summary: Zabijte všechny dospělé vši. Zkuste šampon na předpis. Vši můžete také udusit. Připravte prostředí, ve kterém budete hnidy odstraňovat.

document: Pokud byste odstranili pouze hnidy, ničeho byste nedosáhli, protože dospělé vši, které byste ve vlasech zanechali, by mohly pořád klást nová a nová vajíčka. To znamená, že dokud budou živé vši ve vašich vlasech, do té doby v nich budete nacházet také hnidy. Dodatečně nakladená vajíčka by navíc vedla k vývoji mnohem většího množství vší, které by se takto rozrůstaly geometrickou řadou. Musíte tedy začít zabitím všech dospělých vší.  Namočením vlasů do vody vši neutopíte ani jinak neusmrtíte, a to ani po delší době. Studie prokázaly, že se vši jednoduše přichytí na vaše vlasy a pod vodou tak vydrží bez újmy i několik hodin. Dostatečně silný není pro zabití vší ani chlor, obsažený v bazénové vodě.   Vši zabijete použitím volně prodejného šamponu, který je pro tyto účely přímo určený. V extrémních případech zamoření vešmi je také možné, aby vám lékař předepsal speciální silné šampony. Jednou z možností je použít šampon s výtažkem z řimbaby, tedy rostliny, která obsahuje přírodní insekticidy, zvané pyrethriny. Pyrethriny útočí na nervový systém vší. Nevýhodou je, že některé vši jsou dnes již vůči těmto toxinům imunní. Aplikujte šampon na vlasy. Pak ho nechte deset minut působit, přidejte vodu, zapracujte důkladně do hlavy a opláchněte. Následně se pokuste odstranit odumřelé hnidy a proces zopakujte po 7 až 10 dnech. Tím zabijete zbytek přeživších hnid. Ačkoli k účinnosti této metody proběhlo jen několik málo výzkumů, někteří lidé věří, že vši můžete úspěšně zabít udušením. Funguje to tak, že určité produkty údajně dokážou ucpat dýchací otvory vší, což několik hodin ještě přežijí, ale nakonec uhynou.  Vyzkoušejte třeba vazelínu. Vazelínu si v silné vrstvě naneste na pokožku hlavy i na vlasy. Nechte ji působit alespoň osm hodin a raději použijte koupací čepici nebo nějaký sáček, který nepropustí vzduch. Pamatujte, že vazelína půjde z vlasů jen velmi ztuha a navíc zabije pouze vši, hnidy přežijí.  Někteří lidé věří také účinkům běžného olivového oleje. Údajně by měl fungovat na stejné bázi jako vazelína - ucpe vším dýchací otvory. Naneste olej na vlasy, nasaďte si koupací čepici a před opláchnutím počkejte zhruba osm hodin. Olej by měl navíc uvolnit hnidy z vlasů, které pak půjdou snadněji odstranit.  Dobře může fungovat také majonéza. Majonéza totiž obsahuje velké množství oleje, který, jak jsme se zmínili výše, funguje tak, že vši udusí. Prostě ho naneste na vlasy tak, jako v případě olivového oleje nebo vazelíny. Neoficiální svědectví uživatelů této metody tvrdí, že pravidelné nanášení majonézy s vysokým obsahem tuku funguje nejlépe. Posaďte se do místnosti s dostatkem přirozeného nebo umělého osvětlení. To vám, nebo osobě, která vám bude pomáhat, pomůže v hledání hnid, které jsou opravdu malé a přichycené na vlasech těsně nad pokožkou. Přes ramena si přehoďte ručník, který zachytí všechny případně odpadávající hnidy.

english_section_name: Killing Adult Head Lice

summary: Namočte vlasy Listerinem. Omyjte vlasy teplou vodou a octem. Ukliďte pracovní prostor a vyčistěte veškeré pomůcky.

document: Listerine nebo podobné ústní vody obsahují velké množství alkoholu, který dokáže efektivně zabíjet vši a hnidy a rozpouštět látku, díky které hnidy drží na vlasech. Tato metoda je poměrně rozporuplná. Některé webové stránky, věnující se “přírodní léčbě”, tuto metodu doporučují, zatímco jiné od ní odrazují. Pravdou ovšem je, že alkohol obsažený v Listerinu může popálit oči a způsobit bolest při kontaktu s otevřenou ránou. Také ho může nedopatřením pozřít dítě.  Jestliže se rozhodnete Listerine použít, nanášejte ho tak, aby pokryl skutečně všechny vlasy. Potom si nasaďte koupací čepici a vyčkejte minimálně 30 minut. Zabijete tím dospělé vši. V případě potřeby opakujte. Také to můžete udělat tak, že na polštář ve své posteli rozložíte ručník a nanesený Listerine necháte působit celou noc. Ráno pak budete pokračovat podle dalších instrukcí. Po dostatečné době důkladně smyjte Listerine pomocí teplé vody a poměrně velkého množství octa, který pomůže hnidy oddělit ještě více. Po dokončení výše popsaného postupu aplikujte na vlasy kondicionér nebo detangler, pročešte je kartáčem a potom použijte hřeben na vši a pomalu odstraňte veškeré hnidy. Postupujte po menších sekcích. Použitý hřeben vložte do mísy s mýdlovou vodou nebo ho umyjte v myčce. Dále potom nalijte trochu Listerinu do rozprašovací lahve a postříkejte s ním okolní nábytek. Zabijete tak vši a zabráníte opětovnému zamoření. Také byste měli v horké vodě vyprat prádlo, povlečení a ručníky. Dlouhodobé působení vysoké teploty zabije vši i hnidy.

english_section_name: Removing Nits with Listerine

summary: Nedotýkejte se hlavou cizích vlasů. Vyhýbejte se kontaktu se zamořeným oblečením, osobními hygienickými potřebami a povlečením. Všechno oblečení, ručníky a prádlo vyperte na vysokou teplotu v pračce. Vysajte podlahu a další povrchy. Vyvarujte se používání příliš agresivních chemikálií.

document: Vši naštěstí nejsou příliš pohyblivé, neumí skákat a při dlouhodobém pobytu mimo vlasy nepřežijí. Nejběžnější typ přenosu vší probíhá přímým kontaktem vlasů. To se může snadno stát ve škole, při sportu nebo když u vašich dětí přespávají spolužáci. U dospělých to pak může být samozřejmě způsobené i partnerským kontaktem apod. Vši se mimo lidskou hlavu neuživí a vyhladoví k smrti během jednoho nebo dvou dnů. Přesto se vyplatí zůstat v pohotovosti a vyhýbat se všem věcem, ve kterých by se mohly vši nebo hnidy ukrývat.  Mezi takové věci patří čepice, stuhy do vlasů, barety, šály, kabáty, uniformy apod. Nesdílejte s nikým žádné z těchto věcí, stejně jako hřebeny, kartáče a ručníky. Všechny hřebeny, kartáče a ručníky namočte na deset minut ve vodě o teplotě vyšší než 55°C. Stejně tak byste měli vyprat a usušit povlečení, plyšové hračky a další věci. Jedině tak efektivně zabijete všechny vši. Je třeba, abyste dbali na to, že voda musí mít skutečně víc než 55°C. Pokud z nějakého důvodu nemůžete oblečení vyprat v takto vysoké teplotě, vezměte ho do čistírny nebo ho na dva týdny uzavřete v plastikovém vaku. Z vás nebo jiné osoby, která má vši, můžou hnidy nebo dospělé vši odpadávat na podlahu, do koberců, do gaučů i na další povrchy. Pokud je to možné, použijte vysavač s antibakteriálním HEPA filtrem, který zajistí, že během vysávání zlikvidujete skutečně všechny vši. Vší a hnid na podlaze a jiných typech povrchů si nemusíte dlouhou dobu vůbec všimnout. Sice se nejspíš nebudou šířit, ale přesto byste měli v rámci prevence všechno pečlivě vyčistit. Na vši a hnidy nemusíte nutně používat těkavé pesticidy. Kontaktem nebo neúmyslným vdechnutím byste si mohli přivodit horší problémy, než jsou ty, které vám způsobují vši. Berte na vědomí, že chemické prostředky sice můžete volně koupit, ovšem účinnost takových přípravků se v posledních dekádách díky jejich nadužívání značně snížila. Hmyz si na ně totiž v mnoha případech dokázal vytvořit imunitu.

english_section_name: Preventing a Re-infestation

summary: Opláchněte si vlasy vodou a octem. Začněte vyčesávat hnidy. Po ošetření každé sekce opláchněte hřeben. Pokračujte, dokud nezkontrolujete všechny vlasy. Umyjte vlasy. Umyjte použité pomůcky.

document: Hnidy jsou pokryté lepkavou látkou, kvůli které se snadno lepí k lidským vlasovým folikulům. Ukázalo se, že ocet obsahuje složky, který dokáže tuto lepkavou látku rozkládat, čímž zhatí hnidám možnost přichytit se k vlasům.  Klekněte si k vaně a hlavu nakloňte pod kohoutek. Pusťte teplou vodu a důkladně namočte všechny vlasy. Potom vodu zavřete a vylijte si na hlavu větší množství octa. Ujistěte se, že jste octem zasáhli skutečně všechny vlasy. Ty potom omyjte opět teplou vodou. Jako alternativu můžete v umyvadle nebo lavoru smíchat ocet s vodou v poměru 1:1. V umyvadle potom namočte celou hlavu - v předklonu nebo záklonu, záleží na vás. Rozčešte vlasy pomocí kondicionéru a standardního kartáče. Snažte se vlasy rozplést skutečně co nejlépe, aby skrze ně později mohl snadno a bezbolestně procházet hřeben na hnidy. Jestliže máte hnidy sami, budete muset někoho požádat o spolupráci. Budete potřebovat kovový hřeben na hnidy - nějaký velmi pevný s hustými a tenkými zuby. Hnidy s ním odstraníte lépe než s nějakým běžným plastovým hřebenem. Vhodné hřebeny jsou k dostání například v lékárnách nebo online. Pomoct si při práci můžete lupou, která odhalí i skutečně miniaturní hnidy. Větší množství hnid by se vám mělo podařit odstranit již při omývání vlasů octem, ale i přesto jich na vlasech zůstane ještě poměrně hodně. Postupujte po malých sekcích, vždy zhruba na šířku použitého hřebenu. Váš pomocník by měl pečlivě projít skutečně všechny části hlavy. Po každé zkontrolované sekci vlasů byste měli opláchnout hřeben v mělké míse, naplněné vodou a čistícím prostředkem na nádobí. Po omytí hřebenu ho osušte papírovým ubrouskem nebo odličovacím tamponem a odstraňte z něj veškeré zbytky přichycených hnid. Po pečlivé kontrole každé jednotlivé sekce, by měl váš pomocník připnout zkontrolovanou část vlasů sponkou (pokud máte dlouhé vlasy) ke straně, aby tím minimalizoval riziko opětovného zamoření. Po dokončení vyčesávání vší byste měli vlasy znovu umýt. I přesto, že už byste na sobě neměli mít žádné vši ani hnidy, opětovné umytí vlasů vám dodá na pocitu naprosté čistoty. Pro úplnou jistotu, že jste zabili všechny živé vši i jejích vajíčka, můžete znovu použít šampon proti vším. Po uschnutí vlasů znovu pečlivě zkontrolujte, zda v nich nezůstaly nějaké vši nebo hnidy. V případě, že na některé narazíte, začněte s celým procesem znovu od začátku. Mísu, ve které jste oplachovali vlasy nebo hřeben, nechte umýt v automatické myčce nebo do ní nalijte vařící vodu, něčím ji přiklopte a nechte deset minut stát. Můžete do ní přihodit také kartáče, sponky a další pomůcky. Do vařící vody byste měli vložit k očištění také použitý hřeben, ze kterého ale nejdřív manuálně odstraňte případné zbytky hnid.  Teplota nad 55 °C dokáže zabít vši a hnidy do pěti až deseti minut. Jako alternativu můžete smíchat dva šálky vroucí vody s jedním šálkem čpavku. V této směsi pak na patnáct minut namočte použitý hřeben, který pak dočistěte pomocí starého zubního kartáčku. Každý člen rodiny by měl mít svůj vlastní hřeben.

