. Vykopané kořeny omyjte a osušte.

document: Protože divoký ženšen je velmi vzácný a drahý, je často vyhledávám zloději. Oplocení nepomůže, naopak spíš přiláká zvědavce. Pokud už místo oplotit chcete, můžete si pořídit hlídacího psa, jen pozor na to, aby vám nepoškodil samotný ženšen. Jednocení znamená, že ze skupinky rostlin vytrháte ty, které jsou příliš slabé. Zabráníte tak šíření chorob a semenáčky spolu nebudou muset tolik soupeřit o živiny. Po prvním roce byste měli odstranit nebo přesadit rostliny, které jsou u sebe příliš hustě. Maximum by mělo být 65 rostlin na čtvereční metr.Po druhém roce množství zredukujte na 11 - 12 rostlin na čtvereční metr. Pokud chcete mít úrodu každý rok, zasejte semena na víc lokalit. Většina pěstitelů to tak dělá, aby mohli sklízet neustále. Jedna z výhod přírodního pěstování ženšenu je právě snížené riziko napadení škůdci a chorobami, díky širším rozestupům mezi rostlinami. A i když třeba divoká zvěř čas od času rostliny nebo bobule okouše, o cenné kořeny nepřijdete. Choroby se také mezi rostlinami nebudou šířit tak rychle. Pokud se setkáte s problémem, poraďte se s profesionálním zahradníkem o vhodném pesticidu.  Pozor, pokud chcete pěstovat ženšen typu bio, pro používání pesticidů můžete přijít o certifikát. Bude to trvat 7 - 10 let, než vaše rostliny vyrostou a budou mít dostatečně velké kořeny. Pořád k tomu ale budete potřebovat velkou dávku štěstí. Pěstování ženšenu v přírodních podmínkách vyžaduje spoustu trpělivosti. Čas od času kontrolujte, zda je půda vlhká a pokrytá malým množstvím listí. Pokud jsou vaše rostliny ženšenu hodně blízko u sebe, pokuste se o sklizeň po čtyřech letech, jinak se kořeny mohou začít zaplétat. Samozřejmě nebudou mít tak vysokou hodnotu. Nadzemní část rostlin na podzim uhyne a zvadne, ale na jaře opět vyroste. Pokaždé bude o něco větší, než minulý rok a stejně tak se bude zvětšovat kořen pod zemí. Jakmile rostliny dospějí, každý rok budou plodit shluk červených bobulí se semínkem uprostřed. Když je na podzim budete sbírat, můžete je prodávat nebo znovu vysazovat. Samozřejmě pamatujte na to, že je budete muset stratifikovat, jak bylo popsáno výše. Zrání ženšenového kořene trvá dlouho, obvykle sedm let, pokud chcete opravdu kořeny špičkové kvality. Nespěcháte-li, můžete samozřejmě počkat ještě několik dalších let, kořeny budou o to větší a budou mít ještě vyšší cenu. Kopejte vidlemi nebo úzkou motykou. Mezi místem, kam kopnete, a rostlinou nechte alespoň 15 cm místa. Pokud je rostlina blízko jiné, mladší, použijte ještě jemnější nástroj, například starý šroubovák, dlouhý asi 20 - 25 centimetrů, a pracujte velmi opatrně. Pokud hrozí nebezpečí, že byste kopáním vážně poškodili blízké nezralé rostliny, raději ještě počkejte, než také dozrají.   Poznámka: Kořeny ženšenu zpravidla vrůstají do země pod úhlem 45°, nikoliv rovně dolů a navíc se bohatě větví. Kopejte opatrně, abyste kořen nepoškodili. Krátce kořeny namočte do kbelíku studené vody, abyste se zbavili zaschlé hlíny.  Pak naskládejte kořeny v jedné vrstvě na dřevěný tác a omyjte je. Buď vodou z kohoutku, nebo zahradní hadicí. Pozor, aby se kořeny nedotýkaly. Nechte je uschnout v dobře větrané místnosti za teploty 21 - 32°C. Vlhkost by měla zůstat mezi 35 - 45%, tak se kořeny rychle nevysuší a neztratí na ceně. Každý den kořeny obraťte. Kořeny jsou připravené k použití ve chvíli, kdy je možné je lehce přelomit, ale měli byste to zkoušet jen občas na jednom jediném kořeni, abyste si úrodu nezničili.   Kořeny nedrhněte příliš velkou silou - některé vzácné léčivé látky jsou obsaženy v malých, vlasovitých koříncích a když je odstraníte, ženšenový kořen ztratí na hodnotě. Malé kořeny schnou asi 1 - 2 dny, ale velkým, zralým, to může trvat až 6 týdnů.  Na přímém slunci schnou kořeny příliš rychle, pokud si ale všimnete změny barvy nebo plísně, dejte je na několik hodin na slunce, abyste se infekce zbavili.

english_section_name: Caring for your Plants and Harvesting

summary: Kupte si semena ženšenu. Než budete semena sít, udržujte je vlhká. Pokud nejsou semena již naklíčena, nechte je naklíčit sami. Klíčící semena sejte na jaře. Zasejte další semena na podzim. Než semena zasadíte, namočte je do chlorového bělidla a vody.

document: Divoký ženšen je v mnoha zemích chráněná a ohrožená rostlina a sbírání jejích semen tam může být nezákonné. Zjistěte si to dřív, než semena koupíte. Lépe uděláte, když si semena opatříte od renomovaného prodejce, tedy buď v zahradnictví nebo z internetového obchodu. "Zelená" semena jsou levnější, než semena, konzervovaná chladem, ale vyžadují několik měsíců přípravy, kterou si popíšeme v dalším kroku.   Měkká, plesnivá nebo vybledlá semena si k pěstování nevybírejte. Zkuste je vrátit prodejci a požádat o náhradu. Objednejte si semena s předstihem, nejlépe v červenci nebo srpnu, a nechte si je doručit na podzim. Když budete čekat až do podzimu, skončíte pravděpodobně s posledními zbytky semen, jejichž kvalita není valná. Koupená, rozdělená semena skladujte v plastikovém sáčku v lednici. Jednou týdně je navlhčete vodou z rozprašovače, dokud nebudete připraveni je vyset. Pokud někdy vyschnou, zahynou. Když ženšen v přírodě dozraje a plodí semena, zůstanou dormantní a vyklíčí až následující rok. Abyste to napodobili, potřebují rok takzvané stratifikace, což je proces, při kterém se oloupe dužina bobule, která semeno obklopuje a to se připraví na vyklíčení. Většina semen z obchodu je již stratifikovaná, ale pokud jste si koupili tzv. "zelená" semena, budete to muset udělat sami. Podle toho, kolik semen máte, se rozhodněte pro jeden z následujících způsobů:  Dejte několik semen do pytlíčku, vyrobeného z lehké látky, zavázaného drátkem. Na podzim pytlík zahrabejte na zastíněném místě pod asi 10 - 13 cm volné, vzdušné půdy. Přikryjte asi 10 cm mulče. Dobře si místo označte a udržujte jej vlhké, ale ne mokré. Velké množství semen dejte do speciální nádoby, ze které bude odtékat voda, a která zabrání v přístupu hlodavcům. Vyrobte si dřevěnou krabičku se síťovým víčkem a dnem, hlubokou asi 20 - 30 cm, pokud máte dostatek semen na několik vrstev. Krabičku naplňte střídavě vrstvičkami semen a vlhkého písku. Pak ji zakopejte a zakryjte asi 2,5 - 5 cm silnou vrstvou zeminy. Zakryjte mulčem a lokalitu si označte. jestliže půda začne vysychat, místo zalijte. Pokud si necháváte klíčit vlastní semena, vykopejte krabičku nebo pytlík a podívejte se, zda jsou některá připravena. Zahoďte všechna měkká, plesnivá nebo vybledlá. Pokud vidíte, že jsou některá semena naklíčená, okamžitě je zasejte. Zbytek vraťte do krabičky a opět zakopejte. Nejprve ve ovšem promíchejte a ujistěte se, že písek nebo hlína jsou stále vlhké. Většinu semen byste měli zasít na podzim, až ze stromů opadá listí, ale dřív, než udeří první mrazy. Ženšenu se nejlépe daří, když ho zasejete ke konci podzimu nebo zkraje zimy. Půda by měla být vlhká, nejlépe po dešti. Pokud semena ještě neklíčí, namočte je do směsi z 1 dílu bělidla a 9 dílů vody. Nechte je máčet 10 minut, abyste zahubili případné spóry plísní, které často semena ženšenu napadají. Semena, která zůstanou plavat na hladině, jsou s největší pravděpodobností prázdná a suchá a měli byste je zahodit. Zbytek semen pak opláchněte čistou vodou a vezměte je na stanoviště, kde je chcete pěstovat.  Můžete semena také ošetřit fungicidem, ujistěte se ale napřed, že je bezpečný pro ženšen.

english_section_name: Preparing the Seeds

summary: Ze stanoviště odstraňte menší plevel. Velké množství semen jednoduše rozházejte. Menší množství semen sázejte promyšleněji. Zakryjte stanoviště mulčem nebo listy. Nenápadně si místo označte, nebo si zapište jeho GPS souřadnice.

document: Pozor, není žádoucí, aby bylo holé jako záhon, ale rostliny v podrostu budou ženšenu ubírat živiny. Některé druhy plevele navíc negativně ovlivňují chemické složení půdy. Vytrhejte ho tedy předem. Pokud chcete, aby váš ženšen rostl v co nejpřirozenějších podmínkách, nebo máte opravdu hodně semen, jednoduše je rozházejte po vybraném místě. Napřed samozřejmě odstraňte vrstvu uschlého listí. Naházejte asi 65 - 120 semen na čtvereční metr. I ten nejdivočejší ženšen ocení trochu přípravy a pár základních zahradnických nástrojů. Nejprve shrabejte listí, abyste odhalili vrchní vrstvu půdy. Motykou nebo lopatkou vykopejte řádky proti svahu - ne sbíhající po něm. Semena sázejte s ohledem na následující:   Semena by měla být vzdálena jedno od druhého 15 - 23 cm, pokud chcete ženšen sklízet za sedm a více let. Široké mezery mezi jednotlivými rostlinami snižují riziko přenosu chorob. Máte-li semen hodně, a nechcete na sklizeň čekat tak dlouho, můžete semena sázet klidně pouhé 3 cm od sebe. tento způsob se používá pro pěstování ženšenu ve velkém množství. Rostliny, nasázené blíže k sobě, musíte totiž neustále sledovat a chránit proti chorobám a škůdcům. Rozhodně se tento styl pěstování nedoporučuje začátečníkům. Shrabané listí vraťte zpátky na místo a přidejte ještě vrstvu mulče. Půda tak bude zadržovat vlhkost, což je pro ženšen životně důležité. Pozor, zakryjte semena pouze asi 2,5 - 5 cm silnou vrstvou půdy, větší by nebyla schopná prorazit. Žijete-li v oblasti, kde jsou tuhé zimy, zakryjte semínka 10 centimetrovou vrstvou mulče, ale nezapomeňte na jaře část mulče odebrat, aby semena mohla vzejít. Nepoužívejte dubové větve vcelku. Jsou tuhé a příliš těžké a semenáčky se přes ně obtížně dostávají. Pokud to jinak nejde a vy máte pouze dubový mulč, nejprve ho rozdrťte na štěpky nebo úlomky. Nebudete jej muset často navštěvovat, a vzhled lesa se neustále mění, obzvlášť v horizontu sedmi a více let. Udělejte tedy všechno pro to, abyste své místečko zase našli. Nejlepší je, zapsat si přesné souřadnice. nebudete tak muset lokalitu nijak nápadně označovat, takže nepřilákáte vandaly nebo zloděje. Pokud už místo označit musíte, udělejte to nenápadně, aby to nebylo na první pohled vidět.

english_section_name: Planting the Seeds


summary: Prokažte svou empatii. Nechte ji plakat. Ukažte, že jste nakloněni rozhovoru. Aktivně naslouchejte. Buďte empatiční, ale profesionální. Nabídněte pomoc s pracovními záležitostmi.

