summary: Pište jasně a stručně. Dejte svému nadřízenému alespoň dva týdny. Neuvádějte důvody pro svůj odchod. Chovejte se formálně, ale zároveň přátelsky. Pište pozitivním tónem. Poděkujte svému zaměstnavateli. Informujte svého nadřízeného o tom, že hodláte dokončit všechny velké projekty, na kterých pracujete. Nabídněte šéfovi, že společnosti budete pomáhat i nadále. Zakončete výpověď pozitivně.

document: Na první řádek byste měli napsat, že hodláte za dva týdny skončit v práci. Nepište nic, podle čeho by si šéf mohl myslet, že si to ještě rozmyslíte, nebo že zůstanete, když vám dá protinabídku.   Dobrý příklad: „Tímto dopisem chci oficiálně podat výpověď na pozici ____ k /datum/.“ Dobrý příklad: „Já, ____, tímto dopisem podávám výpověď k ___.“ Špatný příklad: „Rád bych ukončil svůj zaměstnanecký poměr. Dejte mi prosím vědět, kdy by vám vyhovovalo mě propustit.“ Špatný příklad: „Pokud vše půjde podle plánu, chtěl bych za dva týdny podat výpověď.“ V dnešní době již v mnoha společnostech není nutné podávat výpověď o dva týdny dříve, ale stále je to považováno za profesionální slušnost.   Když odejdete z práce dříve než po uplynutí této lhůty, vaši budoucí zaměstnavatelé budou mít strach, že jim uděláte to samé. Pokud máte v práci momentálně těžké období a máte spoustu práce, možná bude nejlepší podat výpověď se lhůtou 4 týdny. Také lidé na vyšších pozicích by měli svému zaměstnavateli dát více času. Dobrým pravidlem je přizpůsobit výpovědní lhůtu přidělené dovolené. Pokud máte například nárok na tři týdny dovolené za rok, měli byste podat výpověď tři týdny před plánovaným odchodem. Platí to zejména v případě, že by vaše důvody mohly vyvolat hádky a nedorozumění, ale i v případě, že z práce odcházíte pozitivně naladění, byste do výpovědi neměli psát, proč odcházíte.  Pokud se vás ovšem šéf na vaše důvody zeptá, měli byste mu odpovědět. Připravte si také důvod, který řeknete nadřízeným a kolegům. Nemusíte tento důvod uvádět do výpovědi, ale měli byste ho mít připraven pro případ, že se vás někdo zeptá osobně. V následujících dvou týdnech po odevzdání výpovědi byste se měli chovat profesionálně, ale ne tak profesionálně, abyste na ostatní působili chladně. Měli byste výpověď psát co nejpřátelštějším tónem.   Pokud se svými nadřízenými komunikujete striktně profesionálně, pokračujte v tom i v posledních dvou týdnech v práci. Pokud ovšem máte se šéfem přátelský vztah, nebojte se s ním komunikovat osobněji. Osobní tón je akceptovatelný, ale dejte si pozor, abyste nemluvili příliš uvolněně a neohrabaně. Dobrý příklad: „Velmi si vážím zkušeností a pracovních příležitostí, které mi práce ve vaší společnosti poskytla.“ Špatný příklad: „Formálně bych Vám rád sdělil, že budu o společnosti ABC vždy mluvit pozitivně a že nechovám zášť k žádnému z jejích zaměstnanců.“ Špatný příklad: „Díky za všechno!“ Vaše výpověď bude to poslední, co půjde do vaší složky, takže byste se měli snažit zanechat dobrý dojem. I pokud svoji práci nesnášíte a nechcete s danou společností už nic mít, není dobré pálit za sebou mosty.   Pokud se váš potenciální budoucí zaměstnavatel zeptá vašeho bývalého šéfa na reference, bude se vám hodit, že jste podali výpověď včas a odešli jste ze zaměstnání v pozitivní náladě. Hodí se to také v případě, že výpověď podáváte nadřízenému, který vás vůbec nezná. Nikoho ve výpovědi nepomlouvejte a nekritizujte společnost ani její zaměstnance. Napište krátké poděkování za příležitost pracovat v dané společnosti a za zkušenosti, které jste během pracovního poměru nasbírali. Každá práce je cennou zkušeností a to i v případě, že její nevýhody značně přesahují výhody.   Pokud na bývalou práci vzpomínáte vcelku pozitivně, dejte to najevo. Napište například „Velmi rád bych Vám poděkoval za celé ty tři poslední roky. Naučil jsem se toho mnohem více, než jsem čekal a velmi si vážím vaší trpělivosti a štědrosti.“ Pokud byly vaše zkušenosti spíše negativní, napište něco obecného, například: „Rád bych Vám také poděkoval za zkušenosti, které jsem v posledních třech letech získal.“ Měli byste se postarat o to, aby se před vaším odchodem dokončily všechny důležité projekty, které by bez vaší pomoci mohly selhat. V žádném případě nenechejte společnost ve štychu.  Dlouhodobé projekty a menší projekty dokončovat nemusíte – pouze je delegujte na někoho jiného. Když se postaráte o dokončení všech projektů, uděláte na zaměstnavatele dobrý dojem, takže budete mít větší šanci, že někdy v budoucnu dostanete pozitivní doporučení. Společnost si bez vás pravděpodobně bude muset zvyknout na jiný pracovní režim, což nebude snadné. Napište do výpovědi, že nabízíte svoji pomoc i po skončení pracovního poměru. Uveďte své telefonní číslo a emailovou adresu, aby vás bývalí kolegové a nadřízení mohli v případě potřeby kontaktovat. Přestože jste již zaměstnavateli poděkovali, je dobré uzavřít výpověď opětovným vyjádřením vděku.  Příklad: „Vždy si budu vážit toho, co jste pro mne Vy a Vaše společnost udělali.“

english_section_name: Determining What to Say and How to Say It

summary: Napište dopis, ne email. Do levého horního rohu napište datum. Uveďte vnitřní adresu. Oslovte svého nadřízeného přímo. Napište text výpovědi. Napište přátelské rozloučení. Napište své jméno a na vytištěný dopis se podepište.