english_section_name: Removing Nits with Vinegar


summary: Ptáče nevyndávejte z hnízda. Ještě neopeřené ptáčátko vraťte do hnízda. Nemůžete-li najít původní hnízdo, vyrobte náhradní. Pokud žádný z rodičů nepřiletí, zavolejte profesionálům.

document: Najdete-li osamocené ptáče v hnízdě, nepředpokládejte, že ho jeho matka opustila. Pravděpodobnější je, že pro něj shání potravu a brzy se vrátí. Ptáče z hnízda nevyndávejte nikdy, ani když hodně švitoří nebo řve. To by bylo, jako byste ho unesli. Ptáčata z hnízda občas vypadnou, což je pro ně nebezpečné. Ptáče byste si NEměli brát s sebou domů, nejlepší je pokusit se vrátit ho do hnízda.  Hledejte v okolních stromech nebo keřích prázdné hnízdo. Pokud ho najdete, dejte do něj ptáče zpět, aby mohlo čekat na návrat své matky. Nezapomeňte, že s ptáčetem musíte manipulovat něžně! Ptáci umí svá hnízda v přírodě dobře schovat. Pokud hnízdo nemůžete najít, i tak byste se měli pokusit ptáčeti pomoci znovu se shledat s matkou tak, že mu vytvoříte hnízdo, ve kterém na ni bude moci počkat.  Naplňte malou krabici nebo mísu suchou trávou nebo papírovými utěrkami a ptáčka do provizorního hnízda umístěte. Nepoužívejte čerstvou trávu, protože by se v ní ptáče mohlo nachladit. Také můžete použít košík s uchem, který pak pověsíte na nedalekou větev. Nechejte toto "hnízdo" na tom místě, kde jste ptáčka našli. Počkejte, abyste viděli, jestli se jeho rodič vrátí, aby se o něj postaral. Pokud ani po zhruba hodině čekání neuvidíte přiletět žádného z rodičů, aby se o ptáčka postaral, měli byste zavolat profesionálům. Licencovaní specialisté v záchranném centru budou mít ty nejlepší nástroje k tomu, aby ptáčka udrželi zdravého a šťastného.  Pokud takového specialistu nedokážete sehnat sami, zavolejte veterináři nebo do zverimexu a požádejte je, aby vás s nějakým spojili.  Specialista bude chtít vědět, kde jste ptáčka našli, aby ho mohl vrátit domů, až se uzdraví. Buďte co nejpřesnější.

english_section_name: Reuniting a Nestling With Its Parents

summary: Najděte malou lepenkovou krabici nebo plastovou misku. Dejte do krabice zdroj tepla. Dejte ptáče do "hnízda. Krabici zakryjte. Nechte ptáče v osamoceném prostoru. Nesahejte na ptáčka víc, než je třeba. Udržujte své ruce a oblast okolo "hnízda" čisté. Nedávejte ptáčeti vodu. Poraďte se jak ptáčka krmit se specialistou. Psí granule mohou nahradit zrní. Až nastane správný čas, vezměte ptáčka do záchranného centra.

document: Hnízda jsou docela malá a ptáčata se v uzavřených prostorách cítí jistě a v bezpečí. Nedávejte vystrašeného ptáčka do velké krabice. Nechte ho čas trávit v malém příjemném prostoru. .Ptáčata potřebují více tepla než lidé, ačkoliv nám se líbí v místnosti s teplotou 21.1–23.9 °C, ptáče potřebuje být v prostředí s asi 29 °C. Krabici můžete zahřát horkým gelovým obkladem nebo lahví s teplou vodou. Můžete také použít ohřívací žárovku.  Do lahve nedávejte vařící vodu. Příliš tepla by ptáčeti mohlo ublížit. Měli byste být schopní nechat ruku pod žárovku nebo na zahřívacím nástroji bez toho, abyste se spálili, nebo vám to bylo nepříjemné. " Žárovka nad hlavou by měla být v dostatečné vzdálenosti, aby se ptáček nepřehřál. Pokud používáte přímou metodu jako lahev teplé vody, neměli byste ptáčka nechat, aby se jí dotýkal. Místo toho na zdroj tepla umístěte papírové utěrky vytvarované do tvaru hnízda a ptáčka položte na ně. Čím tišší a tmavší "hnízdo" zvládnete vytvořit, tím více v bezpečí si ptáče v tomto cizím neznámém místě bude připadat. Krabici zakryjte lehkou dekou nebo novinami, ale ujistěte se, že zanecháte otvory po vzduch, aby ptáče mohlo dýchat. Krabici také můžete umístit do přepravky pro kočku nebo psa. Ptáče bude nejraději samo v tichosti. Ujistěte se, že děti, zvířata, nebo cokoliv jiného, co by ptáče mohlo vyděsit, nebude mít přístup do místnosti, kam "hnízdo" umístíte. Ptáček vám možná připadá rozkošný, vy mu ale můžete připadat děsiví. Odolejte nutkání držet ptáčka pro své potěšení. Dotýkejte se ho jen, když ho dáváte do provizorního hnízda. Ptáci mohou být nositeli velkého množství bakterií a nemocí. Umyjte si ruce pokaždé hned po tom, co se ptáčete dotknete. Nedávejte ho do kuchyně nebo jinam, kde pracujete s jídlem. Nechcete, aby se vám do jídla dostala jakákoliv stolice. Možná vám to připadá divné, ale ptáčata nepijí vodu. Pokud se mu pokusíte stříkačkou nebo kapátkem dát vodu, mohla by se mu dostat do plic a způsobit smrt. Kontaktujte záchranné centrum, které ptáčka převezme a zeptejte se, jestli ho máte nakrmit. Pokud ho převezmou rychle, je možné, že vám řeknou, ať prostě počkáte, než ho mohou nakrmit sami. Pokud to ale bude trvat déle, řiďte se jejich radami, jak ho nakrmit. Ne všichni ptáci jedí to samé. Pokud jím dáte mléko, chleba nebo jinou potravu, která vám "připadá vhodná", můžete způsobit průjem nebo jiné zdravotní problémy. Přesně se řiďte radami specialistů ze záchranného centra. Tohle dělejte jen, jste-li si jistí, že se jedná o ptáka který zrní jí (jako hrdličky nebo holubi). Než bude ptáček v péči profesionálů, můžete jeho přirozené jídlo na chvíli nahradit psími granulemi.  Na hodinu granule nemočte do vody v poměru dva díly vody na jeden díl granulí. Ptáčka krmte nasáklými kusy granulí o velikosti hrášku. Ujistěte se, že granule nejsou příliš mokré. Nezapomeňte, že se do jeho plic nesmí dostat voda! Můžete také zajít do zverimexu a koupit krmení pro mláďata papoušků. Pro přípravu výživy se řiďte návodem na obalu. Až záchranné centrum kontaktujete, řeknou vám, abyste ptáčka přinesli. Do té doby ho ponechte na pokoji v co největším tichu a klidu. Někteří veterináři si ptáčka ponechají a do záchranné stanice ho později převezou sami. Zeptejte se místního veterináře, jestli to pro vás může udělat.

english_section_name: Caring for the Bird Until Wildlife Rehabilitation Comes

summary: Podívejte se po peří. Podívejte se, jestli ptáče není zraněné. Přemístěte zdravá opeřená ptáčata, jsou-li v nebezpečí. Sledujte ptáče a počkejte na rodiče. Kontaktujte záchranné centrum. Poskytněte zraněnému ptáčeti lékařskou pomoc.

document: Pokud už má ptáče peří, je starší než ptáče, které peří ještě nemá. Tato starší ptáčata se učí létat. Opeřená ptáčata jsou často mimo hnízdo. Učí se létat tak, že vyskočí z hnízda a pomalu se snáší k zemi. Rodiče ptáčete jsou nejspíš poblíž a učí ho létat.  Pokud se vám zdá, že ptáče kulhá nebo se naklání k jedné straně, může být zraněný. Pokud nevidíte žádnou známku zranění, nechte ho na pokoji. Být venku z hnízda je pro opeřená ptáčata normální. Podívejte se po blízkém okolí — vidíte psy, kočky, nebo jiná nebezpečí? Je možné, že budete muset ptáče přesunout i přes to, že je zdravé, abyste ho ochránili před bezprostředními hrozbami na zemi. Ptáče umístěte do keře nebo dostatečně vysoko na strom, abyste zabránili tomu, aby se k němu dostalo nějaké zvíře, které ho chtělo sežrat. Dejte rodičům k návratu a zkontrolování ptáčete asi hodinu. Pokud se během hodiny rodiče neobjeví, měli byste vyhledat profesionální pomoc. Znovu připomínáme, že jsou pro starost o ptáčata nejlépe vybavená. Podívejte se po licencovaném specialistovi, který ptáčeti poskytne nejlepší šanci na zdravý život. Nezapomeňte poskytnou přesnou informaci o tom, kde jste ptáče našli. Pokud se vám po pár minutách sledování bude zdát, že je ptáček nemocný nebo zraněný, měli byste ho vzít někam, kde mu pomůžou. Opatrně ho zvedněte a položte ho do provizorního “hnízda.”  Nesnažte se zraněného ptáčka ošetřit sami. To nejlepší, co můžete udělat pro jakékoliv zraněné zvíře, je vzít ho k profesionálovi, který mu poskytne odbornou lékařskou pomoc. Měli byste vědět, že mnozí veterináři odmítnout ošetřit divoká zvířata. Mohou vám ale poradit někoho, kdo je ošetří.

english_section_name: Keeping Fledglings in the Wild


summary: Pro “ženy”, najděte vaší naměřenou délku v tabulce amerických ženských velikostí níže. Pro “muže“ , najděte vaší naměřenou délku v tabulce amerických mužských velikostí níže. Myslete na vaší šířku. Konzultujte s výrobcem nebo obchodníkem pokud máte extrémní míry.

document: 4 = 8 3/16" nebo 20.8 cm délky 4.5 = 8 5/16" nebo 21.3 cm délky 5 = 8 11/16" nebo 21.6 cm délky 5.5 = 8 13/16" nebo 22.2 cm délky 6 = 9" nebo 22.5 cm délky 6.5 = 9 3/16" nebo 23 cm délky 7= 9 5/16" nebo 23.5 cm délky 7.5 = 9 1/2" nebo 23.8 cm délky 8 = 9 11/16" nebo 24.1 cm délky 8.5 = 9 13/16" nebo 24.6 cm délky 9 = 10" nebo 25.1 cm délky 9.5 = 10 3/16" nebo 25.4 cm délky 10 = 10 5/16" nebo 25.9 cm délky 10.5 = 10 1/2" nebo 26.2 cm délky 11 = 10 11/16" nebo 26.7 cm délky 11.5 = 10 13/16" nebo 27.1 cm délky 12 = 11" nebo 27.6 cm délky 6 = 9 1/4" nebo 23.8 cm délky 6.5 = 9 1/2" nebo 24.1 cm délky 7 = 9 5/8" nebo 24.4 cm délky 7.5 = 9 3/4" nebo 24.8 cm délky 8 = 9 15/16" nebo 25.4 cm délky 8.5 = 10 1/8" nebo 25.7 cm délky 9= 10 1/4" nebo 26 cm délky 9.5 = 10 7/16" nebo 26.7 cm délky 10 = 10 9/16" nebo 27 cm délky 10.5 = 10 3/4" nebo 27.3 cm délky 11 = 10 15/16" nebo 27.9 cm délky 11.5 = 11 1/8" nebo 28.3 cm délky 12 = 11 1/4" nebo 28.6 cm délky 13 = 11 9/16" nebo 29.4 cm délky 14 = 11 7/8" nebo 30.2 cm délky 15 = 12 3/16" nebo 31 cm délky 16 = 12 1/2" nebo 31.8 cm délky Mnoho bot bude označeno i šířkou, škálou od AA, A, B, C, D, E, EE, do EEEE. B je průměr u žen, D je průměr u mužů. Od A níže jsou úzké, E a výše jsou široké a extra široké (viz tabulka níže) .