document: Lidé se obecně nezdráhají brečet spíše před lidmi, které dobře znají a ne před cizími osobami, kolegy nebo známými.  Pokud si s danou ženou nejste nijak blízcí a ona před vámi přesto pláče, pak je pravděpodobně velmi rozrušená a potřebuje trochu soucitu. Velmi důležité je zejména to, abyste skutečně reagovali empaticky a ne podrážděně, panicky nebo vystrašeně. Pokud jí vaše přítomnost nevadí, nechte ji brečet. Nesnažte se jí přimět, aby s tím přestala, ani jí nevyzývejte, aby se vzchopila. Pláč je přirozený a zdravý a dokáže ulevovat od stresu a bolesti.   Pamatujte, že na pláči v práci není nic neprofesionálního. Většina z nás někdy pláče a klidně to může přijít třeba právě při práci.   V případě, že se plačící žena cítí trapně, uklidňujte ji například těmito větami: "Klidně plač, to je naprosto v pořádku" nebo "Na slzách není nic trapného-všichni jsme přece lidi!" Protože vás příliš dobře nezná, možná s vámi nebude chtít zacházet příliš do detailu. Přesto ale můžete nabídnout své naslouchání. Ptejte se na různé otázky a používejte otevřenou řeč těla - ukážete tím, že jste připraveni naslouchat, pokud o to žena stojí.  Můžete říct například:  "Vím, že jsem tvůj kolega, ale pokud si potřebuješ promluvit, můžu být klidně kamarád. Chceš o svých potížích mluvit?" "Pokud potřebuješ probrat nějakou obtížnou situaci, mé dveře jsou pro tebe vždy otevřené." "Je něco, s čím ti můžu pomoct? Rád tě vyslechnu i v případě, že se nejedná o pracovní záležitosti." Pokud se rozhodne, že se vám svěří se svými problémy, použijte techniky aktivního naslouchání a ukažte jí tak svůj zájem. Mezi tyto techniky patří: nepřerušování řeči nebo navrhování různých řešení, dotazování pouze pro účely ujištění se, že rozumíme všemu vyřčenému, udržování očního kontaktu, vyhýbání se jakémukoli vyrušení. Měli byste se chovat jako lidská bytost, projevit svou účast, ale nepřekračovat přitom hranice pracovního vztahu. Po ukončení celé události pak můžete pokračovat v běžném pracovním kontaktu. Například byste neměli nabízet obejmutí, pokud o něj daná osoba přímo nepožádá. Jestliže ji chcete po práci zavolat a zkontrolovat, jak se jí daří, měli byste se nejprve zeptat, jestli s tím souhlasí. Jedním z důvodů pro pláč vaší kolegyně může být pracovní zatížení nebo osobní problém, který ji brání v plném soustředění na práci. Ať už je to jakkoli a vy jste v pozici, kdy jí můžete pracovně pomoct, nabídněte možná řešení.  Třeba by se jí hodilo trochu volna anebo pomoc při plnění náročného pracovního úkolu. Jednejte vždy jen na přímé vyžádání. Jak už jsme se zmínili výše, nechat se unést vlastní potřebou řešit problémy je velmi snadné. Plačící žena však pomoc vůbec nemusí potřebovat anebo by byla ráda, kdybyste jí pomohli jiným způsobem, než tím, který považujete za vhodný vy. To poslední, co byste měli v takové situaci chtít, je všechno ještě zhoršit. Snažte se příliš nevstupovat do jejích osobních záležitostí. Uvědomte si, že osobní problémy svých kolegů byste řešit neměli. Pokud danou ženu neznáte příliš dobře, pak nepředjímejte, že jste snad schopní její problémy efektivně vyřešit. Naslouchejte ji, ukažte ji svou účast, ale zaměřte se na problémy, týkající se práce. Pokud se vám zdá, že nejste schopni poskytnout potřebnou úlevu, potom se ženě omluvte a řekněte jí, že nejste schopni její problém vyřešit. Jestli víte o někom, kdo by mohl rozrušené kolegyni pomoct, doporučte jí, aby si s těmito osobami promluvila.

english_section_name: Comforting an Acquaintance or Coworker


summary: Opatrně se ke kočce nebo ke kotěti přibližte. Vezměte kočku a nadzdvihněte její ocas. Prozkoumejte oblast genitálií. Hledejte genitálie charakteristické pro kočky.

document: Abyste určili pohlaví, budete muset vzít zvíře do náruče. Některé kočky to nemají příliš rády, takže nespěchejte a dejte jim čas, aby se s vámi cítily pohodlně.  Postavte se, nebo si dřepněte ke kočce a nechte ji, aby za vámi přišla. Až bude blízko, dejte jí očichat vaši ruku. Je-li kočka nervózní, budete to buď muset zkusit později, nebo požádat někoho o pomoc, abyste mohli provést následující krok. Jemně kočku držte v jedné paži a druhou volnou rukou jí zvedněte ocas, abyste mohli prozkoumat oblast genitálií.  Pokud kočce nevadí, že ji držíte, může to být nejsnadnější vsedě na gauči nebo křesle, abyste se nemuseli bát, že kočku upustíte. Jestliže vám někdo pomáhá, měl by jeden člověk držet kočku a druhý prozkoumat oblast pod ocasem. Když se kočka brání tomu, abyste jí zvedli ocas, pokuste se ji uklidnit tak, že ji podrbete na místě, kde ocas přechází v záda. Kočky díky tomu často ocas automaticky zvednou samy. Nejjistější způsob, jak určit pohlaví kočky, je zkontrolovat fyzické rysy pod ocasem. Začněte tím, že budete hledat samčí pohlavní znaky. Jejich hledání bude totiž jednodušší.  Kocour bude mít v této oblasti konečník, šourek a penis, zatímco kočka pouze řitní otvor a vyústění močové trubice. Všichni kocouři mají šourek pokrytý srstí, který obsahuje dvě varlata, obvykle ve velikosti třešňové pecky až třešně jako takové. Šourek čouhá z oblasti pod ocasem jako dva viditelné hrbolky. Pokud má kocour dlouhou srst, možná nebude šourek tak dobře vidět. V takovém případě zkuste srst polít vodou, aby trochu slehla, a varlata tak budou vidět lépe. Vykastrovaný kocour má šourek také, obvykle je ale menší.  Penis je umístěn pod šourkem, ukryt pod kůží a vyúsťuje pouze jako malý chlupatý hrbolek mezi zadníma nohama. Kočičí genitálie si můžete v podstatě představit jako dvojtečku (:). U kocoura bude vzdálenost mezi konečníkem a močovou trubicí alespoň 2,5 cm (1,3 cm v případě koťat). Pokud genitálie vaší kočky neodpovídají popisu zmíněnému výše, začněte hledat samičí rysy.  Samice má v této oblasti řitní otvor a vyústění močové trubice/pochvy, přičemž toto vyústění vypadá jako tenká vertikální čárka. Genitálie samice kočky si můžete představit jako středník (;).  U samice je vzdálenost mezi konečníkem a pochvou kratší, obvykle asi 1,3 cm od sebe.

english_section_name: Determining the Sex by the Cat's Physical Features

summary: Všimněte si barvy. Sledujte jak se nekastrované kočky chovají. Všimněte si příznaků, zda je kočka v říji nebo březí.

document: Pokud máte čerstvý vrh koťat, všímejte si barvy koček. Zabarvení některých koček jsou pro určitá pohlaví specifická a pomohou vám určit, zda jde o kočku nebo kocoura.  Kočky barvy kaliko nebo želvovinové barvy jsou obvykle samice. Oranžovou až nazrzlou srst mají spíše kocouři. Tento způsob určení pohlaví není ale příliš přesný. Určit pohlaví nekastrovaných koček je jednodušší, protože to dávají najevo přirozeně pomocí nejrůznějších vzorců chování.  Nekastrovaní kocouři bývají agresivnější než kočky samice, mají také větší hlavu  a silnější kůži. Rádi se toulají, někdy je nevidíte i několik dní. Své teritorium si značkují rozstřikováním silně zapáchající moči.  U koček samic je rozstřikování moči spíše nepravděpodobné. Kočky, které nejsou kastrované mají pravidelně říji (tzv. mrouskání), což je období, kdy mohou zabřeznout, každé 3 - 5 týdnů během teplého počasí (nebo v domě se stálou teplotou). Kočka v říji má velmi dobře rozpoznatelné chování:  Vydávají hlasité zvuky, aby přilákaly samce. Tyto zvuky připomínají kňučení, jako by kočku něco bolelo. Chodí s ocasem na stranu, čímž odhalují své genitálie, nebo se krčí do pozice, jako by byly připravené přijmout samce. Z pochvy vylučují tekutinu, jejíž pach kocoury přitahuje. Třou se o neživé předměty, své majitele nebo o jiná zvířata víc než je obvyklé.  Březí kočka má viditelně vystouplé břicho. Kočky, které někdy rodily, mají na břiše vystouplé bradavky. V tomto případě ale buďte zvlášť pozorní, protože bradavky mají jak samci, tak i samice.

english_section_name: Determining Sex Through Other Differences


summary: Očekávejte normální růst. Vyhněte se nošení make-upu. Myjte si obličej pravidelně. Jezte zdravou stravu. Nechte řasám přirozený tvar. Nedávejte si ruce do obličeje.

document: Je toho velmi málo, co můžete skutečně udělat, aby vaše řasy rostly rychleji. Nejlepší bude pečovat o řasy tak, aby nevypadávaly, což znamená, že vaše pozornost by se měla zaměřit na prevenci a péči. Očekávejte, že bude chvíli trvat, než řasy dorostou zpět a do té doby budete muset pracovat na zachování růstu. Pokud znáte příčinu ztráty vašich řas, jako je chemoterapie nebo hormonální problémy, nemusíte se o nic starat. Nicméně pokud ztráta řas nebyla vysvětlena, snažte se zabránit, aby se make-up dostal kolem očí. Existují pro to dva důvody. První je, že make-upu po nějaké době končí expirační doba a růst bakterií může způsobit ztrátu vašich řas. Dalším důvodem je, že někteří lidé jsou alergičtí na složky v make-upu, a ty mohou podráždit vaši pleť a způsobit vypadávání vlasů. Pokud nosíte make-up, každý večer ho omyjte. Pomůžete tím ochránit kůži a řasy od většího podráždění. Ztráta řas je často způsobena přerůstáním bakterií v okolí víček a obličeje. Umyjte si obličej každý den jemným mýdlem určeným pro obličej s cílem udržet bakterie pod kontrolou. Také nechcete, aby byla vaše pleť příliš suchá, pozor na malé praskliny, které mohou způsobit ještě více infekcí. Pokud jíte nějak omezenou stravu, může mít vliv na růst vlasů a celkové zdraví. Nedostatek vitamínu D , vitamínu A, a všech proteinů může způsobit nebo zhoršit vypadávání vlasů. Jezte dobře vyváženou stravu s širokou škálou potravin, abyste se ujistili, že vaše tělo má to, co potřebuje pro zdravé vlasy. Mezi potraviny bohaté na tyto živiny patří obohacené cereálie, mléko, mrkev, kapusta, ryby a ořechy. Pokud používáte kulmu na řasy příliš často nebo nesprávně, může náhodně vytáhnout řasy, zejména pokud jsou již slabé. Přestaňte na chvíli používat kulmu na řasy a uvidíte, zda vaše řasy drží na místě. Na rukou je mnoho bakterií, a pokud se dotknete tváře (poškrábání, dloubání, otírání, atd.), přenesete bakterie na kůži. Vaše oči jsou velmi citlivé na bakterie a mohou se snadno nakazit. Pokud si nebudete dávat ruce do obličeje, zajistíte, že vaše oči (a tedy vaše řasy), zůstanou zdravé.  Pokud zjistíte, že máte potíže s odnaučením tohoto zlozvyku, pokuste se nalepit kus pásky na konce prstů. Tím si budete více uvědomovat, kdy to děláte, a pomůže to tento zlozvyk odnaučit. Najděte jiné způsoby, jak udržet vaše ruce zaměstnané, například hraní s gumovým páskem na zápěstí.

english_section_name: Maintaining Eyelash Growth

summary: Ujistěte se, že make-up není příčinou vašeho problému. Použijte oční linky Použijte řasenku. Nalepte umělé řasy Upozorněte na jinou část obličeje.

document: Před použitím make-upu a dalších produktů pro zakrytí ztráty řas, se ujistěte, že tyto výrobky nejsou v prvé řadě příčinou ztráty řas. Poraďte se se svým lékařem nebo proveďte experiment a nepoužívejte několik týdnů žádný make-up, pak pomalu zavádějte jeden typ make-upu, každý produkt používejte týden, než přejdete na další. . Tekuté oční linky, použité hustě a přímo u linie řas, mohou vypadat, jako byste měli řasy, i když je nemáte nebo jich máte jen velmi málo. Zkuste použít barvu, která ladí s vaší přirozenou barvou. Například černý bude vypadat nejlépe s tmavou barvou, zatím co hnědá bude vypadat nejlépe, pokud máte světlejší vlasy. Pokud máte nějaké řasy, můžete použít řasenku, aby řasy vypadaly hustší a delší. Zkuste použít ošetřující řasenku, aby byly vaše řasy tak zdravé, jak je to jen možné. Můžete přidat i extra objem použitím dětského pudru mezi vrstvami řasenky. . Pokud řasy nemáte, zkuste použít umělé řasy. Jsou levné a snadno dostupné v drogeriích a obchodech s kosmetikou. Vše, co musíte udělat, je použít lepidlo na řasy (může být v ceně) a pak dát řasy pomocí pinzety na místo. Umělé řasy můžete použít, i pokud již nějaké řasy máte. Je to zvláště užitečné, pokud jste ztratili řasy jen na jednom malém místě. Ustřihněte jen kus falešných řas a nalepte je tam, kam potřebujete. Používejte make-up a make-up techniky, které upozorní na jiné části obličeje. Odvede to pozornost od vašich očí a upozorní na jiný rys obličeje. Například můžete nosit opravdu světlé rtěnky a upozornit na vaše ústa. Další možností je použít rovnou ofinu přímo v úrovni očí. S hustými vlasy kolem očí to bude vypadat, že máte více řas. Můžete použít další rekvizity. Zkuste nosit světlé, silně orámované brýle a odveďte pozornost od očí na druhé straně rámu, nebo noste odvážné náhrdelníky a upozorněte na hrudník.