document: Pokud chcete podat výpověď, měli byste ji napsat jako dopis a přinést ji do práce vytištěnou. Výpověď byste šéfovi měli předat osobně.   Email je sice rychlejší a jednodušší, ale není dostatečně profesionální a na šéfa byste emailovou výpovědí jistě neudělali dobrý dojem. Neposílejte výpověď poštou ani vnitřním systémem. Mohla by se zpozdit a než by se k ní váš šéf dostal, vaše dvoutýdenní lhůta by byla u konce. Standardně se do formálního dopisu v levém horním rohu uvádí datum. Měsíc napište slovy, den a rok napište číslicemi.  Příklad: 26. června 2013 Není nutné uvádět zpáteční adresu, protože jde o adresu vašeho zaměstnavatele. Pokud chcete, použijte hlavičkový papír vaší společnosti. Pokud používáte hlavičkový papír, můžete přeskočit i adresu příjemce, protože jde o jednu společnost. Můžete dopis ovšem adresovat přímo vašemu nadřízenému.   Na první řádek napište titul a celé jméno vašeho nadřízeného. Na druhý řádek napište ulici a číslo popisné, na třetí řádek napište město a stát. Mezi datem a adresou vynechejte alespoň jeden řádek a další řádek vynechejte mezi adresou a oslovením. Dopis by měl začínat „Vážený/á (jméno vašeho šéfa)“ – nikdy byste neměli psát obecné oslovení.  Měli byste svého nadřízeného oslovovat tak, jak jste zvyklí, i v případě, že jde o lehce neprofesionální oslovení. Pokud si například tykáte, měli byste napsat „Drahý Jane.“ Pokud se oslovujete příjmením, napište „Vážený pane Nováku.“ Po pozdravu vynechejte jeden řádek a začněte psát samotný text výpovědi.   Odstavce byste měli psát jednoduchým řádkováním, ale mezi každým odstavcem nechejte jeden řádek volný. Začátky odstavců neodsazujte. Výpověď by neměla být delší, než jedna strana. Abyste zachovali pozitivní tón celé výpovědi, měli byste na konec napsat o něco vřelejší rozloučení, než jen klasické „s pozdravem“ nebo „s úctou.“ Zde uvádíme několik příkladů:  Se srdečnými pozdravy S přáním všeho dobrého S vřelými díky Po rozloučení vynechejte čtyři řádky a napište své jméno. Po vytištění se na řádek nad jménem ještě podepište.

english_section_name: Formatting the Letter

summary: Jděte s výpovědí přímo za svým šéfem. Kopie výpovědi pošlete všem, kteří je budou potřebovat. Pracujte pilně a dokončete všechny probíhající projekty.

document: Pokud se chcete zachovat profesionálně, odneste šéfovi výpověď osobně.   Budete si pravděpodobně muset domluvit schůzku, ale pokud pracujete v malé společnosti a máte se šéfem dobré vztahy, možná bude možné se za ním zastavit i bez ohlášení. Zavřete za sebou dveře, aby váš rozhovor nikdo neslyšel. Podejte šéfovi výpověď a řekněte mu, o co jde. Váš šéf s vámi pravděpodobně bude chtít vše probrat. Odpovězte mu na všechny otázky, i když vaše výpověď obsahuje všechny důležité informace. Nakonec šéfovi poděkujte a podejte mu ruku. Většinou jde o personální oddělení a o další nadřízené.  Kolegům, mentorům, členům týmu a klientům byste o svém odchodu měli říci osobně. Není nutné jim dávat kopii vaší výpovědi. Pokud jste slíbili, že dokončíte práci na všech projektech, které jste započali, budete se do toho muset pustit.   I v případě, že jste nikomu nic neslíbili, se v posledních dvou týdnech nesmíte flákat. Váš odchod společnost oslabí a je vaší povinností postarat se o to, aby vše proběhlo co nejlépe. Pokud máte ovšem pocit, že se k vám ve společnosti kvůli vašemu odchodu chovají nespravedlivě, nedovolte, aby vás někdo využíval.

english_section_name: Turning In Your 2 Weeks Notice


summary: Uvědomujte si subjektivní povahu hororových příběhů. Přečtěte si několik druhů hororových příběhů. Analyzujte příklady hororových příběhů.

document: Stejně jako komedie je i horor relativně složitým žánrem na psaní, protože to, co jednoho člověka může vyděsit k smrti, nechá jiného člověka naprosto chladným. Ale stejně jako dobré vtipy i dobré horory byly již mnohokrát napsány mistry tohoto žánru.  Přestože váš příběh nemusí zaujmout všechny čtenáře, nebo u všech vyvolat strach, jistě se najde alespoň jeden z nich, kterému se vaše psaní bude líbit. Seznamte se s tímto žánrem tím, že si přečtete různé příklady hororových příběhů, od klasických duchařských historek až po současnou literaturu. Jak řekl slavný hororový spisovatel Stephen King: „Pokud chcete být dobrým spisovatelem, musíte co nejvíce číst a psát.“  Zamyslete se nad duchařskými příběhy a městskými legendami, které jste si vyprávěli s kamarády u ohně, nebo které jste četli ve škole či ve volném čase. Můžete zkusit konkrétní práce, jako například:   „The Monkey Paw,“ hororový příběh z 18. století od Williama Wymarka Jacobse o třech příšerných přáních, které splnila kouzelná opičí pracka.   „The Tell-Tale Heart,“ skvělý hororový příběh od Edgara Allana Poa. Psychologicky znepokojivý příběh o vraždě a duších.   Variace Neila Gaimana na klasickou říkanku „Humpty Dumpty“ v „The Case of Four and Twenty Blackbirds.“  Udělali byste velkou chybu, kdybyste si nepřečetli hororové příběhy mistra tohoto žánru Stephena Kinga. Napsal více než 200 povídek a využívá různé metody, jak vyděsit své čtenáře. Existuje spousta seznamů nejlepších hororových příběhů na světě, , ale měli byste si přečíst „Pohyblivý prst,“  nebo „Děti kukuřice,“ abyste získali představu o stylu Stephena Kinga. Současná spisovatelka Joyce Carol Oates napsala slavný příběh Where Are You Going, Where Have You Been?, který využívá psychologický teror. Vyberte si jeden nebo dva příběhy, které vás bavilo číst a zamyslete se nad tím, jaké metody využívají k tomu, aby dosáhli určitých cílů. Zaměřte se na prostředí, zápletku, postavy, nebo zvraty v ději. Například:   V Pohyblivém prstu Stepen King předkládá premisu: muž, který vidí a slyší pohyblivý lidský prst, jak škrábe po zdi jeho koupelny a potom ho krátkou dobu sleduje. Muž se prstu snaží utéct, dokud není přinucen se mu postavit a čelit mu. King využívá také další prvky, jako jsou různé hry a rozhovory mezi hlavní postavou a jeho manželkou, které příběhu dodávají ještě více napětí a hororového nádechu. V příběhu Where Are You Going, Where Have You Been? autorka popisuje hlavní postavu, dívku jménem Connie, tak, že poskytuje pohled na její každodenní život a zaměřuje se na jeden jediný den, kdy ke Connie domů přijedou dva muži v době, kdy je doma sama. Oates využívá dialog k budování napětí a strachu a umožňuje čtenářům prožívat rostoucí děs a strach hlavní postavy v průběhu konfrontace s těmito muži. V obou příbězích se napětí stupňuje pomocí kombinace šoku a strachu a vyžívají se potenciálně nadpřirozené prvky (pohyblivý lidský prst)  a psychologicky znepokojivé obrazy (malá dívka, sama doma se dvěma cizími muži).

english_section_name: Understanding the Horror Genre

summary: Zajistěte, aby se čtenáři s postavami ztotožňovali a záleželo jim na nich. Připravte si špatné věci, které se vaší postavě stanou. Umožněte svým postavám, aby dělaly chyby a špatná rozhodnutí. Jasně uveďte, co je pro hlavní postavu v sázce.