english_section_name: Interpreting the Results

summary: Přilepte papír k podlaze. Přitiskněte chodidlo na papír. Odečtěte 0,8cm od každého čísla. Použijte naměřenou délku a šířku k nalezení velikosti vašich bot na velikostním měřítku.

document: Budete na něj obkreslovat vaše chodidlo, pokud možno to nedělejte na koberci nebo jiném  povrchu, na kterém bude těžké psát. Vaše noha by měla být lehce ohnutá a vaše holeň před kotníkem. Snažte se dát chodidlo svisle na linii papíru. Můžete stát, sedět na židli nebo dřepět. To je na upravení prostoru mezi linkou, kterou nakreslila tužka při obkreslování vaším chodidlem. Muži a ženy mají rozdílné velikosti, proto počítejte správně.

english_section_name: Measure your Foot at Home


summary: Podívejte se na stav maznic. Zdvihněte auto za přední příčník. Rukou zkontrolujte svislou vůli v kulovém čepu. Poslouchejte.

document: Pokud máte zavěšení se vzpěrami McPherson, hledejte ukazatel opotřebení, kterým je obvykle stav maznice. Uchopte maznici a zkuste s ní zakroutit. Pokud se bude v uložení kulového čepu protáčet, musíte ji vyměnit. Většinu aut se zavěšením se vzpěrami není dobré zvedat za spodní rameno zavěšení, proto se raději podívejte do návodu k autu, než se do kontroly čepu pustíte. V podstatě potřebujete auto zdvihnout heverem za určený bod na příčníku rámu.  Než začnete hledat vůli, nechte vzpěry McPherson co nejvíce napnout. Zaviklejte spodní částí kola a sledujte, zda se v čepu objeví vůle. Pokud ano, musíte jej vyměnit. Mechanismus kolového čepu u vozidel se zavěšením McPherson musí být zcela tichý. Jakékoliv cvakání při pohybu čepu poukazuje na jeho opotřebení, nebo na ne zcela hladký pohyb. Pokud si všimnete výrazné vůle, čep vyměňte.  Další možností je nechat někoho, aby kulový čep sledoval, zatímco s ním pohybujete. Pokud je zralý na výměnu, bude se čep viklat.

english_section_name: Checking Vehicles with MacPherson Strut Suspension

summary: Najděte ukazatel opotřebení. Zvedněte předek auta. Zahýbejte koly a sledujte, zda se projeví vůle.

document: Podívejte se pod auto, když stojí na zemi, na spodní stranu kloubu řízení na kole. Nejčastějším indikátorem je maznice, která slouží jako ukazatel opotřebení. Maznice (pryžový váleček) vyčnívá zespodu uložení čepu asi o 1,25 cm. Vlivem opotřebení se zmenšuje a zalézá do uložení. Pokud váleček stále přečnívá, je čep v pořádku. Jakmile je váleček v rovině s uložením čepu, případně menší, musíte kulový čep vyměnit.  Toto platí pro starší auta. Většina nových aut indikátory opotřebení (maznice) nemá. Pokud nemůžete ukazatel opotřebení najít, nebo na něj pořádně nevidíte, zdvihněte si auto, abyste mohli čep prohlédnout podrobněji. Abyste mohli kulový čep zkontrolovat při zátěži, doporučuje většina automobilek umístit hever pod spodní rameno předního kola tak blízko čepu, jak jen to je možné. Pak auto zdvihněte, dokud nebude kolo ve vzduchu. Pokud byste to neudělali, byl by kulový čep stále zatížený, takže by se vám s ním těžko manipulovalo a špatně by se vám hledala vůle.  Před prohlídkou kulového čepu zkontrolujte, že jsou pružiny zcela vyvěšené (nezatížené). Pokud máte nestejně dlouhá ramena zavěšení, ujistěte se, že nesedí na dorazech. Nezapomeňte auto na heveru zabezpečit. Při práci na něm musí být auto podloženo rámovými stojany. Umístěte úchylkoměr proti matce, nebo čepu a zacloumejte kolem dovnitř a ven. Sledujte, zda se objeví radiální vůle.   Pro zjištění vertikální vůle umístěte úchylkoměr proti matce čepu kloubu řízení, nebo proti uložení kulového čepu (v závislosti na pokynech výrobce). Uchopte kolo nahoře a dole (v pozici 12 a 6 hodin) a zatáhněte za něj nahoru a dolů. Pak měrku umístěte proti boku matky, uchopte spodek pneumatiky a zahýbejte s ní dovnitř a ven, abyste změřili radiální vůli čepu. Porovnejte naměřené hodnoty se specifikacemi udávanými výrobcem. Pokud je naměřený pohyb mimo toleranci, kulový čep vyměňte. Zkušení mechanici umí opotřebení zkontrolovat také „od oka“, stačí jim pozorně poslouchat, zda v čepu něco cvaká, a sledovat, zda se nepohybuje příliš lehce. Další možností je přizvat si pomocníka, který bude čep zblízka sledovat a zjistí, jestli je volný, když s ním pohybujete.

english_section_name: Checking Vehicles with Short Long Arm Suspension


summary: Nakreslete vertikální ovál. Nakreslete dvě křivky, jednu na pravé a druhou na levé straně oválu. Nakreslete linie, které se potáhnou od spodní části oblouku, které se busou rozbíhat na všechny strany. Nakreslete křivky, které se spojují s liniemi a vytvořte tak okvětní lístky květu. Přidejte křivky, které se budou táhnout vzhůru od oválu, které budou tvořit střed květiny. Stejným stylem nakreslete další okvětní lístky a linie, které povedou od oválu. Obtáhněte obrysy květiny a vygumujte nepotřebné čáry. Vybarvěte podle fantazie!

document: Pod ním nakreslete štíhlý obdélník, který poslouží jako stonek.  Úplně dole nakreslete prohnutý oválek.

english_section_name: Method Nine: A Cartoon Flower

summary: Nakreslete malý kroužek uprostřed stránky. Okolo něj nakreslete větší kruh, středy budou mít oba kruhy v jednom místě. Okvětní lístky květiny nakreslete jako obloučky. Nakreslete okvětní lísky kolem dokola malého kroužku. Mezery mezi nimi vyplňte dalšími lístečky. Nakreslete stonek a lístky jako křivky. Prokreslete lístky tak, aby vypadaly jako živé. Obtáhněte fixem nebo perem a vygumujte nepotřebné vodicí linky. Vybarvěte kresbu podle své fantazie!

document: Řiďte se podle obou kruhů.  Nemusí být všechny stejně dlouhé, mohou být klidně nepravidelné.

english_section_name: Method Eight: A Basic Flower

summary: Začněte tím, že nakreslíte malý kroužek. Nakreslete větší kruh. Začněte kreslit linie pomocí malých kroužků uprostřed. Okvětní plátky naznačujte dvěma čarami, směrem nahoru a dolů. Nakreslete další sérii okvětních lístků, tentokrát horizontálně. Pokračujte v kreslení okvětních plátků stejnou technikou. Dokončete okvětní plátky. Vygumujte vodicí linky tužkou a kresbu vybarvěte. Přidejte pozadí.

document: Měl by vypadat jako disk, aby vznikla symetrická kopretina.  Vždycky začněte kreslit vše také zrcadlově obráceně.

english_section_name: Method Seven: A Simple Daisy

summary: Nakreslete ovál, který bude tvořit okraj okvětních plátků. Nakreslete spojovací oválek navrchu paralelních linií, ty budou tvořit vrcholek květu. Vytvořte hrubý náčrtek květiny a lísků, jak to vidíte níže na obrázku. Přidejte jemnější linie listů a květu. Prokreslete stíny a tvary a květinu vybarvěte.

document: Přidejte dvě paralelní linie a spojte je tak, jako na obrázku.

english_section_name: Method Four: A Daffodil

summary: Načrtněte kruh, který bude představovat květ, a dlouhou, lehce zahnutou linii pro stonek. Začněte kreslit okvětní plátky a listy- Dva plátky nakreslete vpředu a za nimi jeden zadní, tedy dohromady 3 okvětní plátky. Naznačte kališní lístky a listy. Propracujte základní tvar květu, kalichu a stonku. Vytáhněte detaily lístků. Přidejte další detaily. Vybarvěte tulipán.

document: Květy tulipánů jsou dlouhé a nejsou rovné, ale spíše zakulacené a prohnuté.    Nechte linie lístků a ovětu vyniknout, aby byly výraznější.

english_section_name: Method Six: A Tulip


summary: Očistěte a pokrájejte houby. Zkontrolujte předpověď počasí. Najděte si vhodné místo, kde houby sušit. Připravte houby na sušení. Dejte houby na vybrané místo, kde je chcete sušit.

document:
Jak už bylo řečeno výše, použijte k tomu nejlépe suchou papírovou utěrku nebo štětec. Nenamáčejte houby do vody, jinak na nich mohou začít růst plísně. Pokrájejte houby na 1,2 cm silné plátky. Tento způsob sušení hub funguje pouze za slunečného počasí s nízkou vlhkostí. Pokud je ve vzduchu přílišná vlhkost, sušení bude trvat déle a houby by mohly začít plesnivět. Nejlepší jsou slunné místnosti, parapety nebo ploché střechy, které mají dobrou cirkulaci vzduchu. Vyberte takové místo, kam nemohou zvířata, ptáci ani hmyz a kde houby nebude ohrožovat vlhkost. Máte dvě možnosti, jak to udělat, Buď je můžete vyskládat na síto, nebo je navléknout na kuchyňskou nit.  Na sušicím sítu: Rozložte houby naplocho v jedné vrstvě. Žádná z nich by se neměla dotýkat dalších, jinak se můžou slepit. Přikryjte houby síťkou, kterou najdete ve většině domácností. Síťka zabrání vniknutí hmyzu. Pokud ji nemáte, použijte jednoduše kus řídké látky, kterou síto s houbami zezdola i shora obalíte.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/40\/Dry-Mushrooms-Step-13Bullet1.jpg\/v4-459px-Dry-Mushrooms-Step-13Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/40\/Dry-Mushrooms-Step-13Bullet1.jpg\/v4-759px-Dry-Mushrooms-Step-13Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  S kuchyňskou nití: Provlékněte nit skrz houby. Můžete použít velkou jehlu, kterou předtím sterilizujete. Úplně k tomu postačí jehlu protáhnout plamenem zapalovače nebo svíčky. Pak houby na nit navlékněte, jako kdybyste navlékali korálky.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/f\/fc\/Dry-Mushrooms-Step-13Bullet2.jpg\/v4-459px-Dry-Mushrooms-Step-13Bullet2.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/f\/fc\/Dry-Mushrooms-Step-13Bullet2.jpg\/v4-759px-Dry-Mushrooms-Step-13Bullet2.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Při tomto způsobu sušení je zavěste na suché, nejlépe slunné místo na asi 1-2 dny. Několikrát denně kontrolujte, jak sušení postupuje. Zvažte dokončení hub v troubě, pokud po dvou dnech stále ještě nebudou usušené. Přečtěte si návod na první způsob, abyste se dozvěděli, jak na to.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/e2\/Dry-Mushrooms-Step-14Bullet1.jpg\/v4-459px-Dry-Mushrooms-Step-14Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/e2\/Dry-Mushrooms-Step-14Bullet1.jpg\/v4-759px-Dry-Mushrooms-Step-14Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}

english_section_name: Drying Mushrooms Naturally

summary: Očistěte houby, které chcete sušit. Nakrájejte houby. Naskládejte plátky hub na pečicí papír. Předehřejte troubu na 65°C. Po hodině houby vytáhněte. Vraťte pekáč s houbami zpátky do trouby. Dál houby pravidelně kontrolujte, dokud nebudou úplně suché. Nechte houby vychladnout. Uskladněte sušené houby ve vzduchotěsně uzavřených nádobách.