english_section_name: Covering the Eyelash Loss

summary: Udržujte obličej čistý. Netahejte se za řasy. Nechte si zkontrolovat štítnou žlázu a hormonální problémy. Podívejte se na vypadávání vlasů jinde. Poraďte se se svým lékařem.

document: Jednou z nejčastějších příčin vypadávání řas je infekce, která se nazývá blefaritis. Je to přerůstání bakterií na obličeji a může mít mnoho příčin, od špatných hygienických podmínek po parazity. Nejlepší, co můžete udělat, aby se tomuto problému zabránilo, je mýt si pravidelně obličej. Pokud je váš obličej vystaven bakteriím, pokud zvíře olízne vaši tvář, nebo si otřete obličej při přípravě potravin, okamžitě si ho umyjte. Poměrně častá porucha, podobně jako OCD, při které se lidé cítí nuceni tahat se za své vlasy. U většiny nemocných to znamená tahání za vlasy na hlavě, ale někteří se také tahají za řasy a obočí. Tato porucha se nazývá "trichotillomanie". Pokud si myslíte, že můžete mít tuto poruchu, promluvte si s terapeutem. Existují léky a behaviorální triky, které vám mohou pomoci poruchu zastavit a cítit se uvolněně. I když si nemyslíte, že máte toto onemocnění, netahejte si za vaše vlasy z jakéhokoli důvodu. Pokud zjistíte, že to nemůžete zastavit, přehodnoťte, zda nemáte trichotillomanii. Někdy může být ztráta řas důsledkem fyzických problémů hluboko pod povrchem kůže. Ty by mohly být ovlivněny štítnou žlázou nebo hormonálními problémy, které omezují nebo inhibují růst vlasů. Obvykle budete vidět, zda vlasy vypadávají stejně i v jiných oblastech těla, ale není to podmínkou. Pokud jste mladí, možná budete mít vážný zdravotní problém, který je způsoben problémy s hormony. Nicméně pokud jste starší než 40 nebo 50 let, je to pravděpodobně normální. Nicméně i pro normální vypadávání vlasů jsou léky, které můžete užívat, proto se poraďte se svým lékařem. Pokud vám vypadávají pouze na řasy, budete pravděpodobně mít infekci. Nicméně pokud si všimnete vypadávání vlasů i jinde na těle (zejména na stranách hlavy), můžete mít stav, který nazývá alopecie. Je to poměrně časté onemocnění a způsobuje vypadávání vlasů po celém těle. Poraďte se se svým lékařem na ošetření, které by mohlo být pro vás nejlepší. Pokud máte tento problém průběžně nebo opakovaně, měli byste se určitě poradit se svým lékařem. Některé ztráty řas jsou normální, ale nadměrná ztráta řas je obvykle příznakem jiných zdravotních problémů. Některé zdravotní problémy mohou být velmi závažné, jako jsou problémy se štítnou žlázou. Z tohoto důvodu, je nejlepší poradit se s lékařem, pokud se problém vrací, nebo probíhá dlouhou dobu.

english_section_name: Treating the Underlying Causes


summary: Zajistěte, abyste si byli oba rovni. Naslouchejte druhé straně. Mluvte klidně a pomalu. Dejte tomu druhému najevo, že jste poslouchali, co vám říkal. Nesnažte se hádku ukončit za každou cenu. Nesnažte se mít poslední slovo. Mluvte v první osobě.

document: Nestůjte výš a nenaklánějte se nad tím druhým. Tím byste mezi sebou vytvořili nerovný vztah a problém by nabral větších rozměrů. Pokud ten druhý sedí, měli byste také sedět. Dejte tomu druhému příležitost, aby řekl, co si myslí. Než začnete mluvit, počkejte, až řekne vše, co měl na srdci. Nekřičte a nikoho neobviňujte. Můžete říct například: „Pokud tomu dobře rozumím, myslíš si, že...“ Pokud ten druhý odejde, nepronásledujte ho. Dejte mu čas, aby se uklidnil a promluvte si o tom později. To by mohlo způsobit daleko větší problém. Někdy budete muset souhlasit a jít dál. Když vyjadřujete své obavy, snažte se začínat všechny věty slovem „já“ a jasně sdělit, jak se cítíte. Díky tomu bude ten druhý ochotnější vám naslouchat. Místo abyste říkali „Jsi hrozně nezodpovědný,“ řekněte „Mám pocit, že je tvoje nezodpovědnost pro mě velkým problémem.“

english_section_name: Communicating Effectively When in Conflict

summary: Všímejte si posluchačů. Dávejte si pozor, abyste neměli zmatenou řeč těla. Komunikujte z očí do očí. Využívejte pauzy a dýchání. Zamyslete se nad tím, jak působí vaše gestikulace. Všímejte si signálů svého těla.

document: Nemusíte znát každého, kdo sedí v publiku, ale pokud se na vás tito lidé dívají a souhlasně pokyvují, znamená to, že vám věnují pozornost. Odměňte je tím, že jim také věnujete trochu své pozornosti. Obličejové výrazy používejte opatrně. Snažte se dávat najevo empatii a vášeň a používejte jemné výrazivo. Vyhýbejte se negativním obličejovým výrazům – nemračte se a nezvedejte obočí. Co je nebo není negativní závisí vždy na kontextu (zejména na kulturním kontextu), takže se chovejte tak, jak to situace vyžaduje. Naučte se rychle odhalit neočekávané chování, které naznačuje kulturní kolizi – například zatnuté pěsti, shrbený postoj, nebo dokonce ticho.   Pokud se nevyznáte v kultuře, k jejímž příslušníkům mluvíte, nejprve se někoho zeptejte na problémy v komunikaci, kterým byste mohli čelit. Oční kontakt vytváří mezi lidmi důvěru, pomáhá vám přesvědčit ostatní, že jste důvěryhodní a dává najevo zájem. Při rozhovoru nebo prezentaci je důležité se dívat posluchačům do očí a neuhýbat pohledem. Dejte si pozor, abyste to nepřehnali – oční kontakt je v pořádku, ale neměli byste nikomu dlouze zírat do očí.   Dívejte se na všechny posluchače. Pokud mluvíte k plné místnosti, podívejte se do očí všem lidem. Když někoho zanedbáte, mohl by si to vykládat jako urážku a mohli byste tím ztratit klienta, nebo si dokonce udělat nepřítele. Když mluvíte k publiku, zastavte se a zadívejte se někomu do očí. Potom zase začněte mluvit. Díky tomu se členové publika budou cítit vážení. Uvědomte si, že i oční kontakt je podmíněn kulturou. V některých kulturách je oční kontakt považován za něco nevhodného. Vždy si tedy nejprve zjistěte, ke komu budete mluvit. Pauzy jsou důležité. Simon Reynolds říká, že pauzy způsobují, že se obecenstvo nakloní blíže a pozorněji poslouchá. Pauzy vám pomohou zdůraznit své klíčové body a posluchačům umožní vstřebat to, co se dozvěděli. Také vám pomohou efektivněji sdělit to, co chcete říct a pro posluchače je díky nim snadnější pochopit vše, co slyší.   Než začnete mluvit, několikrát se zhluboka nadechněte. Při komunikaci si zvykněte dýchat klidně a pravidelně. Budete mít klidnější hlas a budete se cítit uvolněněji. Pauzy využívejte k tomu, abyste plynule přešli od tématu k tématu. Nepřehánějte to s gesty. Všímejte si toho, co říkají vaše ruce. Některá gesta vám pomohou zdůraznit vaše hlavní body, ale jiná mohou být zase rušivá a pro některé posluchače dokonce urážlivá. Je dobré sledovat gesta ostatních mluvčích a všímat si toho, jak na vás působí. Napodobujte ta gesta, která se vám líbí a všímejte si toho, že většina efektivních gest je přirozená, pomalá a empatická. Uvědomujte si, kam se díváte, co děláte rukama, zda se pohupujete atd. Tato malá gesta se sčítají a když to s nimi budete přehánět, vaše komunikace nebude tak účinná. Požádejte někoho, aby vás natočil a potom si pusťte svůj projev zrychleně. Všechna opakující se gesta a podvědomé pohyby se vám ukážou a budou působit komicky. Až toto chování vypozorujete, bude pro vás snadnější zapracovat na své řeči těla.

english_section_name: Communicating with Body Language

summary: Snažte se zajistit, aby se posluchači uvolnili. Mluvte jasně a obsáhle. Správně vyslovujte. Pozorně naslouchejte a tvařte se zaujatě. Mluvte zajímavým hlasem.

document: Toho byste měli dosáhnout ještě před začátkem projevu či prezentace. Někdy je dobré začít třeba vtipem. Posluchači potom budou mít pocit, že jste s nimi na jedné lodi a že vám jde o to samé. Je důležité dát jasně najevo, co chcete sdělit, aby tomu každý z posluchačů porozumět. Vaše slova si lidé budou pamatovat, protože budou přesně vědět, o co vám jde. Měli byste tedy používat jednoduchá slova a fráze a vyhýbat se složitým strukturám. Mluvte dost nahlas, aby vás slyšeli úplně všichni a aby si lidé nemysleli, že jste zamlklí a lhostejní. Správně vyslovujte zejména klíčové body, aby nedošlo ke zbytečnému nedorozumění. Pokud často mumláte, protože máte z rozhovorů strach, natrénujte si to doma před zrcadlem. Někdy je nejlepší promluvit si o tématu komunikace se svými blízkými. Díky tomu si v hlavě ujasníte, co přesně chcete říct. Každý trénink a práce na vašem projevu vám pomůže získat sebevědomí. Naučte se naslouchat pozorně. Uvědomte si, že komunikace je oboustrannou činností a že se poslechem ostatních lidí učíte. Když budete aktivně naslouchat, budete schopni odhadnout, zda posluchači vašemu projevu rozumí a zda nemluvíte špatně nebo víceznačně. Pokud posluchači působí zmateně, je dobré se jich zeptat na něco, o čem jste mluvili. Pomůže vám to napravit chyby, které jste mohli omylem napáchat. Monotónní hlas není příjemný, takže zkušení řečníci využívají různé barvy hlasu k posílení komunikace. Norma Michael doporučuje:   Při přechodu od jednoho tématu k druhému změňte výšku a hlasitost svého projevu. U důležitého bodu, nebo shrnutí mluvte trochu hlasitěji a pomaleji. Mluvte střední rychlostí, ale u klíčových slov dělejte pauzy.

english_section_name: Communicating with Speech

summary: Uspořádejte si v hlavě všechny myšlenky. Komunikujte naprosto jasně. Držte se tématu. Poděkujte svým posluchačům.

document: Měli byste to udělat ještě před tím, než se do komunikace pustíte. Pokud vás nějaké téma opravdu zajímá, možná máte své nápady v hlavě trochu zpřeházené a nedokážete je vyjádřit tak, aby jim všichni porozuměli. Držte se klíčových bodů, které vám umožní komunikovat jasně a efektivně.  Je dobré si vybrat tři hlavní klíčové body a zaměřit se na ně. Když se vám potom stane, že se zapovídáte o něčem jiném, budete se moci snadno k jednomu z těchto bodů vrátit. Pomůže vám napsat si všechny body na papír. Hned ze začátku si vyjasněte, co chcete sdělit. Účel komunikace může být například informovat ostatní, získat informace, nebo někoho pobídnout k nějaké činnosti. Až začnete mluvit o svých třech hlavních bodech, snažte se mluvit tak, aby vše, co řeknete, tyto body podporovalo a posilovalo vaše argumenty. Pokud jste si to dobře promysleli a vypíchli jste si ze všech bodů to nedůležitější, budete mít jistě připraveno dostatečné množství frází. Nebojte se je používat. I sebejistí světoznámí řečníci používají své klíčové fráze několikrát dokola, aby tím posílili své argumenty. Snažte se udělat vše pro to, aby bylo posluchačům jasné, co se jim snažíte sdělit. Na konci poděkujte těm, se kterými jste mluvili. Bez ohledu na výsledek vaší komunikace se snažte ji ukončit slušně a uctivě.

english_section_name: Organizing your communications

summary: Vyberte si správný čas. Umožněte lidem mluvit s vámi otevřeně a upřímně. Zbavte se zdrojů rozptýlení.

document: Pro vše existuje správný čas i místo a komunikace není výjimkou.  Nezačínejte složité diskuse pozdě večer. Nikdo se nechce večer bavit o financích, nebo složitém plánování. Tato témata raději řešte ráno a odpoledne, když mají lidé hodně energie, mají čas a budou reagovat promyšleněji. Zvolte si pro rozhovor správné místo, na kterém se budete cítit uvolněně a budete schopni se projevovat jako dospělí lidé. Pokud potřebujete někomu říct něco, co se mu nebude líbit (například že někdo zemřel, nebo že se s ním rozcházíte), nedělejte to na veřejnosti, mezi kolegy ani nikde, kde jsou ostatní lidé. Mějte úctu a promluvte si o tom v soukromí. Díky tomu budete mít šanci komunikovat efektivněji a lépe si navzájem porozumět. Pokud mluvíte ke skupině lidí, nejprve si zkontrolujte akustiku, abyste měli jistotu, že mluvíte dost hlasitě. V případě potřeby použijte mikrofon, aby vás všichni slyšeli. Vypněte všechny elektronické přístroje, které by mohly vaši komunikaci narušit. Když zazvoní telefon, zasmějte se, ale ihned ho vypněte a pokračujte v rozhovoru. Nedovolte, aby vám cokoli narušilo vaše soustředění. Tyto věci by otravovaly vás i vaše posluchače a celou komunikaci by zničily.