document: Uděláte to tak, že postavy popíšete detailně a uvedete jejich každodenní činnosti, vztahy a názory na svět.   Uveďte věk a povolání své hlavní postavy. Uveďte rodinný stav vaší hlavní postavy. Uveďte, jak daná postava vidí svět (cynik, skeptik, úzkostlivý člověk, spokojený člověk, vyrovnaný člověk). Přidejte konkrétní detaily. Zajistěte, aby vaše postava působila jedinečným dojmem a dodejte jí například zajímavý účes, nebo jizvu, nebo jí vymyslete nějakou odchylku z běžného vzhledu či vystupování (zajímavé oblečení, šperky, dýmku, nebo třeba hůlku). Můžete postavu ozvláštnit také jazykem, který bude používat. Tímto způsobem můžete také odlišovat jednotlivé postavy a zajistit, že budou pro čtenáře zajímavější. Až se čtenáři identifikují s hlavní postavou, postava se pro ně stane jejich vlastním dítětem. Budou s ní soucítit a budou chtít, aby svůj konflikt dokázala vyřešit a zároveň si budou uvědomovat, že se jí to pravděpodobně nepodaří. Toto napětí mezi tím, co si čtenář přeje a tím, co by se mohlo pokazit, váš příběh bude posouvat dál a zajistí, že se od něj čtenáři neodtrhnou. Většina hororových příběhů je plná strachu a tragédií, ať už je vaše postava schopná svůj strach překonat, nebo ne. Příběh, ve kterém se dobrým lidem dějí jen dobré věci, je pro mnoho lidí příjemný, ale nikoho nevyděsí. Tragédie a špatné věci, které se dějí hodným lidem, jsou pro čtenáře nejen reálnější, ale také u nich vyvolávají pocity napětí.  Pokud chcete vytvořit konflikt v životě nějaké postavy, musíte ji uvést do nebezpečí, ať už půjde o pohyblivý prst, o dva cizí muže v autě, o vraždícího klauna, nebo třeba o tajemnou opičí pracku. Například v povídce Pohyblivý prst je hlavní postava, muž Howard, muž středního věku, který rád sleduje televizní soutěž Jeopardy, má pohodlný vztah se svojí ženou a žije obyčejný a klidný život střední třídy. King ovšem nedovolí, aby se čtenáři cítili příliš pohodlně a příjemně v životě této hlavní postavy, protože brzy uvede do děje pohyblivý prst, který se objeví v Howardově koupelně. Objev škrábání v koupelně a Howardovy následné pokusy se mu za každou cenu vyhnout nebo ho zničit vytváří příběh, který z normálního života běžného muže udělá hororový příběh díky strachu z neznámého a nemožného. Až uvedete do děje problém nebo hrozbu, která vaší postavě hrozí, budete muset zajistit, že na tuto hrozbu bude postava reagovat špatně a zároveň se bude přesvědčovat, že se ve skutečnosti chová správně.   Je důležité vytvořit pro postavu dostatečnou motivaci, aby měla pocit, že jsou její špatná rozhodnutí správná a ne pouze hloupá a neuvěřitelná. Atraktivní mladá dívka, která hlídá dítě a zareaguje na vraždícího maniaka v masce tím, že neuteče k telefonu, aby zavolala policii, ale ven do temného hlubokého lesa, se chová nejen hloupě, ale pro čtenáře také neuvěřitelně. Pokud ale vaše postava udělá něco uvěřitelného, ale přesto chybného a zareaguje na nebezpečí špatně, čtenář bude ochoten připustit, že se tak skutečně rozhodla. Například v povídce Stephena Kinga Pohyblivý prst se Howard původně rozhodne, že své ženě o škrábajícím prstu v koupelně neřekne, protože si myslí, že má halucinace, nebo že zvuky vydává nějaká myš nebo jiné zvíře, které je v koupelně uvězněno. Příběh toto vysvětlení ospravedlňuje tím, že se Howard v podstatě chová přesně tak, jak by se v jeho situaci zachovala většina lidí, kdyby opakovaně slyšeli divné zvuky nebo viděli divné věci: nejde o nic skutečného, mám pouze halucinace, všechno se mi jen zdá. Později se v příběhu Howard rozhodne pustit svoji ženu do koupelny a neřekne jí o pohyblivém prstu u toalety vůbec nic, takže si příběh v hraje s vnímáním reality hlavní postavy a naznačuje, že je skutečně možné, že se mu pohyblivý prst opravdu jen zdá. To, co je pro hlavní postavu v sázce, je to, o co může přijít, když se v příběhu rozhodne špatně, nebo se zachová nesprávně. Pokud čtenáři nevědí, co je v sázce v případě konfliktu hlavní postavy, nebudou mít strach, že se postava zachová špatně. Dobrý hororový příběh je o vyvolávání extrémních emocí, jako je úzkost a strach, čehož lze dosáhnout pomocí vytváření extrémních emocí u hlavních postav.   Strach se buduje pomocí toho, že si postava a čtenář uvědomuje, co může ztratit, když se zachová špatně. Pokud se vaše hlavní postava rozhodne postavit se vraždícímu klaunovi na půdě, nebo dvěma mužům v autě, čtenář si musí uvědomovat, co by tím mohla ztratit, kdyby šlo o špatné rozhodnutí. Ideálně by mělo jít o velké nebezpečí, například o ztrátu rozumu, o ztrátu nevinnosti, o nebezpečí smrti, nebo o ztrátu nějaké osoby, která je pro hlavní postavu velmi důležitá. V případě Kingova příběhu se hlavní postava bojí, že když se pohyblivému prstu postaví, mohla by přijít o rozum. V sázce je tedy velmi mnoho a čtenářům je to od začátku příběhu jasné. Když se tedy Howard nakonec rozhodne se pohyblivému prstu postavit, čtenáři mají strach z toho, jak to dopadne a zda Howard bude mít úspěch, nebo ho čeká velká ztráta.

english_section_name: Developing the Characters

summary: Manipulujte se čtenáři, ale příliš je nemaťte. Přidejte na konec příběhu z vrat. Vyhýbejte se klišé.