document:
Štětcem nebo papírovou utěrkou z nich odstraňte zbytky hlíny a jiných nečistot. Snažte se houby před sušením nenamočit, protože voda může přitahovat jiné houbovité organismy, zejména plísně, které na nich mohou začít růst až je dáte do trouby, nebo až je uskladníte. A plísně jsou často škodlivé zdraví. Jsou-li houby hodně špinavé, očistěte je navlhčeným hadříkem nebo papírovou utěrkou a špínu očistit. Jen potom to místo osušte suchou utěrkou, která absorbuje přebytečnou vlhkost.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/ed\/Dry-Mushrooms-Step-1Bullet1.jpg\/v4-459px-Dry-Mushrooms-Step-1Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/ed\/Dry-Mushrooms-Step-1Bullet1.jpg\/v4-759px-Dry-Mushrooms-Step-1Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Čím větší a silnější houby, tím déle bude sušení trvat. Poměrně rychle se budou sušit, pokud je nakrájíte na 0,3 cm silné plátky. Budou plné chuti a doplní tak jakékoliv jídlo. Plátky hub uschnout mnohem dříve, než celé houby. Položte je naplocho, jeden vedle druhého. Žádný z nich by neměl přesahovat ten pod ním, jinak se mohou při sušení slepit. Rozložte je do jedné vrstvy. Nepotírejte plech nebo papír olejem nebo máslem, houby by ho nasákly, změnily by chuť a sušily by se o mnoho déle.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/ea\/Dry-Mushrooms-Step-3Bullet1.jpg\/v4-459px-Dry-Mushrooms-Step-3Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/ea\/Dry-Mushrooms-Step-3Bullet1.jpg\/v4-759px-Dry-Mushrooms-Step-3Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Jakmile trouba dosáhne požadované teploty, vložte do ní plech s nakrájenými houbami. Nechte sušit asi 1 hodinu. Obraťte je, aby se usušily rovnoměrně. Papírovou utěrkou osušte přebytečnou vlhkost, která mohla zkondenzovat na povrchu plátků hub. Nechte je péct další hodinu, dokud nebudou úplně suché. Až vytáhněte houby z trouby, zkontrolujte, že na jejich povrchu není žádná přebytečná vlhkost. Pokud jsou houby stále vlhké, obraťte je, vlhkost osušte papírovou utěrkou a pekáč vložte zpátky do trouby.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/48\/Dry-Mushrooms-Step-6Bullet1.jpg\/v4-459px-Dry-Mushrooms-Step-6Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/48\/Dry-Mushrooms-Step-6Bullet1.jpg\/v4-759px-Dry-Mushrooms-Step-6Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Správně usušené houby se okamžitě lámou jako krekry. Až houby vytáhnete z trouby, nechte je na pekáči úplně vystydnout. V žádném případě je nedávejte do uzavřené nádoby s víčkem, dokud jsou stále horké. Kondenzace na stěnách by mohla úplně zmařit vaše úsilí. Až houby úplně vychladnou, dejte houby do nádoby, která má uzavíratelné víčko. Nádoby uchovávejte v temnu a chladnu, dokud si nebudete chtít připravit houbovou polévku, zapečené těstoviny, nebo krémové rizoto.

english_section_name: Drying Mushrooms In The Oven

summary: Na rovnou plochu položte papírovou utěrku. Zakryjte houby ještě jednou papírovou utěrkou. Papírové utěrky s houbami vložte do papírového sáčku. Dejte papírový sáček do mrazáku.

document: na ni naskládejte pokrájené, osušené houby. Měly by být v jedné vrstvě a vzájemně se nedotýkat- Jinak by se houby mohly slepit. je důležité, aby byly absolutně suché. Pokud na sobě budou mít i jenom trochu vody, změní se v led a budou nepoužitelné. Pokračujte a skládejte další vrstvy hub a mezi ně dávejte papírové utěrky, dokud nevypotřebujete všechny houby, které chcete sušit. Není asi zapotřebí to říkat, ale sáček by měl být dostatečně velký, aby se do něj houby vešly. Papír umožní, aby okolo hub cirkuloval vzduch a ty mohly dobře prosychat. Houby v mrazáku začnou ihned vysychat. Je to mnohem pomalejší proces, než jiné způsoby sušení, ale je také efektivní - obzvlášť pokud na usušené houby nespěcháte a nepotřebujete je ihned použít.

english_section_name: Freeze-Drying Mushrooms


summary: V misce smíchejte mouku, sůl a margarín. Přidejte vlažnou vodu. Důkladně hněťte těsto asi 10 minut. Nechte těsto odpočinout.

document: Důkladně ho do mouky zapracujte buď rukama, nebo tyčovým mixérem s nástavcem na těsto. Smíchejte všechno dohromady, dokud se suroviny důkladně nespojí. Pokud bude zapotřebí, přidejte ještě více vody, aby mělo těsto hladkou, vláčnou konzistenci. Položte těsto na pomoučenou pracovní desku nebo vál a udělejte z něj kouli. Klouby prstů ho stlačte, pak obraťte, a zase stlačte dolů. Pokračujte, dokud nebude těsto hladké, pružné a dobře propracované. Vložte ho do velké misky a zakryjte potravinářskou fólií. Odložte stranou na 30 minut, než ho začnete válet. Odležení zaručí, že taštičky budou lehké a nadýchané, v žádném případě tedy tento krok nepřeskakujte.

english_section_name: Making the Pastry

summary: Vyválejte těsto. Z těsta vykrájejte placky tvaru kruhu. Naplňte taštičky. Zakryjte hotové taštičky vlhkou utěrkou.

document: Odstraňte potravinářskou fólii a dejte těsto zpátky na pomoučený vál. Válečkem ho pak rozválejte na placku o tloušťce asi půl centimetru. Použijte například kulaté vykrajováno na sušenky nebo okraj sklenice a vykrájejte kolečka o průměru asi 7,5 cm. Pokud chcete větší taštičky, vykrájejte větší kolečka, pro miniaturní taštičky vykrájejte kolečka drobnější. Doprostřed každého kolečka naneste lžičku náplně. Okraje placičky potřete trochou vody a pak placičku přehněte na polovinu přes náplň. Vidličkou nebo prsty přitiskněte okraje pevně k sobě, aby náplň nevypadávala ven. Díky tomu nevyschnou, než dokončíte celou várku a rozpálíte olej na smažení. Udržujte je zakryté do chvíle, než budete připraveni je smažit.

english_section_name: Assembling the Puffs

summary: Rozpalte olej. Vložte opatrně taštičky do rozpáleného oleje. Smažte taštičky dozlatova. Vytáhněte usmažené taštičky z oleje. Nechte taštičky okapat na papírových utěrkách nebo jiném savém materiálu.Minutu nebo dvě nechte taštičky odležet, aby papír odsál přebytečný olej. Curry taštičky podávejte teplé.

document: Nalijte do velké kovové pánve nebo holandského hrnce olej na smažení. Máte-li například pánev wok, můžete ji také použít. Nalijte do ní dostatek oleje na to, aby dosahoval do výšky asi 2,5 cm. Rozehřejte ho na teplotu 185°C.  Nemáte-li kuchyňský teploměr, můžete teplotu oleje odhadnout. Pozorujte malé bublinky, které začnou řetízkovat na dně pánve a stoupat k hladině. Nebo vyzkoušejte teplotu oleje tak, že do něj vložíte kousíček těsta. Pokud se začne smažit a okamžitě zezlátne, je olej připravený. Pokud se těsto nezačne smažit, ještě počkejte. Nesmažte víc, než čtyři nebo pět taštiček najednou. Pokud pánev přeplníte nebo se budete smažit usmažit všechny taštičky najednou, olej se příliš ochladí a taštičky se nepropečou rovnoměrně. Raději je smažte po menších dávkách. Za půl minuty až minutu by měly být hotové, záleží na jejich velikosti a množství, které smažíte. Děrovanou vařečkou nebo lžící vyndejte hotové taštičky, aby mohl odtéct přebytečný olej.  Většinou se servírují s nějakým dipem, například jogurtem s mátou, čerstvým mátovým čatní, broskvovým čatní, nebo tamarindovým čatní.

english_section_name: Frying the Puffs

summary: Uvařte brambory. Rozkrájejte uvařené brambory na malé kousky. Blanšírujte hrášek. Orestujte cibulku. Do pánve k cibulce přidejte koření. Přidejte do pánve brambory a hrášek. Nechte náplň vychladnout.

document: Oloupejte brambory a nakrájejte je na velké kousky. Naplňte hrnec ze ¾ vodou a přiveďte k varu. Přidejte brambory a vařte je asi 5 minut, dokud jimi lehce neprojedou hroty vidličky. Pak je sceďte a vodu vylijte. Brambory teď nakrájejte na kousíčky přibližně o velikosti hrášku, nebo je nahrubo rozmačkejte. Pokud by kousky byly příliš velké, mohly by protrhnout křehké těsto. Přiveďte k varu vodu v malém hrnci a pak do ní vložte hrášek. Nechte asi minutu vařit, dokud hrášek nebude měkký (jeden snězte, abyste to vyzkoušeli). Slijte vodu a hrášek odložte stranou. Pokud používáte mražený hrášek, jednoduše ho nechte hodinu rozmrazit v pokojové teplotě. Pokud spěcháte, ponořte sáček s mraženým hráškem na 15 minut do studené vody. Rozehřejte v pánvi lžíci olivového oleje. Až bude horký tak, že se lehce bude rozlévat po pánvi, vhoďte do něj nakrájenou cibulku. Nechte asi pět minut opékat, dokud cibulka nezezlátne. Nasypte k ní kari koření, kurkumu, drcené chilli, černý pepř a sůl. Dobře cibulku s kořením promíchejte, dokud se vše dokonale nepropojí. Promíchejte je s cibulí a kořením. Za stálého míchání opékejte směs asi dvě minuty. Stáhněte pánev ze sporáku a odložte směs stranou. Mezitím si připravte těsto na taštičky.

english_section_name: Making the Filling


summary: Zeptejte se svého lékaře, zda byste měli brát antidepresiva. Zeptejte se svého psychiatra na antipsychotika. Zkombinujte léky s psychoterapií. Berte své léky pravidelně.

document: Antidepresiva ovlivňují neutrotransmitery v mozku a napravují jejich nesprávné hladiny. Tyto léky se dělí do kategorií podle toho, jaké neutrotransmitery ovlivňují.   Nejběžnějšími druhy antidepresiv jsou SSRI SNRI, MAOI a tricyklická antidepresiva. Názvy těchto často užívaných léků najdete na internetu.   Psychiatr vám může předepsat léky, které pro vás budou nejvhodnější. Je možné, že budete muset vyzkoušet několik druhů léků, než najdete nějaké, které budou skutečně fungovat. U některých lidí antidepresiva deprese ještě zhoršují, takže je nutné být stále v kontaktu s lékařem a všímat si všech negativních nebo nepříjemných změn nálady. V těchto případech většinou pomůže vyměnit léky za jiné. Pokud u vás nezabírají antidepresiva, lékař vám může doporučit antipsychotické léky. Existují tři antipsychotika (aripiprazol, quetiapin, risperidon). Je možné tyto léky kombinovat také s antidepresivy (fluoxetin/olanzapin), což u některých lidí funguje. Tyto léky vás mohou zbavit deprese v případě, že na vás samotná antidepresiva nezabírají. Pokud chcete maximalizovat účinky léků, nepřestávejte chodit na sezení k psychologovi. Antidepresivům nějakou dobu trvá, než začnou fungovat, protože velmi pomalu a postupně mění rovnováhu chemikálií v mozku. Většinou trvá alespoň tři měsíce, než díky nim dosáhnete dlouhotrvajících výsledků.