english_section_name: Creating the Right Environment


summary: Umístěte poraněného do stabilizované polohy. Přikryjte oběť a čekejte na pomoc. Mluvte s postiženou osobou. Zkontrolujte tělo. Zastavte krvácení. Pokud se zhoršuje stav oběti, zavolejte zpět tísňové volání.

document: Umístěním do stabilizované polohy zajistíte průchod dýchacích cest. Postupujte podle následujících kroků pro umístění oběti do stabilizované polohy.  Paži nacházející se blíže k vám dejte do pravého úhlu s jeho tělem. Druhou ruku umístěte pod hlavu. Vrchní část vnitřní strany paže by se měla dotýkat obličeje. Vzdálenější koleno ohněte do pravého úhlu. Otočte oběť na bok. Horní paže by měla podporovat hlavu. Zvedněte bradu oběti a zkontrolujte dýchací cesty. Zůstaňte s obětí a sledujte její dech. Jakmile dostanete osobu do stabilizované polohy, už s ní dále nehýbejte, jelikož by mohlo dojít k dalšímu poranění. Postižená osoba bude rychle chladnout. Měli byste ji proto zabalit do deky, abyste udrželi její tělesnou teplotu. Čekejte na příjezd záchranné služby.  Jestliže existují nějaké velké rány nebo neošetřené popáleniny, nepřikrývejte je. Při přikrývání osoby jednejte opatrně. Jakmile dorazí záchranná služba, poskytněte jim co nejpřesnější popis události. V rychlosti jim popište zdroj popálení, informujte o veškerých zraněních, kterých jste si všimli a o době nehody. Jakmile si osobu převezme záchranná služba, nesnažte se jim do práce zasahovat. S obětí se snažte mluvit a pokuste se dozvědět více informací o jejím stavu. Poraněného pozorně vnímejte a následně předejte tyto informace lékařům.  Představte se a zeptejte se oběti, co se stalo. Zeptejte se, zda má oběť potíže s dýcháním a zda cítí nějakou bolest. Zeptejte se, co poraněného bolí. Můžete tím objevit případné zranění nebo popáleniny. V případě, že je oběť v bezvědomí, zkontrolujte dýchací cesty a poslechněte dýchání. Zkontrolujte tělo oběti, počínaje hlavou dále krk, hrudník, paže, břicho, nohy. Dívejte se po popáleninách nebo jiných poraněních, které jsou na první pohled patrné. Podejte hlášení o případných zraněních záchranné službě. Nesnažte se manipulovat nebo přesouvat zraněného a nesnažte se dotýkat poraněných míst a popálenin. Hýbáním oběti může dojít k dalšímu poranění. Krvácí-li oběť, snažte se to zastavit, nebo alespoň zpomalit. Přiložte na ránu čistý hadřík a zatlačte. Pokračujte v tisknutí, dokud se krvácení nezastaví.  Pokud je hadřík nasáklý krví, neodstraňujte jej, přidejte více vrstev. Krvácející končetinu zvedněte nad úroveň srdce. Pokud máte podezření na zlomeninu končetiny, nehýbejte s ní. Jakmile se krvácení zastaví, obvažte hadřík obvazem, který jej udrží na místě. Vyčkejte na příjezd záchranné služby a informujte je o krocích, které jste podnikli. Pokud si všimnete jakékoliv změny stavu oběti, nebo si všimnete nových poranění, zavolejte zpět na tísňovou linku pro další instrukce. Poskytnutí aktuální lékařské péče pomůže lépe reagovat.  Pokud se zdravotní stav oběti zhoršuje, operátor by měl upřednostnit vaši situaci. V případě, že oběť přestane dýchat, může vám operátor poradit, jak zahájit resuscitaci. Nepropadejte panice, postupujte podle pokynů operátora.

english_section_name: Assisting the Victim

summary: Oblast úrazu pečlivě prozkoumejte. Tísňové volání. Vypněte proud. Oddělte oběť od zdroje proudu.

document: Poskytnou co nejdříve postiženému první pomoc je namístě, avšak v případě úrazu elektrickým proudem by mohlo dojít i k vašemu úrazu. Věnujte tedy nejprve pozornost potencionálnímu nebezpečí v okolí.  Zkontrolujte zdroj elektrického proudu. Podívejte se, zda je oběť stále v kontaktu se zdrojem. Nezapomeňte, že elektřina může zasáhnout i vás, pokud se oběti dotknete. Při hašení požáru nikdy nepoužívejte vodu. Voda je vodivá. Nikdy nevstupujte do prostor, kde je elektrické zařízení a je zde mokrá podlaha. Použijte hasicí přístroj určený pro požáry elektriky. Hasicí přístroje vhodné pro hašení požárů způsobených elektrickým proudem, jsou práškové a sněhové s označením HP. Přivolat co nejrychleji pomoc je velmi důležité. Čím dříve ji zavoláte, tím díve dorazí. Během hovoru v klidu a přesně popište situaci.  Sdělte, že došlo k úrazu elektrickým proudem, aby vám respondenti mohli poskytnout vhodnou pomoc. Zkuste nepropadnout panice. Snažte se zůstat v klidu, protože jedině tak můžete poskytnout přesné informace. Mluvte jasně. Pohotovostní služba bude potřebovat přesné a jasné informace. Příliš rychlé mluvení může vést k nedorozumění a ke ztrátě drahocenného času.  Poskytněte svou přesnou adresu a telefonní číslo. Číslo tísňové služby pro Českou republiku: 112 Pokud je to bezpečné, vypněte elektrický proud. Nesnažte se zachraňovat osobu v blízkosti vysokonapěťového vedení.  Vypněte proud v rozvaděči, jističi nebo v boxu s pojistkami. Postupujte podle následujících kroků pro vypnutí proudu:  Otevřete skříň s jističi. Najděte obdélníkový blok s rukojetí v horní části pojistkové skříňky. Uchopte rukojeť a otočte ji na druhou stranu, jako byste chtěli spínač vypnout. Pro kontrolu zkuste zapnout světla nebo jiné elektrické zařízení. Oběti se nedotýkejte, a to ani nevodivým nástrojem, pokud si nejste jisti, že je elektřina skutečně vypnutá. Jakmile jste si jisti, že je zdroj elektrického proudu vypnut, oddělte oběť od zdroje pomocí gumové či dřevěného hole nebo jakéhokoliv jiného nevodivého předmětu.  Mezi nevodivé materiály patří: sklo, porcelán, plast a papír. Můžete použít i karton.  Vodivé materiály jsou: měď, hliník, zlato a stříbro.   Je-li oběť zasažena bleskem, je nebezpečná na dotek.

english_section_name: Securing the Environment

summary: Nezapomeňte zkontrolovat základní funkce. Posuďte, zda oběť nejeví známky postižení. Dostaňte se do správné polohy. Začněte stlačením.

document: V případě nouzové situace je důležité zkontrolovat dýchací cesty, dýchání a oběhový systém před provedením resuscitace. Postupujte následovně:  Zkontrolujte dýchací cesty oběti. Podívejte se, zda neobsahují nějaké překážky nebo nejsou poškozeny. Sledujte, zda oběť dýchá. Podívejte se, zda oběť dýchá normálně. Dejte své ucho k nosu a ústám oběti a poslouchejte dýchání. Nikdy neprovádějte resuscitaci, pokud oběť dýchá nebo kašle. Resuscitace zahajte v případě, že postižený nedýchá. V případě, že pacient nedýchá, je nutné ihned zahájit resuscitaci. Ačkoliv lékaři posoudí známky postižení, můžete tyto známky objevit i sami a předat tyto informace záchranářům. Postižení je rozděleno do 4 kategorií:  Reaguje - oběť je vzhůru, schopná mluvit a je si vědoma sebe nebo okolí. Reaguje na hlas - oběť reaguje na otázky, ale není si plně vědom toho, co se děje. Citlivý na bolest - oběť vykazuje určitých druh reakce na bolest. Nereaguje - oběť je v bezvědomí a nereaguje na otázky ani bolest. V případě, že je oběť v bezvědomí, můžete pokračovat resuscitací. Resuscitaci neprovádějte na osobě, které je při vědomí a dýchá. Vy i oběť musíte být k provedení resuscitace ve správné poloze. Postupujte podle následujících kroků pro zajištění správné polohy.  Položte osobu na záda a hlavu jí zakloňte dozadu. Klekněte si vedle ramenou osoby. Jednu dlaň umístěte do středu hrudníku osoby mezi bradavky. Druhou ruku položte na horní část první ruky. Lokty udržujte rovně a ramena držte přímo nad dlaněmi. Po zaujmutí správné pozice můžete začít s kompresí. Komprese může pomoci udržet osobu na životě a okysličit krev proudící do mozku.   Při stlačení hrudi použijte hmotnost celé horní části těla (nejen rukou). Stlačte alespoň 5 cm hluboko. Tlačte tvrdě rychlostí asi 100 stlačení za minutu. Pokračujte, dokud oběť nezačne dýchat, nebo nedorazí záchranná služba.

english_section_name: Performing CPR Safely Without Training

summary: Ošetřete rány způsobené elektrickým proudem. Identifikace popálených ploch. Popáleninu opláchněte. Odstraňte oblečení a šperky. Popáleninu zakryjte. Počkejte na příjezd záchranné služby.

document: Osoba, která utrpěla i mírné popáleniny elektrickým proudem by se měla dostat lékařskou péči. Nepokoušejte se osobu léčit na vlastí pěst. Zavolejte záchrannou službu nebo se dostaňte do nejbližší nemocnice. Popáleniny mají určité vlastnosti. Podívejte se na případné zranění osoby, které mají jednu či více následujících vlastností:  červená kůže loupání kůže puchýře otok bílá nebo spálená kůže Elektřina většinou vstoupí do těla v jednom místě a vystoupí v jiném. Zkontrolujte proto osobu, jak je to jen možné. Jakmile identifikujete poranění, popáleniny zchlaďte studenou vodou po dobu 10 minut.  Ujistěte se, že je voda čistá, aby nedošlo k bakteriální infekci. Na popáleniny nepoužívejte led, ledovou ani teplou vodu a ani jakékoliv krémy či mastné tekutiny. Spálená kůže je citlivá na extrémní teploty a krémy by mohly způsobit problémy s léčením. Odstranění šperků a oblečení v místě popálení je důležité, aby se zabránilo dalším škodám. Některé oblečení nebo šperky mohou být ještě horké a mohou i nadále způsobit poškození oběti..  Roztavené oblečení nebo kousky tkáně uvízlé v ráně se nesnažte odstranit. Popáleninu nepokrývejte dekou, jelikož by to mohlo způsobit infekci. Zakrytí popáleniny pomůže chránit oblast před případným dalším poškozením a pomáhá snížit infekci. Na zakrytí popáleniny zkuste použít:  sterilovanou gázu čistou látku nepoužívejte ručník nebo deku  nepoužívejte náplasti Jakmile je oběť stabilizovaná, měli byste s ní zůstat a utišit ji. Nezapomeňte záchranáře informovat o všech vašich způsobech pomoci. Mějte u sebe telefon pro případ, že potřebujete někoho rychle zavolat. Pozorně sledujte stav oběti a nenechávejte ji o samotě.

english_section_name: Treating Burns


summary: Postavte se jinak. Dejte si ruce do kapes. Něčím si přikryjte rozkrok. Zastrčte si penis za pásek. Zkuste lidi něčím rozptýlit.

document: Pokud sedíte nebo stojíte, většinou je možné se nastavit tak, aby nebylo vidět, že máte erekci.   Vestoje: Snažte se nestát k nikomu bokem. Když budete stát k lidem čelem, boule ve vašich kalhotách nebude moc vidět. Vsedě: Zkuste si dát nohu přes nohu. Když si muži dávají nohu přes nohu, kalhoty se jim v rozkroku nakrčí a erekci snadno schovají. Když si dáte ruce do kapes, budete působit přirozeně a podaří se vám skrýt erekci. Dejte si obě ruce do kapes a jemně si přitlačte penis k tělu. Pokud nemáte kapsy (i když muži by měli mít kapsy vždy), nebo se nemůžete nastavit jinak, budete si muset najít něco, čím si přikryjete rozkrok. Zkuste použít například toto:   Kniha nebo časopis. Předstírejte, že jste se začetli do něčeho zajímavého (dejte si ale pozor, aby nešlo o ženský časopis) a zakryjte si rozkrok knihou nebo časopisem. Stůl. Pokud sedíte, posuňte se blíž ke stolu. Oblečení. Pokud máte svetr nebo sako, předstírejte, že něco hledáte v kapse a potom si ho nechejte ležérně ležet na klíně. V podstatě si musíte erekci zastrčit rukou v kapse za pásek. Varování: Tento manévr zvládnou nepozorovaně provést pouze ti nejzkušenější. Je lepší si najít výmluvu a omluvit se, nebo se otočit pryč od lidí. Pokud máte dlouhý penis, měli byste mít neprůhledné tričko. Tento trik se hodí také pouze pro zkušené muže, protože když se vám to nepovede, lidé se zaměří na vás a bude to mít katastrofální následky.  V pravou chvíli řekněte třeba: „Podívejte se na toho nahatého chlapa, který si támhle venku hraje se štěňaty!“ a utečte dříve, než se na vás někdo podívá.