document: Čtenáři mohou být buď zmatení, nebo vyděšení, ale ne obojí. Když je budete podvádět a manipulovat s nimi zatajováním, měněním rysů postavy, nebo odhalováním zápletky, která vede pouze k vybudování napětí, mohli byste zničit strach a úzkost, kterou pocítí.   Naznačujte vyvrcholení příběhu tím, že budete poskytovat malé detaily a informace, například označení na lahvičce, která se bude hlavní postavě posléze hodit, nebo zvuk hlasu v pokoji, který později bude značit nadpřirozenou bytost, nebo třeba i nabitou pistoli pod polštářem, která později sama vystřelí, nebo ji hlavní postava bude moci použít. Vybudujte napětí tím, že budete střídat bizarní a napínavé chvíle s tichými klidnými chvílemi, ve kterých si vaše postava bude moci chvíli odpočinout a cítit se opět v bezpečí. Potom napětí opět vygradujte tím, že zapojíte hlavní postavu do konfliktu a zajistíte, že bude konflikt ještě vážnější nebo hrozivější. V Pohyblivém prstu toho King dosahuje tím, že se Howard vyděsí kvůli prstu, potom vede relativně normální rozhovor se svojí ženou a dívá se přitom na soutěž Jeopardy a říká si, že se mu prst v koupelně jen zdál a že nejde o nic reálného, ale později samozřejmě zjistí, že když otevře dveře od koupelny, prst se tam nachází, je mnohem delší než dříve a pohybuje se mnohem rychleji, než dříve. King postupně buduje napětí jak u postavy, tak u čtenáře tím, že představuje hrozbu a potom ji nechá zastínit zbytkem příběhu. Jako čtenáři víme, že to znamená něco velmi zlého a nyní jsme v pozici, kdy musíme sledovat, jak se Howard snaží prstu uniknout a nakonec mu musí čelit. Dobrý zvrat na konci hororového příběhu může příběh značně posílit, takže je důležité vytvořit takový zvrat, který vysvětlí nevysvětlené věci ohledně konfliktu hlavní postavy, ale přesto zanechá ve vzduchu jednu z hlavních otázek, aby čtenáři mohli využít svoji představivost.   Měli byste sice zajistit, aby měl příběh uspokojivý konec, ale také byste neměli vše uzavírat tak, aby čtenáři po dočtení příběhu neměli už o čem přemýšlet a zbavili se pocitů nejistoty. Měli byste zajistit, aby hlavní postava prožila uvědomění konfliktu a zjištění, jak konflikt vyřešit. Toto odhalení by mělo být výsledkem postupné gradace napětí během celého příběhu a mělo by pro čtenáře představovat pocit skutečného vysvobození.   V Pohyblivém prstu tento moment pro Howarda nastává ve chvíli, kdy zjistí, že prst může být známkou nějakého nebezpečí, nebo zla ve světě. Policistovi, který ho přijde zatknout, když si sousedi stěžují a hluk, položí poslední otázku ze soutěže Jeopardy, z kategorie „nevysvětlitelné“: „Proč se zlé věci stávají vždy těm nejhodnějším lidem?“ Policista se otočí k zavřenému záchodu, kde Howard uložil useknutý prst a „vše zváží,“ než se rozhodne toaletu otevřít a podívat se tváří v tvář nevysvětlitelnému a neznámému. Tento konec způsobí, že čtenář nebude vědět, co policista v toaletě spatřil, a zda byl prst skutečný, nebo šlo o Howardův výmysl či halucinaci. Tímto způsobem je možné dosáhnout otevřeného konce, aniž by to pro čtenáře bylo příliš matoucí, nebo příliš překvapivé. Stejně jako v každém jiném žánru i v hororu existuje spousta tropů a klišé, kterým byste se měli za každou cenu vyhýbat, abyste napsali jedinečný a zajímavý příběh. Od dobře známých obrazů, jako je vraždící klaun na půdě až po osamocenou dívku, která hlídá děti v domě a po fráze, jako „Nedívej se za sebe“ nebo „Všichni tady zemřeme“ existují klišé, která vám mohou příběh zkazit.   Zaměřte se na to, abyste vytvořili příběh, který bude pro vás osobně hrozivý, nebo se snažte dodat zajímavý zvrat nějakému hororovému klišé, například upír, který má rád dorty místo krve, nebo muž, který je uvězněný v kontejneru na odpadky, místo v rakvi. Uvědomte si, že příliš mnoho krve a násilí nemusí být pro čtenáře děsivé, zejména pokud se stále stejné kaluže krve v příběhu opakují několikrát. Samozřejmě je dobré mít v příběhu děsivé a nechutné detaily, ale měli byste si dávat pozor na to, aby tyto detaily měly nějaký smysl a vyvolaly ve čtenáři nějaké pocity, místo aby je pouze nudily.   Dalším způsobem, jak se vyhnout klišé, je soustředit se na tvorbu znepokojivých stavů mysli hlavních postav, spíše než na obrazy plné krve a nechutných detailů. Obrazové vzpomínky ve čtenářích často nezanechají hlubokou stopu, ale efekt, který v nich zanechají psychologicky znepokojivé detaily, je často výraznější. Snažte se tedy mířit na představivost svých čtenářů a vytvářejte znepokojivé obrazy pomocí stavů, ve kterých se vaše postavy nacházejí.

english_section_name: Creating a Horrific Climax and a Twist Ending

summary: Analyzujte jazyk, který používáte. Přečtěte si svůj příběh nahlas.

document: Projděte si první verzi svého hororu a zaměřte se na věty, ve kterých máte více přídavných jmen, podstatných jmen, nebo sloves. Možná vás baví používat stále dokola jedno přídavné jméno, například „červený“ pro popis krve. Můžete se pokusit používat jiná slova, například „karmínový“ nebo „purpurový,“ aby měly vaše popisy zajímavější nádech.   Vytáhněte si slovník synonym a nahrazujte všechna redundantní slova jejich synonymy, abyste nepoužívali opakovaně stejná slova. Jazyk a výběr slov by měly dobře sedět k povaze vaší postavy. Mladá dívka pravděpodobně bude mluvit jinak, než muž ve středním věku. Když pro svoji postavu vytvoříte dobrou slovní zásobu a vyjadřování, které se bude hodit k její osobnosti a pohledu na svět, dosáhnete toho, že bude daná postava pro čtenáře důvěryhodnější. Můžete si ho číst před zrcadlem, nebo ho přečíst lidem, kterým důvěřujete. Hororové příběhy se začaly objevovat jako mluvené slovo, kterým se lidé strašili u ohně, takže toho můžete využít. Když svůj příběh někomu přečtete nahlas, zjistíte, zda je dostatečně šokující, zda se vyvíjí správnou rychlostí a zda obsahuje dostatek strachu a paranoie. Také se dozvíte, zda se vaše postavy chovají správně, jsou uvěřitelné a čtenáři se s nimi dokážou ztotožnit. Kromě toho zjistíte, zda si ostatní lidé myslí, že vaše postavy řeší své konflikty správným způsobem.   Pokud máte těžké dialogy, při čtení nahlas to zjistíte a uvidíte, zda vaše postavy mluví přirozeně a uvěřitelně. Pokud má váš příběh na konci zvrat, všímejte si reakcí čtenářů a posluchačů, abyste zjistili, zda váš konec funguje efektivně, nebo na něm musíte ještě zapracovat.

english_section_name: Revising the Story

summary: Zamyslete se nad tím, co vás děsí, nebo nejvíce odpuzuje. Vezměte si nějakou běžnou situaci a udělejte z ní něco děsivého. Využijte prostředí, abyste postavy v příběhu uvěznili. Nechejte postavy, aby se v pohybu omezily samy. Vyvolávejte u čtenářů extrémní pocity. Využívejte strašidelné detaily, které dodají vašemu příběhu ještě více strachu. Vytvořte si osnovu příběhu.