english_section_name: Talking to your Psychiatrist about Medication

summary: Zkuste třezalku tečkovanou. Berte SAMe. Zkuste akupunkturu.

document: Třezalka je alternativní bylinný přípravek, který má prokazatelné účinky na mírné deprese.  Při velkých studiích se ovšem zjistilo, že není o mnoho účinnější, než placebo. Tento lék si můžete koupit bez předpisu v lékárně, nebo v drogerii.   Řiďte se pokyny uvedenými v příbalovém letáku a dodržujte doporučené dávkování. Bylinné přípravky nakupujte pouze u ověřených prodejců. Tyto přípravky nejsou monitorovány stejně jako léky a proto se jejich kvalita a čistota liší u každého výrobce. Pokud berete antidepresiva, jako SSRI, neberte třezalku. Může vám to způsobit serotoninový syndrom, který může být smrtelný. Třezalka může snížit účinnost jiných léků. Ovlivňuje zejména antikoncepci, léky proti viru HIV, antikoagulanty (Warfarin), hormonální léky a léky na potlačení imunity. Pokud berete nějaké léky, zeptejte se svého lékaře, zda smíte brát třezalku. Protože neexistuje dostatek důkazů o účinnosti třezalky, American Psychiatric Association tento přípravek nedoporučuje k obecnému užívání. National Center for Alternative and Complementary Medicine doporučuje dávat si pozor na homeopatická léčiva a probírat všechny alternativní metody léčby se zkušeným lékařem. Další alternativní metodou léčby je S-adenosyl methionin (SAMe).  SAMe jsou přirozené molekuly, které se nacházejí v mozku. Jejich nedostatek je spojen s depresí. Můžete je brát ve formě tablet, ve formě injekcí do žíly, nebo ve formě injekcí do svalů.   Produkce SAMe není regulována a účinky použitých přísad se liší podle výrobců. Vždy se řiďte pokyny uvedenými v příbalovém letáku. Akupunktura je součástí tradiční čínské medicíny, která využívá malé jehličky, které se zapichují do různých částí těla, aby uvolňovaly energetické bloky a napravovaly poruchy orgánů.   Najděte si zkušeného akupunkturistu na internetu, nebo požádejte svého praktického lékaře o doporučení.  Zeptejte se ve své pojišťovně, zda vám bude akupunktura hrazena z pojištění. Odborníci se neshodují na tom, zda akupunktura skutečně funguje. Jedna studie prokázala spojení mezi akupunkturou a normalizací neuroprotektivních bílkovin, což je efekt podobný léků Prozac. Další studie prokázala účinky srovnatelné s psychoterapií. Tyto studie potvrzují určitou důvěryhodnost akupunktury jako léčby deprese, ale je nutné provést více výzkumů.

english_section_name: Trying Alternative Remedies

summary: Zapisujte si vzorce svých nálad. Snažte se psát si každý den. Mějte u sebe neustále tužku a papír. Pište cokoli budete chtít. Sdílejte jen to, co skutečně chcete sdílet.

document: Veďte si deník a zapisujte si vše, co ovlivňuje vaši náladu, energii, zdraví a spánek. Když si budete vést deník, pomůže vám to zpracovat své emoce a zjistit, proč trpíte nepříjemnými pocity.  Existují lidé, kteří učí správnému vedení deníku, psaní knih atd. Najdete ale i knihy a webové stránky, které vám mohou se psaním deníku pomoci. Zvykněte si na to, že si každý večer budete několik minut zapisovat své pocity z celého dne. Někdy budete mít chuť si psát více, někdy zase nebudete mít inspiraci, ani energii. Když si na psaní ovšem zvyknete, bude to pro vás brzy přirozené. Když u sebe budete nosit sešit a tužku, bude pro vás snadné si zapisovat své pocity. Můžete používat také telefon nebo tablet a zapisovat si své myšlenky v době, kdy nebudete mít u sebe papír a tužku. Nechejte ze sebe slova volně plynout a nezabývejte se tím, zda dávají smysl. Nedělejte si starosti s pravopisem, gramatikou, nebo stylistikou – a nemyslete na to, co by si o vás pomysleli ostatní lidé. Můžete si svůj deník nechat pro sebe, ale můžete ho sdílet s rodinou, přáteli, nebo se svým terapeutem. Pokud chcete, můžete si založit i veřejný blog. Je jen na vás, k čemu budete chtít svůj deník využít.

english_section_name: Writing in a Journal

summary: Požádejte lékaře, aby vám předepsal elektrokonvulzivní terapii. Zkuste transkraniální magnetickou stimulaci. Zkuste stimulaci bloudivého nervu. Zkuste hloubkovou stimulaci mozku. Zkuste neurofeedback.

document: Elektrokonvulzivní terapie (EKT) se předepisuje ve velmi vážných případech deprese, u lidí, kteří mají sebevražedné sklony, u lidí s psychózami a katatoniemi spojenými s depresemi, nebo u lidí, kteří nereagují na žádnou jinou léčbu.   Tato léčba začíná mírným anestetikem, které je následováno několika elektrickými šoky do mozku.  Tato léčba má nejvyšší úspěšnost mezi všemi typy léčby (70-90% pacientů na ni reaguje). Mezi nevýhody této léčby patří stigma, které je s ní spojeno a potenciální vedlejší účinky, jako jsou kardiovaskulární a kognitivní změny (například krátkodobá ztráta paměti). Tato léčba (TMS) využívá magnetickou cívku, která stimuluje mozek. Jde o léčbu schválenou FDA pro pacienty s depresivními poruchami, u kterých nezabírají léky.,  Tuto léčbu je nutné podstupovat každý den, takže je pro většinu lidí značně nepohodlná. Stimulace bloudivého nervu je nová léčba, která vyžaduje zavedení zařízení, které v těle stimuluje bloudivý nerv, což je jeden z hlavních nervů. Používá se u lidí, kteří nereagují na běžné metody léčby.,  Údaje o účinnosti této metody jsou omezené a existují také vedlejší příznaky implantátu, například narušení účinnosti ostatních lékařských zařízení., Hloubková stimulace mozku je experimentální léčba, která zatím není schválena FDA. Vyžaduje zavedení zařízení, které stimuluje část mozku nazývanou Oblast 25. Zatím neexistuje dostatek důkazů o účinnosti této metody. Protože jde o experimentální léčbu, přistupuje se k ní pouze v případě, že pacient nereaguje na žádné jiné metody léčby. Tato metoda se snaží „vytrénovat mozek“ tak, aby se narušily vzorce mozkové aktivity spojené s depresí.  Novější formy této léčby využívají funkční magnetickou rezonanci (fMRI). Neurofeedback je relativně drahý a vyžaduje spoustu času. Zdravotní pojišťovny ho většinou neproplácejí.

english_section_name: Trying Medical Device Treatments

summary: Začněte chodit více na slunce. Jděte ven. Najděte si nějakou kreativní činnost.

document: Některé výzkumy prokázaly, že sluneční světlo má pozitivní vliv na náladu. Je to díky vitamínu D, který můžete získávat z různých zdrojů (nejen ze slunce).  Nemusíte venku dělat nic konkrétního – stačí si sednout na lavičku na slunce a chvíli odpočívat.   Někteří psychologové pacientům s depresemi, kteří žijí v oblastech s nedostatkem slunce předepisují sluneční lampy – dosáhnete s nimi stejného účinku, jako kdybyste se postavili na přímé slunce. Pokud budete venku trávit více než několik minut, použijte opalovací krém, abyste se nespálili a vezměte si sluneční brýle. Práce na zahradě, procházky a další venkovní aktivity na vás budou mít pozitivní vliv. Některé z těchto činností se vztahují také ke cvičení, ale není nutné venku jen cvičit.  Když budete chodit na čerstvý vzduch, zklidníte si tím nervy, uvolníte tělo a zlepší se vám nálada. Odborníci dlouho spekulují o spojení mezi kreativitou a depresí, protože si někteří lidé myslí, že deprese je cena za kreativitu. Deprese se ovšem vyskytuje častěji, když kreativní lidé nemají možnost se vyjádřit. Najděte si nějakou kreativní činnost, jako je malování, kreslení, tanec, nebo například psaní a pravidelně se jí věnujte.

english_section_name: Trying Other Strategies

summary: Najděte si psychiatra nebo psychologa. Požádejte svého lékaře o doporučení. Najděte si terapeuta. Najděte si psychologa, který má státní licenci. Zjistěte si, zda vám psychologickou péči proplatí zdravotní pojišťovna. Zeptejte se svého psychologa na různé druhy terapie. Mějte trpělivost.

document: Existuje několik druhů psychologů, kteří se specializují na různé problémy. Patří sem poradci, kliničtí psychologové a psychiatři. Můžete si vybrat jednoho z nich, nebo spolupracovat s několika lékaři najednou.  Poradci: Poradci se zaměřují na pomoc lidem v těžkých životních situacích. Tato terapie může být dlouhodobá nebo krátkodobá a většinou se zaměřuje na řešení konkrétních problémů a dosahování stanovených cílů.  Poradci se vás pravděpodobně budou ptát na různé otázky a budou vám naslouchat. Poradce se chová jako nezaujatý pozorovatel a pomáhá vám ujasnit si myšlenky. Bude s vámi detailně probírat vaše emocionální problémy a pomůže vám zjistit, zda vaši depresi nezpůsobuje nějaký faktor z vašeho prostředí. Kliničtí psychologové: Tito lékaři provádí testy a diagnózy a zaměřují se tedy více na psychopatologii, neboli na studium duševních poruch a poruch chování.   Psychiatři: Tito lékaři používají psychoterapii a různé druhy psychotestů, ale většinou spolupracují s pacienty, kteří jsou ochotní brát léky. Ve většině zemích mohou léky na psychiku předepisovat pouze psychiatři, ale existují i země, kde léky mohou předepisovat také psychologové. Pokud si chcete najít poradce, nechejte si poradit od přátel nebo od rodiny, od učitelů, nebo od církevních představitelů. Můžete si najít informace také na internetu, nebo můžete požádat o doporučení svého praktického lékaře.  Organizace jako je American Psychological Association vám mohou poskytnout užitečné informace o psycholozích ve vašem městě. Najděte si psychologa, se kterým se budete cítit dobře. Špatný psycholog vám může způsobit blok na mnoho let, což by vám mohlo zabránit v léčbě. Uvědomte si, že každý lékař je jiný – najděte si nějakého, který vám bude vyhovovat a držte se ho. Terapeuti s vámi budou mluvit, budou se vás vyptávat a budou vám naslouchat. Ze začátku to pro vás bude trochu nepříjemné, ale až se po několika minutách rozpovídáte, uvědomíte si, že nemůžete přestat mluvit. Psychologičtí pracovníci musejí mít atestaci a povolení k praxi. Na webových stránkách Association of State and Provincial Psychology Boards  najdete základní informace o tom, jak si vybrat terapeuta, jaké požadavky na licence platí ve vašem státě a jak zjistit, zda má psycholog licenci. Přestože by měla být péče psychiatra či psychologa vždy hrazena ze zdravotního pojištění, záleží na tom, jakou máte pojišťovnu a na co máte nárok. Zavolejte si do své pojišťovny a zjistěte si, zda máte nárok na bezplatnou psychologickou péči. Mimo jiné vám to pomůže zajistit, že získáte psychologa s licencí. Nejčastěji se při léčbě depresí používají tři druhy terapie – kognitivně-behaviorální terapie, interpersonální terapie a behaviorální terapie.  Existuje i spousta dalších přístupů. Váš terapeut bude schopen vybrat léčbu, která pro vás bude nejvhodnější.   Kognitivně-behaviorální terapie (KBT): Cílem KBT je změnit představy, přístupy a myšlenky pacienta, které mu způsobují depresivní příznaky a narušit tím neproduktivní vzorce chování. Interpersonální terapie (IPT): IPT se zaměřuje na životní změny, sociální izolaci, nedostatky ve společenských dovednostech a další interpersonální problémy, které mohou způsobovat depresivní příznaky. IPT se hodí zejména v konkrétních situacích (například smrt), které vyvolaly depresivní epizodu. Behaviorální psychoterapie: Behaviorální terapie se snaží do pacientova života opět zařadit příjemné činnosti a zároveň omezit nepříjemné prožitky. Využívá k tomu metody, jako je plánování, sebekontrola, trénink společenských dovedností a řešení problémů. Účinky terapie se dostavují postupně. Budete muset chodit na terapii pravidelně alespoň několik měsíců, abyste zaznamenali nějaké výsledky. Nevzdávejte to bez boje!