english_section_name: Hiding the Erection

summary: Rozptylte se. Projděte se. Dejte si do klína něco studeného. Vymyslete si výmluvu a jděte na toaletu. Za každou cenu se vyhněte vzrušení.

document: Snadno se to sice řekne, ale když se vám povede se rozptýlit, budete mít vyhráno. Zamyslete se nad něčím důležitým, nebo nepříjemným. Jde o to, že je těžké zároveň myslet a mít erekci (ženy to vědí již po staletí).   Myslete na něco důležitého. Pokud jste starší, myslete na to, že musíte platit účty, nebo že musíte dodělat něco do práce. Pokud jste mladší, myslete na své rodiče – to vám erekci zaručeně zmírní. Myslete na něco zábavného, na něco, co nelze brát vážně. Myslete na něco divného – čím divnější, tím lepší. Někteří lidé myslí na kovboje, klauny, nebo na nekonečnost vesmíru. Možná vám to pomůže. Když jdete, vaše tělo pumpuje krev do končetin, takže vám to pomůže zbavit se erekce. Vymyslete si nějakou výmluvu a jděte se na chvíli projít. Dívky si budou myslet, že jste tajemný. Většina lidí u sebe nenosí běžně led, takže to pravděpodobně nebude snadné. Studené předměty vám ale stáhnou cévy a pomohou vám zbavit se erekce. Až budete na záchodě, umyjte si obličej studenou vodou, nebo si zaskákejte panáka. Zamyslete se nad někým, kdo se vám ani trochu nelíbí. Neotírejte se penisem o žádný předmět, ani si nepředstavujte někoho, kdo se vám líbí. Když se pokusíte na svoji erekci nemyslet, brzy vás přejde.

english_section_name: Taming the Erection


summary: Připravte si banány. Pokud chcete, banány dále dochuťte. Mřížku sušičky lehce potřete olejem. Naskládejte plátky na mřížku sušičky. Nastavte teplotu na 60°C. Než budete chipsy jíst, nechte je dojít na pokojovou teplotu.

document: Základ je stejný, jako při sušení v troubě, ale věnujte ještě větší pozornost velikosti chipsů.  Oloupejte banány a nakrájejte je na 0,5 cm silná kolečka, pokud chcete spíše měkčí chipsy na žvýkání. Křupavých docílíte, když banány nakrájíte na 0,15-0,3 cm. Sušení křupavých chipsů může trvat až 24 hodin, zatímco ty na žvýkání jsou hotové asi za 12. Naplánujte si přípravu podle toho. Tenčí plátky se při uskladnění častěji lepí k sobě.  Namočte nakrájené banány do citronové šťávy, aby chipsy nehnědly. Tento krok je nepovinný. Jejich přirozenou sladkost dobře doplní například strouhaný muškátový ořech. Není to nezbytné, ale zabrání to tomu, aby se banánové kousky příliš lepily. Můžete také olejem potřít samotné nakrájené banány. Žádné by se neměly překrývat. Nevadí, pokud se lehce dotýkají, teplem se stejně zmenší. Měkké chipsy na žvýkání vám zaberou asi 6-12 hodin. Výroba křupavých chipsů trvá déle, obvykle 24 hodin.  Pokud má vaše sušička speciální program nebo požadavky na sušení banánů, řiďte se jimi. Vždy si před sušením přečtěte instrukce od výrobce. Každé 2-4 hodiny chipsy zkontrolujte a obraťte je, aby se sušily rovnoměrně. Jestliže jste se rozhodli nemáčet banány v citronové šťávě, dobrým znamením bude jejich karamelová barva - znamená, že chipsy se suší správně. Ochucené chipsy jednoduše ochutnejte - jeden ze sušičky vytáhněte, nechte vychladnout na pokojovou teplotu a zakousněte se. Pokud se vám stane, že náhodou necháte žvýkací chipsy v sušičce moc dlouho a ony příliš ztuhnout, nic se neděje. Sušte je dál a udělejte z nich křupavé chipsy. Pozor, pokud budou opravdu příliš silné, nemusí se vám to podařit. Pokud je uskladníte v uzavíratelném plastikovém obalu, měly by vydržet čerstvé několik měsíců.

english_section_name: Chips or Chews in a Dehydrator

summary: Oloupejte banány a nakrájejte je. Talíř, který je vhodný pro použití v mikrovlnce potřete olejem. Ohřívejte chipsy asi minutu na vysokou teplotu. Obraťte chipsy. Pokračujte a sušte banány ve 30 vteřinových intervalech. Ihned podávejte.

document: Kolečka by měla být asi 0,6 cm široká, nebo ještě tenčí. Větší kolečka se neusuší tak dobře, a menší kolečka se mohou rychle spálit. Olejem nešetřete, a vyberte si nějaký s příjemnou chutí, třeba olivový nebo kokosový. Naskládejte kolečka banánu na talíř a nechte mezi nimi dostatečné mezery. Banány by měly začít měknout a uvolňovat vlhkost. V tuto chvíli je můžete rovněž ochutit. Posypte je trochou soli, pokud je máte rádi na slano, nebo strouhaným muškátovým oříškem či mletou skořicí, které podtrhnou jejich sladkou chuť. Sušení může trvat několik minut, záleží na výkonnosti a typu vaší mikrovlnné trouby. Na rozdíl od ostatních metod sušení tyto banány zůstanou čerstvé jen asi 1 den.

english_section_name: Microwave Crisps

summary: Oloupejte banány. Dejte celé banány mezi dva listy pečicího papíru. Těžkým prkénkem teď banány rozmačkejte. Pečicí papíry s banánovou dužinou uprostřed teď přeneste na mřížku sušičky. Nastavte sušičku na 57°C a 7 hodin sušení. Nechte vychladnout a nakrájejte na proužky.

document: Můžete je nechat vcelku, nebo je překrojit podélně na polovinu. Banány by měly být alespoň 7 cm od sebe. Snažte se působit na celou oblast stejnou silou, aby byl plát dužiny všude stejně silný.  Můžete také použít váleček na těsto. Cílem je vytvořit plát dužiny, silný asi 0,3 cm. Pokud to nemůžete změřit, jen to odhadněte. Snažte se, aby byl plát co nejtenčí, jak to jen jde! Horní papír před sušením odstraňte. Po 4 a 6 hodinách zkontrolujte, jak se hmotě daří.  Až bude hotová, svrchní vrstva by měla být na dotek kožnatá, ale nikoliv lepkavá. Pokud je spodek pořád vlhký, můžete v polovině sušení celý plát obrátit. Ty můžete srolovat a v uzavřené nádobě skladovat až několik měsíců.

english_section_name: Fruit Leather in a Dehydrator

summary: Předehřejte troubu na nejnižší možnou teplotu. Oloupejte a nakrájejte banány. Namočte banány do citronové šťávy. Naskládejte banány na drátěnou podložku. Banány můžete dále dochutit, pokud chcete. Dejte banány do předehřáté trouby. Nechte banány sušit tak dlouho, jak vyžaduje jejich tvar a jak moc křupavé je máte rádi. Nechte banánové chipsy vychladnout na mřížce. Skladujte sušené banány ve vzduchotěsné krabičce.

document: Obvykle je to mezi 50-90°C. Vyšší teplota může způsobit, že banán na povrchu ztvrdne, ale uvnitř se nevysuší. Pokud chcete banánové chipsy, pokrájejte je na asi 0,5 cm silná kolečka. Na půlměsíce je musíte nakrájet podélně, pak ještě jednou podélně, a pak na délku, která vám vyhovuje.  POZNÁMKA: Půlměsíce mohou zabrat až 12 hodin sušení. Začněte proto s přípravou už ráno, abyste neriskovali, že budete muset troubu nechat zapnutou přes noc. Chipsy se suší o hodně rychleji. Pro ještě křupavější chipsy nakrájejte banány na tenčí (0,3 cm) kolečka. Dobře k tomu poslouží mandolína na krájení vajíček.  Jestliže jsou banány příliš měkké a jejich krájení obtížné, nechte je 5-10 minut vychladit v lednici. Zpevní se tím a půjdou krájet lépe.  Na výrobu půlměsíců ani nepotřebujete nůž! Zabořte prst do jednoho konce oloupaného banánu, jako byste se chtěli protlačit na druhý konec, a on se sám rozdělí na tři části. Pokud se při tom banán rozlomí, nevadí. Stejně byste ho později nakrájeli. Plánujete-li sušení většího množství banánů, namočte je na několik minut do citronové šťávy, než je nakrájíte. Ušetříte si tak čas, banány nezhnědnou, ale přidaná šťáva trochu prodlouží dobu sušení. Přidáte jim vitamíny a chuť, ovšem hlavní přínos je ten, že banány nebudou hnědnout.  Pokud vám na barvě chipsů nezáleží, můžete tento krok samozřejmě vynechat. Můžete také banány ze všech stran citronovou šťávou potřít. Místo citronové můžete použít i šťávu z ananasu, pomeranče nebo limety. Vlastně cokoliv kyselého bude fungovat, dokonce i tablety vitamínu C, rozpuštěné ve vodě. Nemáte-li rádi chuť šťávy, rozmíchejte ji s vodou v poměru 1:4 a nechte v ní chipsy asi 3-5 minut máčet. Díky tomu bude mít teplo přístup k banánům ze všech stran a proudění vzduchu je vysuší rychleji. Aby tekutina neodkapávala, dejte pod mřížku prázný plech s pečicím papírem, pánev, nebo cokoliv jiného, co můžete dát do trouby.  Banány by měly být v jedné vrstvě, ne narovnané jeden na druhém. Pokud se jejich okraje lehce dotýkají, nevadí to. Nemáte-li drátěnou podložku, položte pečicí papír na plech, nebo ho potřete olejem. Sušení banánů sice nebude tak efektivní a může trvat o několik hodin déle (obzvlášť u půlměsíců), ale podaří se vám také. Aby vlhkost lépe unikala, nechte dvířka trouby na pár centimetrů otevřená.  Elektrický větrák, který postavíte vedle otevřené trouby také napomůže cirkulaci vzduchu. Špetka kuchyňské nebo hrubozrnné soli a vaše svačinka bude na úplně jiné úrovni. Položte mřížku doprostřed trouby a buďte opatrní, ať vám žádné kolečko banánu nespadne na dno. Pokud používáte drátěný rošt, dejte do trouby napřed pekáč nebo plech, na který budete zachytávat tekutinu. Kdyby nějaký chips spadl, snadno ho najdete. Pak teptve vložte rošt s banány. Chipsy se suší asi 1-3 hodiny. Půlměsíce většinou 6-12 hodin. Čím déle je v troubě necháte, tím budou křupavější.   V polovině procesu chipsy obraťte. Budou se tak ze všech stran sušit rovnoměrně, což je obzvlášť důležité, pokud je sušíte nikoliv na roštu, ale jen na plechu s pečicím papírem. Banány budou také křupavější po vychladnutí, takže je raději vyndejte z trouby, dokud budou ještě trochu měkké. Záleží jen na tom, jak je máte rádi. Dokud nebudou mít pokojovou teplotu, nebudou úplně suché a křupavé. Pokud mřížku nemáte, nechte je vychladnout jednoduše na talíři. Poslouží vám k tomu také dobře. Pokud jste je usušili dobře, měly by vydržet čerstvé až několik měsíců.