document: Zamyslete se nad strachem ze ztráty rodiny, ze samoty, nebo z násilí, nad strachem z klaunů nebo démonů, nebo třeba vraždících veverek. Váš strach se potom přenese na stránky a vy ho budete moci využít k tomu, abyste vyděsili také své čtenáře.   Napište si seznam toho, čeho se nejvíce bojíte. Potom se zamyslete nad tím, jak byste jednali, kdybyste těmto strachům museli čelit. Můžete se také zeptat svých přátel a své rodiny, čeho se nejvíce bojí. Hledejte si subjektivní nápady pro hororové příběhy. Dalším přístupem je brát normální každodenní situace, jako je procházka parkem, krájení ovoce, nebo návštěva kamaráda a dodávat jim hororové prvky. Najít například na procházce useknuté lidské ucho, nebo krájet ovoce, ze kterého vyleze prst nebo chapadlo, nebo navštívit kamaráda, který vůbec netuší, kdo jste a nebo vám tvrdí, že jste někdo jiný, může z běžné situace udělat dobrý hororový příběh.  Využijte svoji představivost a vytvořte hororový příběh z nějaké normální situace nebo činnosti. Jedním ze způsobů, jak vytvořit děsivou situaci, je omezit postavy příběhu v pohybu a zabránit jim v úniku, aby se musely svému strachu postavit a pokusit se najít cestu ven.   Zamyslete se nad tím, které uzavřené prostory vás nejvíce děsí. Kde byste nechtěli být uvěznění? Uvězněte své postavy například ve sklepě, v rakvi, v opuštěné nemocnici, na ostrově, nebo v opuštěném městě. Vytvoříte tím okamžitý konflikt a hrozbu a budete mít v příběhu napětí již od samého začátku. Možná je vaše postava vlkodlak, který nechce nikomu ublížit, takže se o úplňku zavře ve sklepě, nebo se zamkne v pokoji, nebo je to tak bojácný člověk, že se tak bojí useknutého prstu v koupelně, že se koupelně vyhýbá tak dlouho, dokud ho prst nezačne honit po celém domě a nepřinutí ho postavit se mu, jít do koupelny a zbavit se svého strachu. Protože je hororový žánr závislý na subjektivních pocitech čtenářů, měli byste být schopni u čtenářů vyvolat několik extrémně silných pocitů, například:   Šok: nejjednodušším způsobem, jak čtenáře vyděsit, je šokovat je a vytvořit konec plný zvratu, náhlých znepokojivých chvil strachu. Vyvolat ovšem strach pomocí šoku může vést k laciným scénám, které jsou často předvídatelné, takže si musíte dávat pozor, abyste čtenáře skutečně vyděsili. Paranoia: pocit, že něco není v pořádku, který může čtenáře silně znepokojovat a způsobit, že začne pochybovat o svém okolí. Když se s paranoiou naučíte pracovat, čtenář začne pochybovat i o svých vlastních představách o světě. Tento typ strachu je skvělý pro budování napětí a pro psychologické horory. Děs: tento typ strachu je příšerný pocit, že se stane něco velmi špatného. Strach funguje skvěle, když se čtenář dokáže dobře spojit s příběhem a začne mu záležet na jeho postavách a má strach, že se jim stane něco zlého. Není snadné u čtenáře tento strach vyvolat, takže je nutné příběh co nejlépe rozpracovat, abyste do něj čtenáře vtáhli. Pokud se vám to povede, tento strach zajistí, že se čtenáři od vašeho příběhu nebudou moci odtrhnout. Stephen King tvrdí, že existuje několik klíčových způsobů, jak vytvořit hororový pocit v příběhu, které u čtenáře vyvolají různé reakce.   Můžete zapojit nechutné detaily, jako je odseknutá hlava kutálející se po schodech, nebo něco hnusného a zeleného, co postavě přistane na ruce, nebo například situace, kdy postava skončí v kaluži krve. Použijte nadpřirozené detaily (nebo strach z neznámého či nemožného), jako jsou pavouci o velkosti medvědů, atak zombie, nebo mimozemšťan, který vás v temné místnosti popadne za nohu. Využijte děsivé psychologické detaily, jako jsou postavy, které doma najdou další verzi sama sebe, nebo postavy, které trpí paralyzujícími nočními můrami, které jim dávají pocit reality. Až najdete hlavní premisu svého příběhu a prostředí, určete si, které extrémní emoce chcete zvýraznit a rozhodněte se, jaké detaily v příběhu použijete. Potom si vytvořte základní osnovu celého příběhu.  Můžete použít Freytagovu pyramidu a vytvořit si osnovu, která začne popisem prostředí a jedním dnem v životě hlavní postavy a přesune se ke konfliktu hlavní postavy (odseknutý prst v koupelně, dva muži v autě), později se přesune k budování napětí a akce, kdy se hlavní postava snaží konflikt vyřešit nebo mu uniknout, ale narazí na několik překážek. Potom příběh dosáhne vyvrcholení a následně spadá do pomalejší akce, kdy se konflikt vyřeší – postava se změní, nebo (v případě některých hororů) zemře krutou smrtí.

english_section_name: Generating Story Ideas


summary: Rozhořte vaši dětskou vášeň. Zkombinujte své talenty. Proměňte váš milovaný koníček v plnohodnotnou vášeň. Dělejte věci, o kterých jste vždy snili.