english_section_name: Seeking Professional Help


summary: Myslete na nepříjemné věci, když děláte něco příjemného. Něčím se zabavte. Naplňte svoji mysl podobnými vjemy. Promluvte si s terapeutem.

document: Jedním ze způsobů, jak se odpoutat od špatné myšlenky, je spojit si ji s něčím dobrým. Vaším cílem je udělat z bolestivé vzpomínky pozitivní asociaci.  Dělejte něco, při čem jste šťastní, když myslíte na něco smutného. Můžete si například vzpomenout na ostudu, když jste se rozešli s partnerem a poslouchat přitom milou hudbu. Nebo si napusťte vanu, zapalte svíčky a relaxujte s myšlenkou, jak jste přišli o práci. Pokud vám pozitivní asociace nepomáhá, můžete si naopak pustit hlasitou hudbu, abyste svůj smutek utopili. Obklopte se několika reprobednami a pusťte si hudbu co nejvíce nahlas a myslete přitom na něco bolestivého. Nejrychlejším způsobem, jak se zbavit starých vzpomínek, je vytvořit si nové vzpomínky. I když neděláte zrovna nic, co by mělo něco společného se starou vzpomínkou, na kterou chcete zapomenout, nové vzpomínky postupně vytlačí tyto staré věci z cesty.  Některé z činností, které vás zabaví, zahrnují:   Nový koníček Čtení knih a sledování filmů Nalezení nové práce Přestěhování se Nalezení nových přátel Najděte si oblast, do které spadá vaše nepříjemná vzpomínka a začněte se jí věnovat. Vytvářejte si příjemné vzpomínky, které jsou podobné těm, které chcete zapomenout.  Vaše mysl si začne všímat nových vzpomínek a vy budete postupně zapomínat na to nepříjemné, protože budete muset v hlavě muset udělat místo novým, podobným a příjemným vzpomínkám.   Pokud například chcete zapomenout na svůj výlet do San Francisca, začněte jezdit na výlety do podobných měst, nebo do měst s podobným názvem. Jeďte do San José, do Palo Alto, Los Angeles a Santa Cruz a všude si kupte památeční trička a zajděte si do restaurací. Tyto vzpomínky vám pomohou postupně rozpustit nepříjemné vzpomínky na San Francisco. Pokud máte stále v hlavě vzpomínky na oblíbený parfém vašeho bývalého partnera, zajděte si do parfumerie a přičichněte si ke každému pánskému parfému, který najdete. Tím svoji mysl otupíte novými vjemy a začnete zapomínat na svoji vzpomínku. Choďte na rande. Nejlepším způsobem, jak zapomenout na staré vzpomínky, je začít si tvořit nové vzpomínky s novými lidmi. Pokud nejste schopni překonat negativní pocity způsobené bolestivou vzpomínkou, možná by stálo za to navštívit psychoterapeuta. Terapeut vám může pomoci srovnat se se svými pocity a pokračovat v životě.

english_section_name: Replacing Memories

summary: Izolujte si vzpomínku, na kterou chcete zapomenout. Definujte si své vzpomínky na základě jejich vjemů. Meditujte s těmito detaily a dělejte u toho příjemné věci. Vymažte si paměť. Zkuste hypnózu.

document: Může to být něco, co vám způsobuje emocionální bolest, například smrt někoho milovaného, nebo rozchod s bývalým partnerem, který vám stále způsobuje smutek. Budete muset tyto vzpomínky nahradit jinými vjemy, abyste zmátli svůj mozek a „zapomněli“ na ně.  Zamyslete se nad detaily těchto vzpomínek:   Co se stalo? Kdo ve vzpomínkách figuruje? Kde a kdy se to stalo? Co se dělo kolem? Jak jste se cítili? Snažte se co nejkonkrétněji určit, na co přesně byste chtěli zapomenout.   Nemůžete zapomenout na to, že jste měli bývalou přítelkyni, ale můžete zapomenout na určitá data, události, nebo smyslové vzpomínky. Například vůně jejího oblíbeného parfému, nebo znělka jejího oblíbeného seriálu vám mohou automaticky vyvolávat vzpomínky na ni. Všechny tyto věci si napište. Pokud například stále myslíte na traumata, která jste si prožili na střední škole, kde vás ostatní děti šikanovali, napište si seznam lidí, kteří vám ubližovali, konkrétní místa, která ve vás tyto vzpomínky vyvolávají, a snažte se zaměřit na detaily – vůně školní jídelny, vaše skříňka, šatna u tělocvičny atd. Snažte se do svého mozku vložit příjemné pocity a zároveň aktivně myslete na to, jak vás ve škole šikanovali nebo na nepříjemný rozchod s vaší přítelkyní.  Poslouchejte klidnou hudbu, dejte si příjemnou horkou vanu s vonnými svíčkami, nebo si dejte zmrzlinový koktejl na zahradě za letního dne.   Vaším cílem je zbavit se bolesti těchto nepříjemných vzpomínek. Pokud se vaši rodiče rozejdou na Štědrý den, nebudete pravděpodobně už nikdy chtít jíst kapra se salátem a stejně tak budete mít problém pamatovat si nepříjemné věci jako bolestivé, když si je spojíte s něčím příjemným a uvolňujícím. Někteří lidé také doporučují poslouchat velmi nahlas „bílý hluk“, abyste vzpomínky utopili, místo abyste si je spojovali s něčím příjemným. Obklopte se rádii, nebo jinými generátory bílého hluku a přitom meditujte o svých nepříjemných vzpomínkách. Představte si v mysli silné gesto pro „zničení“ nepříjemné vzpomínky. Můžete si například představit svoji vzpomínku ve formě polaroidového obrázku a opakovaně si představovat, jak ho pálíte.   Soustřeďte se na detaily – jak se okraje obrázku kroutí a hnědnou, začínají odpadávat a plamen požírá fotku a rozpouští ji, dokud z ní nezbyde jen popel.  Představujte si něco, co se vám hodí k této vzpomínce. Můžete si například představovat člověka, který vás ve škole šikanoval, jako staré auto, které se potápí do jezera, nebo jako vlak, který zpomaleně naráží do skály. Když se snažíte spojit si nepříjemné vzpomínky s příjemnými vjemy, vlastně tím hypnotizujete sami sebe. Můžete to brát jako zapnutí digestoře po smažení řízků v kuchyni.  Pokud věříte síle hypnózy, zajděte si k profesionálnímu hypnotizérovi.  Možná vám to zní jako nesmysl, ale jde o symbolické gesto, které vám může pomoci se duševně odpoutat od této vzpomínky a začít ji vnímat jako uzavřenou kapitolu.

english_section_name: Forgetting Memories


summary: Postavte se ke své ztrátě čelem. Pusťte svoji bolest ven. Sdílejte své pocity s ostatními. Distancujte se od lidí, kteří nemají soucit. Zbavte se výčitek. Schovejte si věci, které vám vašeho blízkého připomínají. Vyhledejte pomoc.

document: Po vážné ztrátě lidé často chtějí udělat cokoli jen aby unikli nepříjemným pocitům. Když se uchýlíte k drogám nebo alkoholu, budete celé dny jen spát, budete trávit příliš mnoho času na internetu, nebo začnete vést promiskuitní život, nebudete se cítit dobře a svoji bolest tím jen prohloubíte. Dokud se své ztrátě nepostavíte čelem, nebudete schopni se zotavit. Když budete bolest ignorovat, nebo se budete snažit se jí vyhnout, pomůže vám to jen dočasně. Bez ohledu na to, jak daleko utečete, vás nepříjemné pocity nakonec dohoní. Postavte se své ztrátě, umožněte si pocítit všechny nepříjemné pocity, které jsou s ní spojené a truchlete. Dokud si svůj smutek neuvědomíte a neprožijete ho, nebudete se ho moci zbavit.  Pokud je ztráta čerstvá, smutek si zaslouží vaši plnou pozornost. Neměli byste to ovšem zbytečně protahovat. Dopřejte si určitou dobu na truchlení, například několik dní nebo týden a tuto dobu buďte skutečně smutní. Když budete truchlit déle, bolest se ve vás usídlí a vy budete paralyzovaní sebelítostí a nepodaří se vám odrazit se od dna. Nebojte se plakat. Nikdy byste neměli zadržovat slzy. Uvědomte si, že neexistuje žádný správný nebo špatný způsob, jak vyjádřit bolest. Důležité je si bolest uvědomit a pokusit se ji překonat. Jak to uděláte je jen na vás.   Najděte si způsob, jak se bolesti zbavit. Pokud tíhnete během truchlení k nějaké činnosti, věnujte se jí (pokud ovšem nejde o ubližování sobě nebo jiným lidem). Plačte, křičte do polštáře, jděte si zaběhat, házejte věcmi, projeďte se v autě, nebo jděte do lesa a zplna hrdla si zakřičte. Všechny tyto věci jsou naprosto zdravé a umožní vám trochu se uvolnit. Nedělejte nic, čím byste mohli uškodit sobě nebo ostatním. To, že prožíváte bolest neznamená, že byste měli způsobovat další bolest. V dobách ztrát byste se měli naučit využívat své vnitřní emocionální rezervy a vypořádat se s bolestí, kterou cítíte. Měli byste vyhledat lidi, kteří budou schopni vám pomoci. Pokud nemáte žádného přítele, nebo někoho, najděte si někoho, kdo vás vyslechne, například kněze, nebo terapeuta. I když budete mít pocit, že mluvíte zmateně a nesrozumitelně, pomůže vám promluvit si s někým, komu důvěřujete. Berte tyto rozhovory jako třídění emocí – vaše myšlenky nemusejí být srozumitelné, ani rozumné. Musíte je pouze vyjádřit.  Pokud máte pocit, že byste svými problémy ostatní lidi zatěžovali, stačí, když je budete varovat. Řekněte jim, že jste smutní, zmatení atd. a že možná nebudete mluvit smysluplně. Když budete mluvit s někým, komu na vás skutečně záleží, nebude mu to vadit. Bohužel vám nepomůže každý, s kým si promluvíte. Ignorujte lidi, kteří vám budou říkat, že se z toho musíte dostat, že nemáte být přecitlivělí, nebo že oni by se s podobnou ztrátou vypořádali snadno. Tito lidé nevědí, jak se cítíte, takže jim nevěnujte pozornost. Řekněte jim, že s vámi nemusejí trávit čas, pokud je vaše pocity obtěžují.  Někteří z těch, kteří vaše pocity budou brát na lehkou váhu, budou dobří přátelé, kteří to budou dělat v dobré víře. Až se budete cítit lépe, začněte se s těmito lidmi opět vídat. Do té doby s nimi ale netravte čas – emocionální zotavování nelze urychlit. Pokud jste o někoho přišli, možná se cítíte provinile. Možná se vám hlavou honí, že jste se nestihli rozloučit, nebo že jste se k tomu člověku měli chovat lépe. Nedovolte, aby vás pocity viny srazily k zemi. Minulost nezměníte tím, že na ni budete neustále myslet. Není vaše vina, že jste ztratili někoho, koho jste měli rádi. Místo abyste mysleli na to, co jste bývali mohli udělat jinak, se zaměřte na to, co můžete udělat nyní – zpracovat své emoce a pokračovat ve svém životě.  Pokud se cítíte provinile, promluvte si s někým, kdo daného člověka také znal. Někdo takový vás jistě přesvědčí, že ztráta milované osoby není vaší vinou. To, že někdo z vašeho života odešel neznamená, že na něho nesmíte vzpomínat. Je dobré vědět, že i když tento člověk již není s vámi, vaše přátelství, láska a vztahy stále existují. Nikdo vám je nevezme a navždy budou vaší součástí. Měli byste si schovat několik věcí, které vám tohoto člověka budou připomínat.  Tyto věci si uložte do krabice a prozatím je dejte někam, kde je nebudete mít neustále na očích. Až si budete chtít zavzpomínat, budete je moci vytáhnout a připomenout si vaše společné chvíle. Většinou není dobré mít tyto věci stále na očích. Alespoň ze začátku by to pro vás bylo těžké. Je smutným faktem, že společnost stále stigmatizuje lidi, kteří využívají odborné pomoci s emocionálními problémy. Návštěva psychologa nebo poradce rozhodně není nic, za co byste se měli stydět. Jde v podstatě o známku síly. Když vyhledáte pomoc, kterou potřebujete, projevíte tím touhu posunout se dopředu a překonat svůj smutek. Nebojte se objednat se k psychoterapeutovi – v roce 2004 navštívila ordinace psychologů více než čtvrtina všech dospělých Američanů.