english_section_name: Chips or Wedges in an Oven

summary: Zkontrolujte předpověď počasí. Pořiďte si venkovní sušák na ovoce Můžete si ho buď koupit, nebo vyrobit. Připravte si banány. Kolečka banánu ochuťte, chcete-li. Dejte chipsy na mřížku sušicího rámu. Zakryjte chipsy síťkou proti hmyzu, nebo jemným pláténkem. Sušicí rám postavte na přímé slunce, daleko od zdrojů znečištění jako jsou zplodiny z aut, a také mimo dosah zvířat. Na noc vezměte sušicí rámeček domů. Asi v polovině sušení banánové chipsy obraťte. Pokračujte se sušením po dobu až 7 dní. Uskladněte banány v uzavřené nádobě. <finished>

document: Abyste mohli ovoce úspěšně sušit na slunci, potřebujete alespoň 2 horké a suché dny s čistou oblohou a minimální vlhkostí. Ideálně byste měli ovce sušit 7 dní, obzvlášť pokud teplota je nižší, než 35°C. Potřebujete k tomu pouze obdélníkový nebo čtvercový dřevěný rám, na který natáhnete jemné síto. Síto by mělo být nerezové nebo plastové. NEPOUŽÍVEJTE hliník, sklolaminát nebo dřevo, pokud na nich není jasně uvedené, že jsou vhodné pro sušení potravin. Protože tentokrát pracujete s mnohem nižší teplotou, než ve všech předchozích postupech, nakrájejte je raději extra tenké.  Oloupejte banány a nakrájejte je na kolečka o síle 0,3 cm (nikdy nevíc, než 0,6 cm). Chcete-li zabránit hnědnutí banánů, namočte banány do citronové šťávy. Banány, posypané skořicí, budou sladce pikantní. naskládejte je pouze v jedné vrstvě tak, aby se nepřekrývaly. Pokud se dotýkají pouze okraji, je to v pořádku, během sušení se totiž trochu smrsknou. Na jídlo se tak nedostane prach anebo hmyz. nepokládejte ho přímo na zem, nechte ho například na několika cihlách, aby vzduch mohl volně proudit.  Skvělým místem je například střecha vašeho domu nebo garáže. Betonová příjezdová cesta odráží teplo směrem nahoru a banány se tak budou sušit rychleji. I kdyby byly noci relativně teplé, rosa zbytečně přidá banánům další vlhkost. Sušte je venku tedy zásadně přes den. Čas nemusí být přesný, kdykoliv během druhého dne sušení postačí. Každý den banány kontrolujte, zda jsou již připravené ke konzumaci. Pokud si nejste jistí, jeden prostě rozřízněte, nebo do něj kousněte. Pokud jste je usušili dobře, vydrží vám až několik měsíců.

english_section_name: Sun-Drying Chips


summary: Pište jednoduše. Snažte se svůj příběh posunout dialogem dopředu. Nezahlcujte dialogy informacemi. Přidejte podtext. Pište zajímavě.

document: Místo „odpověděl“ napište „řekl“ a vyhýbejte se zbytečně rozvláčným slovům. Neměli byste odvádět pozornost od samotného dialogu těmito výplňovými slovy. „Řekl/a“ je téměř neviditelné slovo, kterým čtenáře nerozptýlíte. Jednou za čas je v pořádku místo „říct“ napsat třeba „odpovědět“. Můžete použít slovesa jako je „křičet“, „zašeptat“ nebo „přerušit“, abyste příběhu dodali všechny důležité informace. Dialog by měl poskytovat informace o příběhu i o postavách. Je to skvělý způsob, jak zapracovat na postavách, nebo doplnit chybějící informace.   Nepište nezávazné klábosení o počasí nebo o tom, jak se postavy mají, i když si o tom lidé běžně vyprávějí. Takové povídání můžete použít maximálně k budování napětí. Pokud se například nějaká postava snaží získat informace, ale druhá postava jí je odmítá sdělit a trvá na klábosení, divák nebo čtenář si bude kousat nehty a bude se těšit na to, co přijde. Každý dialog by měl mít svůj účel. Při psaní dialogu se ptejte sami sebe, čím tento dialog přispívá příběhu. „Co se divákům snažím tímto dialogem sdělit?“ Pokud nemáte odpověď na tuto otázku, měli byste celý dialog přepsat. Mnoho spisovatelů má tendenci psát do dialogů co nejvíce informací, protože si myslí, že díky tomu čtenářům řeknou všechno nejlépe. Zadržte! Doplňující informace byste neměli psát do dialogů, ale měli byste je do příběhu zahrnovat postupně.  Příklad špatného dialogu: Jane se otočila na Charlese a řekla: „Charlesi, pamatuješ si, jak můj otec zemřel a moji rodinu vyhnala z domu zlá teta Agáta?“ „Ano, pamatuji si to, Jane. Bylo ti jen 12 let a musela ses vzdát školy, abys mohla pomáhat své rodině.“ Lepší verze tohoto dialogu by mohla znít například takto: Jane se otočila na Charlese s pevně staženými rty. „Dnes se mi ozvala teta Agáta.“ Charles vypadal zaskočeně. „Agáta? Ta přece vyhnala celou vaši rodinu z domu. Co chtěla?“ „Kdo ví, ale naznačovala mi něco o tatínkově smrti.“ „Naznačovala?“ Charles pozvedl obočí. „Podle všeho si myslí, že jeho smrt nebyla náhoda.“ Rozhovory, zejména rozhovory v příbězích, jsou vícevrstevné. Většinou se v nich děje více věcí najednou, takže byste měli dát pozor na to, abyste zachytili podtext každé situace.  Existuje spousta způsobů, jak sdělit různé věci. Pokud máte postavu, která chce říct například „Potřebuju tě,“ zkuste to napsat tak, aby to ta postava nemusela říkat přímo. Například: Charles se vydal k autu. Jane mu položila ruku na rameno a kousla se do rtu. „Charlesi, já... musíš už opravdu odejít?“ zeptala se a dala ruku pryč. „Ještě jsme nepřišli na to, co budeme dělat.“ Nepište všechno, co si vaše postavy myslí nebo cítí. Napsali byste příliš mnoho a nezbylo by vám v příběhu žádné napětí. Vaše dialogy by měly být zajímavé a upoutat čtenáře. To znamená, že byste měli přeskočit nezáživné rozhovory a psát zajímavé a obsáhlé rozhovory, jako například Janin rozhovor s tetou Agátou.   Pište hádky svých postav, nebo pište zajímavé a překvapivé věci, které k nim sedí. Dialogy by měly být zajímavé. Když všichni budou mluvit předvídatelně, dialog bude čtenáře nudit. Dodejte svému dialogu trochu akce. Když si lidé povídají, mohou si hrát s věcmi, smát se, mýt nádobí, zakopávat atd. Když tyto věci zahrnete do dialogu, bude působit živěji. Například: „Člověk si říká, že zdravý člověk, jako byl tvůj tatínek, jednoduše onemocní a zemře,“ řekla teta Agáta a ušklíbla se. Jane se vší silou snažila udržet svůj temperament na uzdě a odpověděla: „Někdy lidé prostě onemocní.“ „A někdy jim v tom někdo pomůže.“ Teta Agáta zněla tak samolibě, že Jane měla chuť vzít telefonní drát a uškrtit ji. „Pokud ho někdo zabil, víš, kdo to byl?“ „Ale ano, mám několik tipů, ale chci tě nechat, abys na to přišla sama.“

english_section_name: Writing Out Dialogue

summary: Přečtěte si svůj dialog nahlas, abyste viděli, jak zní. Naučte se správnou interpunkci. Zbavte se všech zbytečných slov a frází. Dávejte si pozor na dialekt.

document: Můžete ho upravovat podle toho, jak zní, i podle toho, jak se čte. Nechejte ho několik dní po napsání ležet, abyste si pročistili hlavu a mohli se na něho podívat čerstvýma očima. Požádejte nějakého kamaráda nebo někoho z rodiny, aby si váš dialog přečetl. Když si ho přečte někdo jiný, může vás upozornit na chyby, nebo nepřirozené znění dialogu. Pro čtenáře (a také vydavatele a agenty) není nic horšího, než špatné použití interpunkce v dialozích.   Na konci každého dialogu by měla být tečka a koncové uvozovky. Například: „Dobrý den. Jmenuji se Jane,“ řekla Jane. Když chcete dodat nějakou akci doprostřed dialogu, můžete druhou část dialogu začít psát velkým písmem, ale nemusíte. Například: „Nemohu uvěřit, že zabil mého otce,“ řekla Jane a oči se jí zalily slzami. „To mi k němu nesedí.“ nebo „Nemohu uvěřit, že zabil mého otce,“ řekla Jane s očima plnýma slz, „protože mi to k němu vůbec nesedí.“ Pokud není v dialogu žádná akce ani úvodní slova, na konci věty se před koncovými uvozovkami píše tečka. Například: „Sbohem, teto Agáto.“ Jane práskla s telefonem. Někdy je méně v dialogu více. Když lidé mluví, většinou to se slovy nepřehánějí. Vyjadřují se krátce a jednoduše. Tento styl byste měli převést i do svého dialogu.  Například, místo „Nemohu uvěřit, že celé ty roky můj strýc Red dával tatínkovi do večerního drinku jed a pomalu ho zabíjel,“ řekla Jane, byste mohli napsat například: „Nemohu uvěřit, že strýc Red zabil mého otce!“ Každá postava by měla mít svůj vlastní hlas, ale když to budete s akcentem přehánět, čtenářům to bude vadit. Když budete používat dialekt, který neovládáte, mohli byste tím urazit mluvčí tohoto dialektu.  Určete původ postav jiným způsobem. Používejte regionální termíny. Ujistěte se, že popisujete postavu z určitého geografického regionu (například Anglie nebo Amerika) a používejte vhodnou terminologii a slang.

english_section_name: Proofreading Dialogue

summary: Všímejte si skutečných rozhovorů. Čtěte dobré dialogy. Zapracujte na svých postavách. Vyhněte se afektovaným dialogům.

document: Poslouchejte, jak spolu lidi mluví a využívejte jejich rozhovory k tomu, aby vaše dialogy zněly autenticky. Brzy si všimnete, že lidé mluví s každým jinak, takže si dejte pozor, aby se tento fakt promítnul i ve vašich dialozích.  Zbavte se částí dialogu, které nebudou v psané formě působit dobře. Nemusíte například přepisovat každé „ahoj“ a „sbohem“. Některé dialogy mohou začít klidně uprostřed rozhovoru. Pokud chcete získat přehled o tom, jak by měl dialog vypadat, musíte nejprve přečíst hodně dialogů z knih a filmů. Pročtěte si scénáře a knihy a zjistěte, co funguje a co nefunguje.   Zkuste si přečíst například dialogy Douglase Adamse, Toni Morrisona nebo Judy Blume (uvádíme jen některé z nejlepších autorů dialogů). Jejich dialogy jsou realistické a živé. Poslouchejte rozhlasové hry, které jsou často založeny hlavně na dialozích. Douglas Adams začínal psaním rozhlasových her, díky čemuž se naučil psát dokonalé dialogy. Budete muset svým postavám rozumět, jinak nebudou znít autenticky. Budete muset zjistit, zda mluví jednoslabičně a úsečně, nebo zda rádi používají košaté věty a zajímavá slova.  Pohlaví, věk, vzdělání, původ a například tón hlasu ovlivní to, jak bude daná postava mluvit. Například mladá americká dívka bude mluvit jinak, než starší bohatý britský gentleman. Každá postava by měla mít svůj hlas. Všechny postavy by neměly mluvit stejným stylem a používat stejnou slovní zásobu. Zapracujte na tom, aby každá postava zněla jinak. Afektované dialogy nemusejí zničit celý příběh, ale rozhodně dokážou naštvat posluchače, což je něco, čemu byste se jako spisovatel měli snažit vyhnout. Čas od času může afektovaný dialog fungovat dobře, ale jen v určitých druzích příběhu.   Afektovaný dialog funguje pouze v některých případech, zejména při použití jazyka, který nikdo nepoužívá. Například: „Dobrý den, Jane. Dnes vypadáš smutně,“ řekl Charles. „Ano, Charlesi, dnes jsem smutná. Chtěl bys vědět proč?“ „Ano, Jane, chtěl bych vědět, proč jsi dnes smutná.“ „Jsem smutná, protože je můj pes nemocný a připomnělo mi to smrt mého otce, který před dvěma lety zahynul za nevysvětlitelných okolností.“ Jak by tedy tento dialog měl vypadat? Například takto: „Co se děje, Jane?“ zeptal se Charles. Jane pokrčila rameny a stále se dívala upřeně z okna. „Můj pes je nemocný, doktoři neví, co s ním je.“ „To je hrozné, Jane. Ale je starý. Možná je to jeho konec.“ Její ruce se pevně chytily okenního rámu. „Jen jsem si myslela, že doktoři budou vědět.“ „Myslíš veterináře?“ „Jo, veterináře...“ Důvodem, proč druhý dialog funguje lépe je to, že není hned jasné, že Jane myslí na svého mrtvého otce, ale přiklání se k této interpretaci, zejména proto, že místo veterinář říká „doktor“. Tento dialog také mnohem lépe plyne. Příklad díla, ve kterém afektovaný dialog funguje dobře, je například Pán Prstenů. Dialogy v něm nejsou vždy afektované, zejména když mluví hobiti, ale jsou grandiózní a výřečné (a také nerealistické). Jediným důvodem, proč to funguje (a mnoha lidem se to líbí) je to, že je příběh zasazen do prostředí starých epických básní.

english_section_name: Researching Your Dialogue


summary: Zajděte si k lékaři. Změňte své stravování. Přestaňte brát antikoncepci. Nechejte si předepsat krém. Přestaňte používat elektrolýzu.