document: Můžete mít pocit, že váš život se stal natolik rutinní nebo nudný, že nemáte čas na sny a vášně. Ve vašem životě však existoval moment, kdy jste snili o něčem odvážném a vzrušujícím. Vzpomeňte si na své dětství a na věci, o kterých jste snili, když jste byli dítě nebo teenager. Popřemýšlejte, jestli je možné tyto vášně ve vás znovu probudit.   Je možné, že už netoužíte po tom být astronautem. Popřemýšlejte však, proč se vám tato profese vlastně líbila – možná to bylo proto, že se jednalo o prozkoumávání vesmíru nebo o dobrodružství – a zjistěte, jestli můžete najít jinou vášeň na podobném principu. Buďte odvážní. Pokud jste chtěli být zpěvákem nebo herečkou, tak nikdy není pozdě na to splnit si své sny. Bohužel v některých případech budete muset myslet pragmatičtěji. Pokud jste v 10 letech chtěla soutěžit na Olympijských hrách jako gymnastka, ale dnes vám je 40, tak je nemožné do budoucna doufat ve zlatou medaili. Pokud jste však byli opravdu zapálení pro gymnastiku, tak si zjistěte, jestli se k tomu můžete vrátit nějakou jinou cestou. Třeba jako trenérka nebo zaměstnankyně posilovny. Pokud patříte mezi ty, co si psali jako mladší deníček, pročtěte si jej. Zjistíte tak, pro jaké věci jste hořeli vášní a o jakých snech jste si pořád dokola psali. Možná máte více než jeden talent. Možná, že jste opravdu skvělí v tricích na BMX a rádi píšete. Dokázali byste si představit, že byste napsali knihu o tricích na BMX nebo s pravdivými příběhy o jezdcích a jejich začátcích? Tady je několik dalších způsobů, jak můžete zkombinovat své talenty:   Možná si rádi píšete básně a milujete tančení; dokázali byste interpretovat jednu z vašich básní skrze tanec nebo napsat básně o vaší lásce k tanci? Pokud jste talentovaný spisovatel, využijte co nejvíce své schopnosti psát. Pokud něco milujete, tak využijte své dovednosti psát a pište o dané věci blog, přes který se budete moct podělit o vaši vášeň s ostatními. Navíc se dál rozvine vaše láska pro to, co děláte. Pokud máte vášeň pro jazyky a nějaké úplně jiné odvětví, jako je eco-business, zjistěte si, jestli můžete využít své jazykové znalosti pro práci překladatele v tomto oboru. Pokud už máte v životě něco, co vás naplňuje nadšením, radostí a uspokojením, tak proč tento koníček nezkusit proměnit v práci na plný úvazek? Může se to zdát jako obrovská životní změna, ale pokud víte, že je to opravdu něco, co milujete, tak zkuste tomu věnovat co nejvíce času. Poznáte tak, zda je to opravdu vaše životní vášeň.   Váš koníček může být cokoliv, od keramiky, malování nebo poezii po předcvičování jógy nebo sítotisk. Pokud si vaší vášní nemůžete vydělat dostatek peněz (například, běháním maratonu), tak stále můžete přijít na způsob, jak udělat z vašeho koníčka střed vašeho života. Do světa běžců se můžete se zapojit i jiným způsobem. Pomalu začněte trávit čím dál tím víc času děláním vašeho oblíbeného koníčku. Poznáte tak, jestli to je opravdu vaše vášeň. Pokud se bojíte se vším skončit a věnovat se pouze danému koníčku, začněte malými krůčky. Zapamatujte si, že není nutné, aby se vaše vášeň stala i vaší prací. Pokud milujete maratony, ale nemůžete najít způsob, jak z toho udělat kariéru, tak prostě jen trénujte a běhejte! Je jedno jak odvážné, riskantní nebo nepraktické jsou. Dělejte maximum pro to, abyste proměnili váš sen v realitu. Kdo ví, třeba si vyzkoušíte tančení salsy a zjistíte, že to není nic pro vás. Nebo se podíváte na Galapágy a nebude inspirováni tak, jak jste si představovali. Je však mnohem pravděpodobnější, že s odvahou dělat věci, o kterých jste vždy snili, v sobě zapálíte jiskru inspirace.   Buďte odhodlaní následovat svůj sen navzdory praktickým a finančním překážkám. Udělejte si plán, který vám dovolí snít, i když to může být jen na chvilku. Může chvíli trvat, než si našetříte na následování vašeho snu nebo než si zařídíte všechny potřebné věci. Bude to však stát za to. Pokud máte strach ze zkoušení nových věcí, jako je lezení po horách, požádejte své přátele o podporu. Nemusíte zkoušet něco nového a strašidelného sami. Začněte mluvit o tom, co chcete dělat před tím, než to uděláte. Pokud jste si vždy chtěli postavit vlastní stromový dům, řekněte o tom všem. To vás dostane blíž k tomu opravdu váš sen proměnit v realitu. Bude totiž méně pravděpodobné, že to vzdáte, když o vašem snu všichni budou vědět.

english_section_name: Using Your Interests to Your Advantage

summary: Stanovte si cíl. Snažte se vyhnout „ano, ale“. Trénujte techniku všímavosti (mindfulness). Buďte trpěliví.

document: Může se jednat o velký cíl, jako je „najít novou práci“ nebo nějaký menší cíl, jako je „začít chodit do malování“. K tomu, abyste si mohli stanovit cíl, který se dá splnit, zvažte následující tipy:    Kdo je zodpovědný za dosahování tohoto cíle? Většinou to budete vy sami, ale pokud váš cíl zahrnuje i ostatní – např. „strávit více času s rodinou“ – tak i oni budou zodpovědní za jeho dosáhnutí.  Jaké jsou detaily vašeho cíle? Jeden z důvodů, proč lidé nedosahují svých cílů je, že jsou příliš vágní. Buďte co nejspecifičtější. Například, „stát se kreativním“ je příliš velký pojem. „Chodit na hodiny kreslení a objevit tak svoji uměleckou stránku“ zní přijatelněji.  Kdy musíte splnit jednotlivé kroky vašeho cíle? Spousta cílů, především ty obrovské a složité, má několik fází. Zjistěte si, kdy musíte splnit jejich jednotlivé kroky. Například: „Tento týden najít kurz malování. Další týden se na něj přihlásit a nakoupit si výtvarné potřeby. Následující týden začít chodit na kurz.“  Kde k těmto cílům či krokům dojde? Pro mnoho cílů, jako je „více cvičit“,  je dobré zhruba vědět, kde k nim dojde. Například, pokud chcete cvičit třikrát týdně, rozhodněte se, jestli chcete chodit do posilovny, chodit ven běhat, cvičit doma nebo chodit na lekce.  Jak dokončíte každou fázi? Toto vám pomůže určit si rámec vašeho cíle. Pokud je váš cíl „jít do Francie“, zjistěte si, co vše pro to musíte udělat. Např. „projít si turistické průvodce a webové stránky“, „promluvit si s přáteli, kteří byli ve Francii“, „udělat potřebné rezervace“ a „pořídit si pas“.  Proč to děláte? Ujasněte si, jaké jsou vaše motivace. Díky nim s větší pravděpodobností dosáhnete svých cílů. Jak vám daný cíl pomůže k dosáhnutí vaší vášně? Martha Beck, guru na svépomoc, tuto frázi používá k popsání strachu, díky kterému nemáte odvahu zkoušet nové věci. „Ano“ je nadšení nebo inspirace, která vás pohání k tomu, abyste dosáhli své vášně. Zatímco „ale“ je strach, který vás od toho odrazuje.   Příště, jak zjistíte, že si říkáte „Ano, bylo by skvělé procestovat celý svět/postavit si domek/najít si novou práci, ale…“, tak okamžitě tyto myšlenky zastavte. Zeptejte se sami sebe: Je to „ale“, nebo jiná překážka či zátaras, opravdu něco, co nemohu překonat? Nebo je na jeho překonání potřebná jen trocha kreativity? Například, váš cíl může být „Velmi ráda bych procestovala svět, ale nemám na to peníze.“ Může to znít jako nepřekonatelná překážka, ale ve skutečnosti existují způsoby, jak se tento problém dá obejít. Šetřete si peníze s vaším cílem v mysli. Prodejte všechny své věci a výdělek použijte na cestu. Stopujte a spoléhejte na dobrotu neznámých lidí. Vždy existuje cesta, jak dělat to, co je pro vás důležité. Jedna z hlavních věcí, která může zabít vaši vášeň, je strach. Když strach pohání vaše rozhodnutí, tak neriskujete a ani si nedovolíte být zranitelnější. Zranitelnost a otevřenost jsou však klíčové na napojování se sám na sebe a na ostatní lidi.K strachu většinou dochází, když se příliš zaměřujete na něco co by se „mohlo“ stát, takže odmítáte to, co se děje v přítomný okamžik. Procvičování techniky všímavosti vám s tímto může pomoci.  Naučte se pojmenovávat váš strach. Nesuďte jej! Vezměte jej na vědomí bez ohledu na to, jak se zrovna cítíte. Například: „Bojím se riskovat, protože mi to nemusí vyjít.“ Následně se utěšte s několika afirmacemi, jako je „Nemohu mít kontrolu nad tím, jak se věci vyvinou. Mohu kontrolovat pouze své vlastní činy.“ Nesnažte se potlačovat svůj strach. Potlačováním se stane strach pouze silnější. Místo toho zkuste dát dané emoci prostor a nechte ji volně plynout. Prozkoumejte, jak se s ní doopravdy cítíte. Buďte na sebe hodní a připomeňte si, že je to naprosto přirozené cítit emoce jako je strach.  Vyzkoušejte meditaci technikou všímavosti. Meditace technikou všímavosti vám pomůže prozkoumat vaše pocity, aniž byste je soudili, takže vám pomůže překonat pocit strachu. UCLA nabízí videa a tutoriály zdarma na stránce the Harvard Pilgrim. Nalézání vlastní vášně je o experimentovaní a experimentování zabere nějaký čas. Můžete vyzkoušet několik nápadů před tím, než naleznete ten, který vám sedí. Spousta lidí nedokáže najít vlastní vášeň proto, že to v těžších okamžicích vzdají.  Přijměte, že můžete narazit na mnohé překážky a výzvy. To je v pořádku! Berte každou výzvu jako zkušenost, z které se můžete poučit. Když opravdu naleznete svoji vášeň, tak budete mít díky vaší cestě za ní nasbíráno spoustu zkušeností a vědomostí. Nezapomeňte být na sebe hodní. Někteří lidé mohou soudit vaši vášeň; mohou si myslet, že je to hloupé, ignorantské, nerozumné nebo prostě nudné. Nenechte se však ovlivnit něčí kritikou, jelikož vaše vášeň je jen a jen „vaše“. Nikomu nedlužíte žádné vysvětlení za vaši volbu, pouze sobě.