english_section_name: Weathering Grief

summary: Přestaňte myslet na smutek. Zabavte se. Radujte se z maličkostí. Získejte zpět ideu toho, o co jste přišli. Travte čas s dobrými lidmi. Nepředstírejte štěstí. Dopřejte si trochu času, abyste se zotavili. Nepochybujte o svém štěstí.

document: Snažte se držet si pozitivní vzpomínky na radostné chvíle, které jste s daným člověkem prožili. Když se zaměříte na to negativní a budete si stále něco vyčítat, nepodaří se vám odpoutat se a jít dál a budete se cítit stále hůře. Uvědomte si, že člověk, o kterého jste přišli, by jistě nebyl rád, kdyby viděl, jak dlouho se trápíte. Pamatujte si věci přesně takové, jaké byly v nejlepší dobu a vzpomínejte na to, jak jste se společně smáli.   Pokud jste přišli o své zvíře, vzpomínejte na vše, co jste spolu prožili, na štěstí, které vám vaše zvíře přineslo a na to, co jste na něm měli nejraději. Kdykoli budete cítit smutek, vztek, nebo sebelítost, vezměte si deník a napište si všechny dobré věci o člověku, kterého jste ztratili, na které si vzpomenete. Ve chvílích smutku si tento deník budete moci pročítat a myslet na všechny příjemné chvíle, které jste společně prožili. Když budete mít stále co dělat a budete se zabývat různými úkoly, dáte svému mozku pauzu a nebudete neustále myslet na svoji ztrátu. Také budete mít možnost si uvědomit, že svět je stále příjemným místem.   Práce a studium vám mohou pomoci, ale nespoléhejte se na tyto běžné věci, jinak se vám může stát, že budete jen pracovat a truchlit. Měli byste svému životu dodat trochu radosti. Zkuste zahradničit, vařit, rybařit, poslouchat hudbu, chodit na procházky, kreslit nebo malovat, psát atd. Vyberte si činnost, která vás bude naplňovat a přinese vám radost (což vám studium a práce často nedokáže poskytnout). Zapojte se do dobrovolnické práce a místo přemýšlení o svých problémech myslete na problémy ostatních lidí. Můžete pomáhat dětem, bezdomovcům atd. Pokud máte rádi děti, jejich smích vás může uklidnit. Lidé, kteří truchlí, často zůstávají stále doma a zanedbávají vnější život. Když se přenesete přes prvotní smutek, měli byste využívat každé příležitosti chodit ven a trávit čas s ostatními lidmi. Choďte na procházky do přírody, meditujte a všímejte si krásy okolo sebe. Nesnažte se honit se za konkrétními pocity – pouze nechejte sluneční paprsky, aby vám dopadaly na kůži a zaposlouchejte se do zvuků okolního světa. Obdivujte krásu přírody a architektury a nezapomínejte na to, že svět je krásný. Život jde dál a vy si zasloužíte vést příjemný a spokojený život.  Existují důkazy o tom, že sluneční paprsky mají antidepresivní účinky.  Když vyrazíte ven, může vám to pomoci zbavit se smutku. Když někoho ztratíte, bohužel už si nikdy nebudete moci užívat jeho fyzickou přítomnost. Neznamená to ovšem, že tento člověk již neexistuje jako idea nebo symbol. Uvědomte si, že tento člověk bude navždy žít ve vašich vzpomínkách, slovech a činech. Když uděláte něco, co bude tímto člověkem ovlivněno, bude žít dál.  Mnoho náboženství nás učí, že podstata lidí zůstává naživu i po tom, co jejich fyzické tělo zemře. Jiná náboženství zase tvrdí, že se tato podstata převtěluje do jiné formy. Pokud věříte, může vás uklidnit fakt, že člověk, o kterého jste přišli, v duchovním světe stále existuje. Pravděpodobně bude těžké najít motivaci chodit mezi lidi a bavit se. Když překonáte smutek a uděláte to, budete se cítit ihned lépe. Je dobré vyhledat společnost přátel, kteří vám budou rozumět a budou vědět, čím si procházíte. Najděte si přátele, se kterými je zábava a kteří jsou citliví. Tito lidé vám pomohou vrátit se do běžného života, což vám zase pomůže rychleji překonat smutek.  Poprvé venku s přáteli po velké ztrátě to bude možná trochu divné, protože nikdo nebude vědět, jak s vámi má mluvit. Nenechejte se tím rozesmutnit – jednoho dne budete muset začít opět normálně žít. Buďte vytrvalí, může trvat několik týdnů nebo měsíců, než se budete cítit opět „normálně“. Vždy je dobré trávit čas s přáteli. Až začnete opět normálně žít, budete mít pocit, že se od vás vyžaduje, abyste se chovali šťastněji. Neměli byste se sice utápět ve smutku, ale neměli byste ani předstírat štěstí. Vynucené štěstí je příšerné – je velmi těžké nutit se k úsměvu, když se vám nechce. Štěstí by pro vás nemělo být tvrdou prací. Je v pořádku tvářit se nějakou dobu trochu smutně, ale nesmíte se vědomě snažit vyhýbat se štěstí a spokojenosti. Úsměvy si nechejte na chvíle, kdy se budete moci usmívat upřímně. Čas léčí všechny rány. Úplné zotavení může trvat měsíce, nebo i roky. Je to naprosto v pořádku. V pravou chvíli začnete člověku, o kterého jste přišli, projevovat úctu tím, že si budete svůj život opět užívat plnými doušky.    Nebojte se – nikdy nezapomenete na někoho, koho jste milovali. Nepřijdete ani o svoji vnitřní sílu, která vám umožňuje dosahovat vašich cílů. To, co se může změnit, je pouze váš přístup k životu. Budete mít nový smysl pro to, co je důležité a možná se vám změní názor na určité aspekty života. Pokud si ale neumožníte truchlit a zotavit se, nikdy se to nestane. Měli byste si sice dopřát nějaký čas na zotavenou, ale nezapomínejte na to, že váš život je cenný a že byste si měli co nejvíce užívat. Smyslem života je být šťastný, ne smutný. Nespěchejte, ale nespokojte se s částečným zotavením. Postupujte pomalu, ale jistě. Dlužíte to sami sobě – dívejte se dopředu a snažte se vrátit se zpět do života, bez ohledu na to, jak dlouho to potrvá. Nemusíte se cítit provinile kvůli tomu, že se cítíte dobře. Neexistuje žádná přesně daná doba, kterou musíte strávit truchlením. Když své štěstí získáte zpět dříve, nemusíte si to vyčítat. Pokud máte pocit, že jste se ze ztráty vzpamatovali, pravděpodobně je to pravda. Nestanovujte si žádnou přesnou dobu, kterou věnujete truchlení, ale ani neodkládejte štěstí. Nikdy se nenuťte být smutnější, než jste.

english_section_name: Working Towards Happiness


summary: Zbavte se očekávání. Buďte upřímní ohledně toho, kým jste. Travte se svým potenciálním partnerem co nejvíce času. Nikam nespěchejte. Všímejte si toho, jak se chováte v přítomnosti svého partnera. Připravte se na oběti.

document: Pokud se snažíte udržet funkční vztah, neočekávejte od svého partnera něco, co vám nemůže splnit. Je sice možné dosáhnout různých kompromisů i v důležitých věcech, ale v jádru jsou lidé po celý život stejní. Nemějte o svém partnerovi žádné iluze a nepřisuzujte mu vlastnosti, které nemá. Také neočekávejte, že se partner změní jen proto, aby vám udělal radost.  Je například v pořádku požádat partnera, aby vám někdy pomohl s úklidem – v takovém případě jsou kompromisy skutečně na místě. Není ale možné po partnerovi chtít, aby se rozhodl mít děti, když je nechce. Takovou změnu nemůžete očekávat od nikoho. Neměli byste svému partnerovi tajit nic důležitého, ale to samé platí i pro vás. Když s někým chodíte, pravděpodobně se ho budete snažit za každou cenu potěšit, takže budete pozměňovat minulost a současnost. Toto jednání bohužel vede nejen k pocitům viny, ale také k problémům ve vztahu. Když se partner nakonec dozví pravdu, může to vážně narušit jeho důvěru.  Je například v pořádku se na několik prvních schůzek oblékat trochu lépe, než jak chodíte normálně, ale neměli byste předstírat, že jste ateista, když ve skutečnosti praktikujete víru v Boha. Když svého partnera budete takto obelhávat, budete tím podvádět nejen jeho, ale i sebe. Z takového zklamání se většina vztahů již nevzpamatuje. Jak nejlépe zjistíte, zda se k sobě hodíte? Jedině tak, když spolu budete trávit hodně času. Zkuste to! Pokud chcete vědět, zda má váš vztah šanci vydržet, je důležité trávit spolu hodně času v různém prostředí. Když spolu bez problémů vydržíte dny, týdny a měsíce, budete mít velkou šanci, že jste našli toho pravého.  Pravděpodobně budete chtít zjistit, jak váš partner vychází s vašimi blízkými (a naopak). Vezměte svého partnera na setkání s vašimi přáteli a představte ho své rodině. Pokud s nimi bude vycházet dobře, budete mít hned o starost méně. Hledáte někoho, s kým budete chtít strávit celý zbytek života, takže rozhodně není důvod někam spěchat. Nechejte váš vztah, aby se vyvíjel vlastní tempem. Nedržte se žádného časového plánu a postupujte zvolna. Když uspěcháte důležitá rozhodnutí, jako je společné bydlení, svatba, nebo děti, budete riskovat, že na to ve skutečnosti nebudete připravení, nebo že váš partner nakonec nebude tím, koho hledáte.  V žádném případě s partnerem nemějte sex, dokud se alespoň trochu nepoznáte. Je samozřejmě možné, že se nezávazný vztah vyvine v něco vážnějšího, ale sexuální intimita by neměla být základem dlouhodobého štěstí. Přestože je vzájemná přitažlivost pro vztah důležitá, když chvíli počkáte, budete mít lepší představu o tom, zda se k sobě hodíte. Pokud máte pocit, že se chováte afektovaně a předstíráte, že jste jiní, než ve skutečnosti, může to znamenat, že se s partnerem necítíte dobře. Pokud jste ovšem uvolnění a cítíte se naprosto přirozeně, jste na dobré cestě. Je důležité chovat se k partnerovi naprosto upřímně. Kdybyste chtěli stále něco předstírat, nakonec by vám došla energie – a to by po pěti letech manželství rozhodně nedopadlo dobře. Žádný vztah není dokonalý. Budete muset řešit problémy a budete muset obětovat své vlastní potřeby pro dobro vašeho partnera a vašeho vztahu. Je na vás, abyste se rozhodli, jak daleko hodláte zajít – většina dobrých a pevných vztahů má vyrovnaný poměr „dávání a braní“ a oba partneři jsou ochotni něco pro toho druhého obětovat.  Co se týče obětí ve prospěch vztahu, malé věci, jako jsou různé osobní zvyky, byste měli být ochotní obětovat. Velké životní cíle by ovšem neměly být předmětem obětí, protože by to mohlo nakonec způsobit nespokojenost ve vztahu. Pokud například chcete jít do baru s kamarády, měli byste být ochotni se toho vzdát ve prospěch času stráveného s partnerem, ale pokud nechcete děti a váš partner vás nutí, abyste si to rozmysleli, neměli byste se k tomu nechat tlačit.