document: Domácí tipy vám mohou pomoci, ale ne pokud trpíte nemocí, při které se kůže barví do hněda v oblastech, jako jsou právě podpaží.   Tato nemoc se může objevit v důsledku obezity, nebo potíží s endokrinními žlázami. Často trápí lidi, kteří trpí cukrovkou, nebo k ní mají sklony a nejčastěji se objevuje u lidí s Africkými kořeny.   Další příčiny této nemoci jsou: Addisonova choroba, nemoc hypofýzy, hormonální terapie, přílišná aktivita štítné žlázy nebo braní antikoncepce. Pokud je váš problém spojen s cukrovkou, pomůže vám přestat jíst cukr a škroby. Pokud je příčinou vašeho problému hormonální antikoncepce, můžete přejít na jinou formu antikoncepce a zhodnotit, zda se vaše příznaky zlepšily. Retin-A, 20% urea, alfa-hydroxy kyseliny a kyselina salicylová vám mohou pomoci, ale většinou mají jen minimální účinky.   Nejčastěji používanou přísadou v zesvětlujících krémech je hydrochinon, který je regulován vládními organizacemi. Dermatologové mohou lidem předepisovat krémy s až 4% obsahem hydrochinonu. Zesvětlovače pleti neobsahují více, než 2% hydrochinonu.   Kupujte si pouze krémy od zavedených značek. Je sice už dávno zakázáno přidávat do krémů rtuť, ale stále existují přípravky, které tento toxický kov obsahují. Tyto produkty se vyrábějí v jiných zemích, ale jsou k nám dováženy, takže si vždy pečlivě přečtěte příbalový leták. Všechny ženy, ale zejména ty s tmavou pletí, by neměly používat k odstranění chloupků z podpaží elektrolýzu.   Pokud chodíte na elektrolýzu, přestaňte s tím a jistě budete mít brzy světlejší podpaží.

english_section_name: Medical Remedies

summary: Zkuste přírodní bělidlo. Hydratační krémy. Peeling. Zkuste tekuté produkty. Vyrobte si zesvětlující přípravek. Přestaňte se holit a začněte se voskovat. Nepoužívejte deodoranty.

document: Kyselé a antibakteriální vlastnosti některých druhů ovoce a zeleniny vám pomohou zesvětlit pleť přirozeným způsobem. Brambory, okurky a citrony vás dokážou ztmavlé kůže v podpaží zbavit.   Brambory – nakrájejte si bramboru na tenké plátky a potírejte si s nimi postižená místa. Je možné bramboru také nastrouhat, aby se z ní uvolnila šťáva. Tuto šťávu si potom nanášejte do podpaží a nechejte ji 10 minut působit. Okurky – stejně jako v případě brambor si můžete okurkami potírat postiženou oblast, nebo si okurku nastrouhat a použít její šťávu. Můžete k této šťávě přidat i pár kapek citronové šťávy a trochu kurkumy, abyste vytvořili pastu. Nanášejte tuto pastu do podpaží, nechejte ji působit půl hodiny a potom ji smyjte. Citron – ukrojte si plátek citronu a přiložte si ho do podpaží. Kyselina citronová z tohoto ovoce odstraní tmavé kožní buňky a zesvětlí vaši pleť. Při častém užívání ovšem citrony pleť vysušují. Můžete přidat trochu kurkumy, bílého jogurtu nebo medu a vyrobit si pastu, kterou naneste do podpaží a nechejte působit asi 10 minut. Vaječný olej – jemně si vmasírujte do podpaží trochu vaječného oleje a nechejte ho působit přes noc. Omega-3 mastné kyseliny z vejce podpoří tvorbu nových buněk, takže budete mít hezky světlou a hladkou pleť. Ráno si podpaží umyjte kvalitním mýdlem. Nejdůležitější je natírat si podpaží pravidelně hydratačním krémem, abyste je měli stále jemné. Kupte si krém s obsahem aloe vera, lecitinu atd. Tmavé podpaží je způsobeno mrtvými kožními buňkami, takže vám peeling může pomoci pleť přirozeně zesvětlit.   Cukr – smíchejte si šálek třtinového cukru s 3 lžícemi olivového oleje. Nanášejte tuto směs do podpaží při sprchování a po chvíli ji smyjte. Tuto metodu používejte dvakrát týdně. Jedlá soda – vytvořte si hustou pastu z vody a jedlé sody a používejte ji jako peeling. Po použití, omytí a vysušení pokožky můžete trochou sody ještě podpaží poprášit, aby vypadalo světleji. Jedlá soda a růžová voda – vyrobte si pastu z jedlé sody a růžové vody. Nanášejte ji do podpaží a potom ji smyjte teplou vodou. Dobře si pokožku vysušte a pokračujte s touto metodou tak dlouho, dokud se vám pleť trochu nezesvětlí. Pomeranč – oloupejte si pomeranč a slupky nechejte uschnout na slunci. Potom si je nastrouhejte nebo nadrťte na prášek a smíchejte ho s růžovou vodou a mlékem. Tuto směs si nanášejte do podpaží na 10-15 minut, abyste se zbavili mrtvých buněk. Potom se dobře umyjte studenou vodou. Pemza – jemně se zbavte mrtvých kožních buněk z podpaží pomocí jemné pemzy. Tento lehký kámen koupíte v drogerii. Namočte si ho a jemně si s ním otírejte postiženou oblast. Otevřete si lednici a zkuste si najít věci, které by vám mohly pomoci zbavit se ztmavlé kůže a zjemnit pokožku podpaží.   Mléko – mléko je plné vitamínů a mastných kyselin, které dokážou snadno zesvětlit tmavou pleť. Vytvořte si pastu z několika lžic mléka, trochy tvarohu a mouky. Nanášejte si ji na pleť, nechejte ji působit asi 15 minut a potom ji smyjte studenou vodou. Měli byste mít jemnější a také světlejší pleť. Pro nejlepší výsledky použijte plnotučné mléko. Ocet – pokud chcete mít světlejší podpaží a zbavit se všech bakterií a potu, smíchejte si trochu octa s rýžovou moukou a vytvořte pastu. Dejte si horkou sprchu a naneste tuto směs do podpaží, nechejte ji 10-15 minut působit a potom se umyjte teplou vodou. Kokosový olej – Vitamín E v kokosovém oleji vám po nějaké době používání pomůže zesvětlit pleť, takže pokud chcete dosáhnout nejlepších výsledků, používejte ho denně. Před koupáním si vmasírujte olej do pleti a nechejte ho působit alespoň 10 minut. Potom se umyjte teplou vodou a mýdlem. Kromě tohoto účinku je kokosový olej také přírodním deodorantem. Pokud se chcete zbavit tmavých podpaží a hodláte na tom pracovat každý den, vyrobte si pastu z cizrnové mouky. Smíchejte ji s jogurtem, citronem a trochou kurkumy. Nanášejte ji do podpaží a nechejte ji působit alespoň půl hodiny. Používejte ji každý den alespoň dva týdny a potom asi 2x týdně, abyste předešli tomu, že se vám tmavá podpaží znovu objeví. Tmavá podpaží mohou být způsobena také silou kůží, která se objevuje po holení. Protože se při voskování zbavíte chloupků i s kořínky, budete mít podpaží jemnější a světlejší. Silné chemikálie v antiperspirantech a deodorantech často způsobují záněty a tmavnutí kůže. Většina lidí nemá problémy s tělesným zápachem a není tedy nutné používat takto silné prostředky.

english_section_name: Home Remedies


summary: Připravte si hrnec. Dbejte na bezpečnost. Smichejte cukr s vodou. Rozehřejte cukr. Nechte cukr zhnědnout. Nechte karamel vychladnout. Ukliďte po sobě.

document: I když pro výrobu karamelu nepotřebujete žádné speciální vybavení, hrnec, který použijete, by měl být dokonale čistý. Vyberte nejlépe těžký, pevný, se světlou barvou, abyste mohli proces karamelizace sledovat. Pokud budete chtít přidat ke karamelu smetanu, hrnec by měl být dostatečně velký, aby se do něj vešel karamel, který hodně zvětší svůj objem. Jakékoliv nečistoty v hrnci nebo na vařečce mohou způsobit nežádoucí reakci, takzvanou rekrystalizaci. Rekrystalizace je chemický proces, při kterém se nečistoty s hlavní složkou (cukrem), rozpouštějí ve vodě, a jeden z nich je z reakce vyloučen (buď nečistoty nebo cukr). . V našem případě to zkrátka znamená, že se budou tvořit nevzhledné hroudy cukru. Horký cukr může prskat a vážně vás popálit. Oblékněte si dlouhé rukávy, noste zástěru a ruku si chraňte chňapkou. Připravte si misku se studenou vodou a mějte ji poblíž. Pokud vám karamel prskne na ruku, okamžitě ji ponořte do studené vody. Poprašte dno hrnce nebo pánve tenkou vrstvou cukru. Zalijte opatrně vodou, aby byl všechen cukr ponořený. Žádné místo by nemělo zůstat suché. Použijte pokud možno jen bílý cukr krystal. Moučkový nebo třtinový cukr obsahují příliš mnoho nečistot a proto obtížně karamelizují. Přírodní cukr se příliš nedoporučuje. Na středně vysokou teplotu zahřejte směs, dokud se cukr nerozpustí. Pozorujte roztok, a míchejte, pokud uvidíte hrudky cukru. Během vaření se většina hrudek cukru rozpustí.  Abyste zabránili rekrystalizaci, můžete hrnec nechat zakrytý až do doby, než se cukr úplně rozpustí. Kondenzovaná pára, stékající po stěnách hrnce, zabrání usazování cukrových krystalů. Dalším trikem proti rekrystalizaci je přidat malé množství (jednu nebo dvě kapky) citronové šťávy ve chvíli, kdy se krystaly cukru začnou rozpouštět. Tento "agens" pokryje drobné krystalky cukru a tím jim zabrání, aby se slepovaly do větších. Někteří lidé používají cukrářský štětec, kterým otírají krystalky cukru, které se mohou na stěnách hrnce tvořit. Je to sice účinné, ale nikdy nemáte jistotu, že se ze štětce neuvolní vlákna, která skončí v karamelu. Sledujte, jak cukr postupně tmavne. Až dosáhne bodu, kdy už se téměř začne pálit (bude z něj stoupat pára a kouř), okamžitě hrnec odstavte z ohně. Protože hořák na sporáku a kuchyňské náčiní většinou nevedou teplo rovnoměrně, je nezbytné, abyste karamel po celou dobu hlídali a od sporáku neodcházeli. Cukr hnědne rychle a stejně tak rychle se karamel spálí, když nebudete dávat pozor. Přidejte smetanu a máslo, díky kterým se karamel přestane vařit. Metličkou je při nízké teplotě do karamelu dobře zašlehejte.Všechny zbývající hrudky cukru můžete přecedit. Skladujte karamel ve vzduchotěsné nádobě.  Pokud chcete připravit slanou, karamelovou omáčku, zašlehejte do karamelu 1/4 lžičky hrubozrnné soli, až vychladne na pokojovou teplotu. Karamelovou omáčku s vanilkou připravíte zamícháním pár kapek vanilkového extraktu, jakmile stáhnete karamel z hořáku. Vyčistit ulepený hrnec se může zdát náročné, ale není. Buď nechte hrnec odmočit v teplé vodě, nebo ho naplňte vodou a tu přiveďte k varu. Horká voda zbytky karamelu úplně rozpustí.

english_section_name: Wet Caramel

summary: Nasypte do hrnce cukr. Rozehřejte cukr. Nechte cukr zhnědnout. Nechte karamel vychladit. Karamel je hotový!

document: Na dno hrnce nebo pánve nasypte vrstvičku cukru. Pozor, aby byl hrnec dostatečně velký na to, aby se do něj cukr vešel, při vaření poměrně nabude. Rozpalte pánev na střední teplotu. Všimněte si, že jako první se začíná rozpouštět a hnědnout cukr u stěn hrnce. Čistou vařečkou nebo třeba lžící posouvejte rozpuštěný cukr do středu hrnce.  Rozpuštěný cukr posouváte proto, aby se nezačal pálit. Jakmile se karamel spálí, už se s tím nedá nic dělat. Pokud se začnou tvořit hrudky, snižte trochu teplotu a pomalu míchejte. Hrudky by se měly pozvolna rozpustit. Proces bude postupovat rychleji, než si myslíte, neodcházejte tedy od sporáku. Sledujte, jak se barva cukru mění od světle žluté až po tmavě jantarovou. Pokud váš recept vyžaduje přidat do karamelu tekutou složku (například smetanu), udělejte to teď, abyste zchladili pánev a karamel se nepřipálil.  Až budete přilévat tekutinu, buďte opatrní. Může začít bublat a prskat. Potřebujete-li nalít karamel do formy (například pro ozdobu dortů), udělejte to teď. Jestli se chystáte vyrobit pralinky, přidejte do karamelu šálek nasekaných, opražených oříšků. Lehce je promíchejte se špetkou soli a směs nalijte na plech, vyložený pečicím papírem, aby ztuhla. Pokud do něj nechcete nic dalšího přidávat, můžete hrnec zchladit ponořením do velké misky se studenou vodou. Až budete hotovi, prázdný hrnec umyjte buď odmočením v teplé vodě, nebo ho vodou naplňte a přiveďte ji k varu. Všechny zbytky karamelu se rozpustí. Dobrou chuť :)

english_section_name: Dry Caramel


summary: Připravte si všechny ingredience. Nalijte směs do pečící formy. Piškot hlídejte. Nechte ho vychladnout.