english_section_name: Laying the Groundwork

summary: Udělejte si dostatečný průzkum. Vyhněte se impulzivnímu výběru nové práce. Opusťte vaši práci v případě, kdy cítíte, že to je celé špatně.

document: Načtěte si o vaší vášni spoustu informací. Mluvte s lidmi, kteří mají relevantní zkušenosti. Půjčte si v knihovně potřebné knihy. Udělejte si kurzy. Čím víc toho budete vědět, tím lépe budete připraveni na změnu.  Například: Pokud jste se rozhodli založit si svůj vlastní byznys, tak potřebujete vědět, jak to provést. Jaké dovednosti a schopnosti potřebujete? Kolik financí, produktů, atd. budete na začátek potřebovat? Velmi užitečné je promluvit si s lidmi, kteří mají kariéru, o které sníte nebo pracují ve vašem vysněném oboru. Obvykle se lidé velmi rádi podělí o radu a rádi vám řeknou, jak se dostali tam, kde jsou. Mohou vám také odhalit stinnou stránku vaší nové vášně, což je také velmi důležité. V budoucnu tak nebudete mít nemilé překvapení. Může to být velmi lákavé vykašlat se na vaši starou, neuspokojivou práci a po hlavě skočit po nové kariérní příležitosti, kterou jste právě objevili. Před tím, než opustíte vaši starou stabilní práci, je však vhodné si váš nový objev dostatečně otestovat. Kdokoliv umí být vášnivý a nadšený pro nějakou věc v prvních několika dnech. Když však zůstanete vášnivý pro danou práci i poté, co odkryjete i její méně zajímavé aspekty, tak v ten moment víte, že se jedná o práci právě pro vás. Například se vám může zdát, že být šéfkuchařem je pro vás to pravé. Je však jednoduché si idealizovat něco, co jste nikdy nedělali den co den. Udělejte si kurz vaření – nebo se přihlaste na kulinářskou školu. Seznámíte se tak i se všemi detaily dané práce, jako je šíleně dlouhá pracovní doba, horká kuchyň a obvykle i nízká výplata. Jakmile znáte i ty nejhorší aspekty vašeho nového zájmu a stále si nedokážete představit, že byste dělali něco jiného, tak si můžete být jistí, že jste našli vaši opravdovou „vášeň“. Pokud se cítíte zaseklí ve vaší práci, která nenaplňuje žádné vaše požadavky kromě placení nájmu, tak se snažte najít něco jiného. Můžete také zjistit, že podáním výpovědi před tím, než jste si našli jinou práci, vás motivuje pracovat ještě tvrději. To je kvůli takzvané „optimální stavové úzkosti“, psychologickému jevu, kdy neznámá situace způsobuje dostatek úzkosti na to, abyste více pracovali a kreativněji mysleli.  Berte však na vědomí, že „příliš mnoho“ stresu je stejně špatné pro vaši výkonnost jako příliš málo. Pokud opustíte neuspokojující práci, aniž byste měli něco našetřeno nebo měli nějaký nápad a máte na krku hypotéku, studentské půjčky a dítě, o které se musíte starat, tak je pravděpodobné, že se budete cítit stresem zahlceni natolik, že nebudete ani schopni fungovat.

english_section_name: Implementing Your Passion at Work

summary: Popřemýšlejte nad tím, co motivuje vaše rozhodnutí. Zjistěte si, jaké jsou vaše hodnoty. Položte si otázky reflektující vaši životní zkušenost. Hledejte ve svých odpovědích opakující se vzory a témata. Přemýšlejte nad tím, co milujete. Popřemýšlejte nad tím, o čem jste vždy snili. Vyzkoušejte si udělat nástěnku vizí. Rozhodněte se, na čem vám nejvíce záleží.