english_section_name: Making Your Relationship Work

summary: Rozhodněte se, zda chcete děti. Zamyslete se nad tím, jak moc je pro vás důležitá kultura a náboženství. Rozhodněte se, za co chcete utrácet své peníze. Rozhodněte se, jakým způsobem chcete svého partnera zapojit do své rodiny (a naopak). Rozhodněte se, jaký životní styl chcete vést. Rozhodněte se, kde chcete žít.

document: Toto rozhodnutí je opravdu důležité – pravděpodobně jedno z nejdůležitějších rozhodnutí, které budete s partnerem muset učinit. Přesto se touto otázkou spousta párů zabývá až když je příliš pozdě. Výchova dětí může pro některé lidi být životním cílem, ale jiní ji mohou vnímat jako přílišnou zodpovědnost, finanční závazek a rozhodnutí, které ovlivní váš život minimálně na 18 let, takže děti buď nechtějí, nebo toto rozhodnutí neberou na lehkou váhu.  V USA momentálně většina lidí chce děti, ale neplatí to pro každého, takže byste se o tom s partnerem rozhodně měli bavit. Mnoho lidí považuje své kulturní a náboženské tradice za důležitou součást svého života. Agnostici nebo ateisté zase náboženství nepovažují za nic, co by mělo určovat jejich životní styl. Oba tyto názory jsou naprosto v pořádku, ale pro některé lidi je důležité najít si partnera, který smýšlí stejným způsobem. Než začnete s někým chodit, je důležité si o těchto věcech promluvit, abyste mezi sebou měli jasno.  Aby bylo jasno – rasa, náboženství a kultura neurčuje, s kým můžete mít vztah. Například v USA jsou v dnešní době smíšené páry častějším jevem, než kdy dříve. Peníze jsou citlivým tématem, ale je důležité, abyste na ně měli stejný názor. Peníze totiž mohou hrát důležitou roli v tom, jaký životní styl si člověk zvolí – mohou ovlivnit to, jak dlouho budou oba partneři pracovat, jakou práci si zvolí, jak budou žít a mnoho dalších věcí. Když si vašem názoru na peníze otevřeně promluvíte, ušetříte si spoustu budoucích hádek a problémů.  Zde je příklad finančních rozhodnutí, která musí pár činit společně: v páru, kde jeden z partnerů hodlá strávit většinu mládí cestováním a objevováním světa a druhý chce budovat kariéru a postavit si dům, pravděpodobně nebude možné zajistit, aby oba dosáhli svého. Naše rodiny ovlivňují to, jak uvažujeme a jak se chováme. Je důležité mít přesnou představu o tom, jak hodláme partnera začlenit do své rodiny. Měli byste vědět, jakou roli by měl partner hrát ve vaší rodině (mezi vašimi rodiči, sourozenci atd.). Také váš partner by měl vědět, co od vás v tomto ohledu očekává.  Například pro některé páry s dětmi je velmi důležité, aby jeden z partnerů byl doma a staral se o děti. Jiným nedělá problém najmout si chůvu. Podobně někteří lidé chtějí, aby je jejich rodiče často navštěvovali, zatímco jiní lidé chtějí mít více soukromí. Toto rozhodnutí je velmi důležité, ale naštěstí je většinou dost brzy jasné, zda vám to s partnerem v tomto ohledu bude fungovat. Vy a váš partner byste měli mít podobné názory na to, jak chcete trávit volný čas, kolik přátel chcete mít a jak často se s nimi chcete vídat a jaké materiální výhody si chcete dopřávat. Nemusíte sice mít úplně stejné názory, ale neměli byste se rozcházet v důležitých věcech, které vyžadují velké kompromisy.  Pokud například jeden z páru chce v pondělí večer sledovat wrestlingové zápasy a ten druhý chce sledovat dokumenty o přírodě, pravděpodobně budou schopni se nějak dohodnout (mohou si například koupit DVR). Na druhou stranu pokud si jeden z partnerů chce koupit dům a ten druhý chce žít navždy v pronájmu, mohou se ve vztahu vyskytnout nepřekonatelné problémy. Někdy je místo pobytu klíčem ke štěstí páru. Lidé často chtějí žít v blízkosti svých přátel a rodiny, nebo na místech, kde je možné věnovat se určitým činnostem. Pokud oba partneři nebudou na jednom místě spokojeni, je možné to vyřešit (alespoň částečně) pouze častým cestováním.

english_section_name: Setting Your Priorities

summary: Buďte aktivní. Seznamujte se s lidmi při činnostech, které vás baví. Buďte sami sebou. Nebojte se.

document: Pro každého je někde na světě ten pravý – vaším úkolem je tohoto člověka najít. Když se nebudete snažit poznávat nové lidi, zkoušet nové věci a navštěvovat nová místa, pravděpodobně tohoto člověka nenajdete. Pokud tedy hledáte životního partnera, začněte tím, že budete více chodit ven. Travte svůj volný čas ve společnosti, seznamujte se s novými lidmi a neseďte doma.  Většina expertů na vztahy radí být aktivní. Někteří z nich dokonce tvrdí, že byste se měli snažit najít si partnera se stejným úsilím, jaké věnujete například své kariéře. Nemusíte chodit každý víkend do hlučných barů, abyste se mohli seznamovat s novými lidmi – rozhodně ne v případě, že vás to nebaví. U některých lidí to sice funguje, ale většina lidí svého životního partnera najde tak, že se věnuje věcem, které je baví. Když budete dělat to, co máte rádi, pravděpodobně se setkáte s lidmi, kteří mají stejné zájmy, což je ve vztahu vždy dobré.  I solitérní koníčky vám mohou umožnit poznat nové lidi. Čtete si rádo komiksy a hrajete videohry? Jeďte na nějaké setkání fanoušků! Malujete? Uspořádejte výstavu! Píšete? Začněte chodit na setkání spisovatelů. Každý má něco, co ho skutečně baví, takže se nebojte a začněte hledat lidi, se kterými si budete mít o čem povídat. Protože hledáte někoho, s kým budete trávit zbytek života, měli byste se chovat naprosto přirozeně. Většina lidí není ochotná se otevřít novým lidem, dokud je nepoznají trochu lépe. Pokud vám nevadí chovat se na prvním rande otevřeně a přirozeně, zkuste to. Dodržujte všechny základní kroky vztahu: pozvání na rande, několik prvních schůzek, postupné poznávání partnera, rozhodnutí o exkluzivním vztahu atd. Když budete postupovat tímto způsobem, dáte svému partnerovi šanci, aby se do vás zamiloval naprosto přirozeně. Cesta k nalezení životního partnera může být dlouhá a trnitá. Někdy budete možná mít pocit, že ho nikdy nenajdete. Bez ohledu na to, co budete dělat, se nikdy nevzdávejte naděje. Lidé po celém světě se potýkají s nástrahami romantických vztahů. Každý musí řešit určité osobní problémy. Neexistuje žádný správný způsob, jak si najít životního partnera, takže se neposuzujte podle ostatních párů. nedovolte, aby vám negativní myšlenky zabránily najít někoho, s kým budete chtít strávit celý život. Sebevědomí, nebojácnost a vytrvalost jsou klíčem k nalezení toho pravého! Sebevědomí je velmi sexy! Nebojácné sebevědomí je vlastnost, díky které budete pro potenciální partnery přitažlivější – čím sebejistěji se budete chovat, tím uvolněněji budete působit a tím lépe se budete bavit.

english_section_name: Finding “The Right One”

summary: Vnímejte sami sebe realisticky. Určete si své životní cíle. Poučte se ze zkušeností z předešlých vztahů. V prvních fázích vztahu se ptejte na spoustu otázek.

document: Vaše cesta za životním partnerem by měla začínat u vás. Pokud chcete zjistit, kdo se k vám nejlépe hodí, budete muset dobře znát sami sebe. Musíte vědět, co máte rádi, co rádi nemáte, co vám jde a co vám nejde. Musíte vědět, co od života očekáváte a co očekáváte od svého partnera. Musíte být sami k sobě upřímní. Pokud se vám nedaří zjistit, kým jste, požádejte o pomoc nějakého blízkého kamaráda.  Nejdůležitější je milovat sama sebe, i se všemi vašimi chybami. Nemůžete očekávat, že vás bude někdo milovat, když nebudete milovat sami sebe. Když se budete pokoušet vybudovat dlouhodobý vztah s negativním postojem sami k sobě, pravděpodobně se připravíte o všechny šance na fungující milující vztah a ublížíte sobě i vašemu partnerovi. Nejprve tedy musíte pracovat sami na sobě. Dva lidé, kteří spolu tráví celý život, musejí mít stejné hodnoty a cíle (alespoň většinu z nich). Když se neshodnete na něčem opravdu důležitém, může to celý váš vztah narušit, i když si ve všem ostatním budete rozumět. Buďte k sobě upřímní – když si budete lhát, váš vztah tím utrpí a nebude to k partnerovi férové. Zde uvádíme několik důležitých životních rozhodnutí, které byste si měli ujasnit ještě dříve, než si budete hledat životního partnera:   Chci mít děti? Kde chci žít? Chci pracovat, nebo se starat o domácnost (nebo obojí)? Chci mít věrný vztah? Čeho chci v životě dosáhnout? Jaký životní styl chci vést? Pokud nevíte, jakého partnera byste měli hledat, nebo co od života očekáváte, vzpomeňte si na své předešlé vztahy. Volby, které ve vztazích činíte, vám pomohou zjistit, co od partnera očekáváte a co je u vás potřeba pro fungování dlouhodobého vztahu. Zde uvádíme několik otázek, na které byste si měli odpovědět:   Co se mi na partnerovi líbilo? Co jsem si s partnerem nejvíce užíval/a? Na čem jsme se s partnerem neshodli? Za co mě partner kritizoval? Za co jsem kritizoval/a partnera? Proč náš vztah skončil? Když začnete s někým chodit, často si s ním povídejte. Zjistěte, co u životního partnera hledá, jaké jsou jeho životní cíle a dlouhodobé plány, jaké má zájmy, názory atd. Všechny tyto věci mohou mít vliv na vaši dlouhodobou kompatibilitu, takže se nebojte klást různé otázky.   Budete se muset zamyslet nad všemi aspekty života. Zjistěte například, zda partner pije, kouří, nebo bere drogy, zda má nějaké vnitřní démony, zda vás bude podporovat ve všem, co vás bude zajímat atd. Tyto otázky byste partnerovi neměli klást hned na prvním rande. Měli byste na ně ale získat odpovědi dost brzy ve vztahu, nejlépe ještě dříve, než se váš vztah vyvine a začne být vážnější. Obecně lze říci, že byste v nich měli mít jasno během prvních šesti měsíců vztahu.

english_section_name: Determining Your Ideal Partner