document: Než začnete, všechno si připravte. Piškoty jsou citlivé na čas, proto nechcete vážit ingredience, nebo čekat na předehřátí trouby, když zrovna mícháte. Zvažte všechny ingredience a mějte je po ruce, než začnete. .  Prosijte prášek do pečiva do mouky. Dejte stranou, dokud je nebudete potřebovat. Předehřejte troubu na 190°C Než začnete, vymažte pečící formu máslem. Jako alternativa k máslu, nebo spreji na vaření je pečící papír. Pečící papír je odolný proti mastnotě a tekutinám. Pokud používáte pečící papír, nepotřebujete máslo ani sprej na vaření a koláče, sušenky a další pečené věci se nepřichytí. Také vám pomůže při mytí, protože nebudete mít žádné máslo v pečící formě. Pokud budete používat pečící papír, ustřihněte kus velký jako spodek pečící formy. Můžete vyložit pečícím papírem i stěny formy, nebo použít sprej nebo máslo. Můžete použít kruhovou formu, formu na piškot, nebo jinou formu. Pečte na 190°C asi 30- 35 min. Každá trouba peče jinak, takže pokud jste dosáhli 30- 35 min. je potřeba ho hlídat. Zkontrolujte, jestli je piškot upečený tím, že se ho zlehka dotknete. Pokud je pružný, je hotový. Pokud si nejste jistí, zapíchněte do piškotu špejli, nebo vidličku. Pokud je čistá, je piškot upečený. Po vyjmutí z trouby nechte piškot asi 15-20 min. chladnout, než ho vyndáte z formy. Pokud jste na vymazání použili máslo, nebo sprej, nožem opatrně přejeďte kolem krajů, pak piškot obraťte na servírovací talíř.

english_section_name: Baking a Simple Sponge Cake

summary: Předehřejte troubu na 180°C. Nechte vychladnout.

document: Vymažte formu a dejte stranou. Pokud nechcete vymazat, nebo použít sprej, vyložte formu pečícím papírem. Po vyjmutí piškotu z trouby ho nechte pár minut stát. Pak použijte vařečku, nebo nůž a oddělte piškot od formy. Pak ho položte na mřížku a nechte vychladnout.

english_section_name: Baking an Easy European Sponge Cake

summary: Oddělte bílky od žloutků. Nechte vychladnout.

document: Připravte si dvě misky, jednu na bílky a druhou na žloutky. Rozklepněte vejce do dlaně. Roztáhněte prsty jen tak, aby bílek protekl, ale žloutek vám zůstal v dlani. Pokud žloutek začne protékat, dejte prsty k sobě, abyste udrželi bílek a žloutek od sebe. Place the yolk in the other bowl.  Zkuste další metody, jak oddělit bílky od žloutků  Bílky od žloutků musíte oddělit asi půl hodiny před tím, než začnete. Rozdělit jdou lépe, pokud jsou vejce studená, lépe drží tvar jak žloutek, tak bílek. Pak nechte vejce asi půl hodiny odstát na pokojovou teplotu, než začnete recept. Ujistěte se, že máte čisté ruce a mýdlo a olej jste dobře smyli. Jen trochu mastnoty, oleje nebo žloutku, může vést k tomu, že bílek neztuhne. Po vyjmutí piškotu z trouby ho nechte asi hodinu vychladnout. Pak použijte vařečku, nebo nůž a oddělte piškot od formy, pak přendejte na servírovací talíř.

english_section_name: Baking an Easy American Sponge Cake


summary: Naučte se zacházet s klikrem. Pozorujte jeho reakci na klikr.

document: Klikr, k zakoupení v každém zverimexu, je malý plastový nástroj s tlačítkem či kovovým jazýčkem který vydává zvuk kliknutí při stlačení. Klíčem k práci s klikrem je použít ho v přesném momentě, kdy pes provádí žádoucí chování. Zvuk klikru by měl vždy být následován nějakým druhem odměny (například pamlsek, hračka, slovní pochvala).  Vězte, že klikr je jen signál, že přijde odměna, sám jí není. S klikrem váš pes zjistí dvě věci: přesný okamžik, kdy dělá něco dobře a že po kliknutí vždy přijde odměna.   Klikr je mnohem přesnější metodou než jsou slovní pokyny ("dobře" nebo "super") pro komunikaci se psem během tréninku. Může zkrátit potřebnou dobu ke cvičení.  Můžete o klikru smýšlet jako o výherním bzučáku v televizní soutěži – zvuk označuje konkrétní okamžik provedení žádoucího chování či pohybu. Někteří psi mohou být na jeho zvuk citliví. Pokud utíká, když slyší kliknutí, je na něj zvuk pravděpodobně příliš ostrý. Pro utlumení kliknutí můžete klikr například obalit ručníkem. Také můžete použít jiný cvakající předmět, jako například propisku, která cvaká tišeji.  Pokud i nadále před zvukem utíká, pravděpodobně se při tréninku budete muset více spoléhat na verbální pokyny.

english_section_name: Preparing to Clicker Train Your Dog

summary: Zvolte klidné místo.

document: Jakmile se váš pes naučí co očekávat po zvuku klikru, můžete ho začít učit různé povely (například sedni, lehni, zůstaň). Je nejlepší trénovat na klidném místě bez dalších lidí a distrakcí. Pokud máte oplocený dvůr, můžete cvičit i venku.  Když si pes zvykne na trénování s klikrem, můžete začít cvičit i na rušnějších místech (například místnost s televizí či park).

english_section_name: Training Your Dog With a Clicker


summary: Mějte jemné rty. Mějte svěží dech Vyberte si správnou chvíli. Udržujte oční kontakt. Usmějte se. Zavřete oči. Udržujte ústa ve správné poloze.

document: Měkké, jemné a lehce vlhké rty jsou pro líbání ideální. Než se do toho pustíte, měli byste se ujistit, že máte jemné a nepopraskané rty, abyste partnera neškrábali nebo ho dokonce neodradili. Pokud chcete mít jemnější rty, zkuste tyto tipy:  Použijte balzám. Přejeďte si s ním po rtech a stiskněte je (pokud jste dívka, použijte balzám s příchutí). Jediným pravidlem je to, že byste neměli balzámy a lesky na rty nanášet asi hodinu před líbáním, abyste měli rty jemné, ale ne lepivé a plné balzámu. Pijte vodu. Suché rty jsou známkou dehydratace, takže se před líbáním pořádně napijte. Během 20-30 minut byste měli mít rty jemné. Olízněte si rty. Pokud spěcháte a nemáte čas nazbyt, v rychlosti si olízněte rty a stiskněte je. Díky tomu budete mít rty vlhčí, ale nebudou vám lepit. Můžete si také olíznout rty a přitom se partnerovi zadívat do očí. . Před každým líbáním byste měli dát pozor na to, abyste měli svěží dech, ať už jde o francouzský polibek, nebo o běžné líbání. Protože u francouzského líbání budete mít otevřená ústa, je nezbytně nutné mít svěží dech. Dodržujte zásady ústní hygieny. Pokud víte, že se s někým budete líbat, vyčistěte si předtím zuby, nebo alespoň použijte ústní vodu.  Mějte po ruce vždy mentolové bonbony nebo žvýkačky, abyste byli připraveni. Pokud chcete být nenápadní, můžete si bonbon vycucat v koupelně, aby nebylo naprosto zřejmé, že se chystáte partnera políbit. Vyhýbejte se potravinám, které způsobují zápach z úst, nebo mají nepříjemnou chuť – česnek, káva, cibule, mléko a kukuřice. Pokud jdete s partnerem na večeři a potom se chcete líbat, vyberte si nějaké „nezávadné“ jídlo. Dobrý polibek – zejména první francouzský polibek, je vyvrcholením napětí a rostoucí intimity. Vyberte si chvíli, kdy se oba budete cítit dobře a budete na líbání připraveni. Měli byste mít soukromí a cítit se dobře. Rozhodně se nelíbejte, když budete ve stresu, nebo budete na nějakém nevhodném místě. Vždy to záleží na vaší aktuální situaci, ale několik věcí byste si měli pamatovat:  Musíte mít soukromí. Můžete být sami na vašem balkoně, nebo například na odlehlé lavičce v parku. Jednoduše se nesmíte bát, že by vás mohl někdo vyrušit. Pokud se vám partner dívá do očí nebo na rty, nebo stojí velmi blízko u vás, zeptejte se ho, zda vás chce políbit. Pokud si nejste jistí, zda se partner chce líbat, klidně se ho na to zeptejte. Nejlepší je říct si o „dovolení“ a postupovat sebejistě, než riskovat, že přijdete o šanci svého milovaného políbit, nebo ho políbíte, i když sám nebude chtít. Blížíte se ke konci velmi příjemného rande. Sedíte v autě nebo se loučíte u domu a máte dostatek soukromí na dlouhý polibek na dobrou noc. Máte pocit, že je to správné. Pokud cítíte silnou touhu partnera políbit, nebojte se toho! (Připravte se ale na to, že kdyby partner neměl stejné pocity, mohli byste se nakonec cítit trapně.) Zeptejte se. Pokud si nejste jistí, zda to partner také chce, zeptejte se ho. Je lepší si trochu nesměle říct o dovolení a mít jistotu, že vás partner také chce políbit, než se drze pouštět do něčeho, na co partner není připravený. Zadívejte se partnerovi do očí. Pokud chcete dát jasně najevo, že ho chcete políbit, zadívejte se mu také na rty. Můžete oční kontakt na chvíli přerušit a potom se na partnera znovu podívat. Tím mu dáte najevo, že ho chcete políbit a že vás přitahuje. Dívky se mohou podívat na partnera, potom se na chvíli podívat do země a nakonec zvednout zrak a podívat se partnerovi znovu do očí skrz řasy. Pokud máte radost z toho, že svého partnera políbíte, dejte to najevo! Úsměvem situaci trochu zlehčíte a oba se budete cítit příjemněji. Musíte se ale usmívat upřímně a ne strojeně, ani příliš široce. Pomalu a jemně roztáhněte rty do přitažlivého úsměvu. Ukažte svému partnerovi, že si jeho společnost užíváte. Přitom se mu stále dívejte do očí. Raději se usmějte jemně se zavřenými ústy a neukazuje zuby. Když se usmějete příliš široce, bude to vypadat více přátelsky, než romanticky. Těsně před tím, než se vaše rty dotknou, zavřete oči. Když se budete líbat s otevřenýma očima, budete působit neupřímně. Když oči zavřete, dáte tím najevo, že si líbání s partnerem užíváte. I když budete mít chuť otevřít oči a podívat se na partnera, nedělejte to – mohlo by vám to zkazit náladu. Když budete mít zavřené oči, budete se soustředit pouze na svá ústa a nebudete muset sledovat to, co se děje okolo vás. Po polibku můžete oči zase pomalu otevřít. Nemějte stažené rty ani je nešpulte tak, jako kdybyste chtěli líbat babičku – tím rozhodně neprojevíte lásku a navíc bude pro partnera fyzicky nemožné vám dát francouzský polibek. Také byste ale neměli mít rty úplně uvolněné. Jak tedy dosáhnout zlatého středu?   Velmi mírně našpulte rty. Trochu je předsuňte, abyste velmi jemně zapojili svaly okolo rtů. Mírně otevřete ústa. Místo abyste se k partnerovi nakláněli s široce otevřenou pusou, ji otevřete jen tak, aby se do ní vešel jazyk.

english_section_name: Making a Move

summary: Sledujte partnerovu řeč těla Komunikujte.

document: . Každý líbá trochu jinak a každý si užívá jiné věci – neexistuje žádný „správný“ způsob líbání. Dobrá technika vyžaduje otevřenou mysl a také to, abyste uměli číst partnerovi řeč těla a všímali si, jak reaguje na to, co děláte. Nejdůležitější je postupovat správnou rychlostí a dávat partnerovi najevo lásku.   Každý má rád jiné líbání, takže byste neměli předpokládat, že se vašemu současnému partnerovi bude líbit to, co se líbilo vašemu bývalému partnerovi. Musíte se naučit vnímat jeho signály a přizpůsobit se jeho stylu. Pokud se partner odtáhne, protože se mu něco nelíbí, měli byste zpomalit. Pokud se vám líbí, jak vás partner líbá, nechejte ho, aby v tom pokračoval. Vnímejte signály, které vám ukážou, jak moc si partner užívá vaše líbání. Když uvidíte, že se mu to opravdu líbí, budete na správné cestě. Pokud se vám líbí, jak vás partner líbá, řekněte mu to. Pokud se vám něco naopak nelíbí, také mu to dejte jemně najevo a zároveň mu zalichoťte. Pokud máte upřímného a otevřeného partnera, jednejte s ním jemně, ale narovinu, aby neměl pocit, že s ním nechcete komunikovat.  I když se vám polibek nepovede, stále to může být příjemná chvíle, které se můžete společně zasmát. Nejlepší bude, když k sobě budete upřímní a oba na tom budete chtít pracovat. Měli byste partnerovi také říkat, že se vám líbí a že vás přitahuje. Ujistěte se, že dobře ví, jak skvěle se s ním cítíte a že vás líbání s ním baví.

english_section_name: Mastering Advanced Techniques