document: Spousta lidí často naslouchá pouze svému “společenskému já”, tedy části jejich osobnosti, které jde pouze o to, aby zapadli mezi ostatní, aby si o nich ostatní lidé mysleli jen to nejlepší a aby dodržovali pravidla. Je sice zdravé chtít být součástí větší komunity, ale pokud budete všechna svá rozhodnutí zakládat na názorech ostatních, tak budete mít pocit, že jste prošvihli svůj vlastní smysl života.  Může k tomu dojít kdykoliv ve vašem životě,  ale můžete být obzvláště zranitelní, když jste mladí a máte pocit, že musíte naslouchat svým rodičům nebo jiným autoritám.  Přestaňte si říkat „měl bych“. Tato myšlenka pochází od psychologa Claytona Barbeau, který popisuje, co se stane, když povolíte okolí formovat vaše názory na to, co „byste měli“ dělat.  Podle něj se budete pouze cítit nešťastně a nespokojení se svojí volbou, protože pochází ze strachu a pocitu viny a ne z vlastního rozhodnutí.  Zkuste popřemýšlet nad tím, co vy “chcete” dělat, ne co si myslíte, že byste “měli” dělat jen proto, že vám to řekli ostatní. “Vášeň“ pramení z „autenticity“, tedy pocitu, kdy jste plně spokojení se svými rozhodnutími a nesnažíte se uspokojit někoho jiného. Jedná se o velmi osobní věc a nikdo by vám neměl říkat, co je právě pro vás „autentické“. To víte jen a jen vy. Vaše hodnoty tvoří vaše základní životní přesvědčení. Mohou být náboženské nebo duchovní, ale měly by odrážet vaši osobnost a to, co vás nejvíce uspokojuje. Výzkum zjistil, že pokud nežijete v souladu se svými hodnotami, tak se budete cítit nešťastní a demotivovaní. Také budete více prokrastinovat, protože vám žádná činnost nepřijde smysluplná. Může být obtížné zjistit, jaké jsou vaše životní hodnoty, pokud jste nad nimi nikdy nepřemýšleli nebo jste vždy upřednostňovali potřeby a požadavky ostatních. Dejte si nějaký čas na to, abyste popřemýšleli nad vašimi dosavadními zkušenostmi a zjistili, při čem se cítíte dobře. Spousta lidí se nikdy nesnažila zjistit, jaké opravdu “jsou” jejich hodnoty. Dejte si chvilku na sebe a zeptejte se sami sebe, které věci vám přijdou “správné” a při kterých činnostech se necítíte dobře.  Popřemýšlejte nad tím, kdy jste se cítili nejšťastnější. Co jste v tu dobu dělali? Kdo byl s vámi? Proč si myslíte, že tato událost nebo situace přispěla k vašemu pocitu štěstí? Co můžete udělat pro to, abyste tento pocit přenesli i do jiných oblastí vašeho života?  Přemýšlejte nad dobou, kdy jste se cítili nejvíc naplnění a uspokojení. Jaké potřeby a touhy jste si splnili? Co udělalo tuto dobu či zkušenost smysluplnou? Proč si myslíte, že tomu tak bylo? Existují některá témata, která vás nažhaví, jen co na ně pomyslíte nebo o nich mluvíte? Co si myslíte, že má na vás vliv?   Popřemýšlejte, co byste zachránili, pokud by váš dům hořel (a všichni lidé a mazlíčci by byli v bezpečí). Jaký smysl tyto věci pro vás mají? Co vypovídají o tom, co je pro vás důležité?  Pokud byste mohli změnit jen jednu věc na vaší rodině, komunitě, práci, sousedství nebo na světě, co by to bylo a proč? Jakmile jste popřemýšleli o svých odpovědích na dané otázky (a dokonce i přišli s vlastníma otázkami), prozkoumejte vaše odpovědi. Co se zdá být tím, co vás dělá šťastným a dodává smysl vašemu životu? Co není tak uspokojující, jak jste si první mysleli? V přemýšlení vám může pomoci seznam běžných hodnot na stránce MindTools.  Možná si pamatujete ten pocit hrdosti, když jste sami něco dokázali. Tento pocit vám naznačuje, jaké jsou pravděpodobně vaše hodnoty – např. nezávislost, samostatnost a ctižádost. Také jste se mohli cítit nejvíc naplněni, když jste se dokázali vyjádřit skrze své umělecké dílo. To vám naznačuje, že vaše hodnoty pravděpodobně jsou kreativita, schopnost zkoumat nové věci a mít vize. Možná jste se cítili nejšťastnější, když jste byli schopni pomoct dětem s jejich domácím úkolem nebo pomoct sousedovi s prací na zahradě. To vám naznačuje, že vaše hodnoty mohou být podpora, komunita a touha pozitivně přispět k rozvoji společnosti. Zapamatujte si, že vaše hodnoty jsou jen a pouze „vaše“. Nesuďte je podle standardů někoho jiného. Někteří lidé oceňují spontánnost či soutěživost, zatímco jiní oceňují uspořádanost nebo týmovou práci. Žádný z nich však není „lepší“, než ten druhý. Pohlédněte zpětně na svůj život a zjistěte, jestli jste už někdy dělali něco, co jste milovali – jen jste to nedělali často. Pomůže vám to prozkoumav touhy vašeho srdce a zjistíte tak, co opravdu milujete dělat a jak se tomu opravdu věnovat tak, abyste to proměnili ve vášeň. Tady je tedy několik otázek, které si můžete položit:  Jaké jsou moje cíle? Co většinou dělám? Co se neustále snažím dělat? Co mě přitahuje? Pokud bych mohla dělat jednu věc po celý zbytek mého života, co by to bylo? Co miluji dělat? Co bych dělal, i kdybych za to nedostal zaplaceno? Při čem zapomenu na celý svět? Při jaké činnosti se cítím být ve „svém “ živlu? Co dělám, když se cítím “dobře” nebo “krásně” či “v souladu”? Je to něco jiného, než seznam věcí, které vás činní šťastnými. Sepište si všechny věci, které jste vždy toužili dělat, ale nikdy jste se k tomu nedostali, protože jste neměli čas, peníze nebo se vám zdály být nepraktické či dokonce trochu strašidelné. Tady je několik otázek, které si můžete položit:   O jaké jediné věci jsem vždy snil, ale nikdy jsem ji neudělal? Co jsem chtěl dělat, když jsem byl dítě? Měl jsem nějaký nepraktický sen, od kterého jsem posléze opustil? O čem si rád čtu nebo sním? Existuje něco, co se bojím vyzkoušet, protože se tak dostanu příliš mimo zónu pohodlí? Existuje něco, co jsem vždy chtěl vyzkoušet, ale nikdy jsem to neudělal kvůli finančním obavám? Existuje něco, co jsem vždy chtěl vyzkoušet, ale nikdy jsem to nevyzkoušel kvůli strachu ze selhání nebo že v tom nebudu dost dobrý? Existuje něco, co některý můj známý dělá a co mě uvádí v nadšení? Co bych dělal, kdyby neexistovaly žádné překážky? Nástěnka vizí – nebo také nástěnka snů či nástěnka inspirace – může být užitečný způsob, jak objevit své vášně. Někteří lidé totiž myslí spíše vizuálně a rádi sbírají věci, které reprezentují jejich sny a myšlenky.   Sbírejte obrázky a inspirativní citáty, které reprezentují to, co je pro vás smysluplné. Kým chcete být? Co chcete mít ze života? Co chcete vytvořit nebo vyrobit? Také si můžete vytvořit virtuální nástěnku vizí na Pinterestu. Život je o kompromisech. Nebudete mít na vše čas či energii, takže je důležité se rozhodnout, jaké jsou vaše priority.  Když zjistíte, čeho si ve svém životě nejvíce ceníte, tak si ušetříte spoustu frustrace z nepovedených pokusů zvládnout vše. To prostě není realizovatelné.   Je pro vás důležité najít vášeň v rámci kariéry? Pak možná budete muset obětovat jiné oblasti vašeho života, jako jsou vaše koníčky nebo jistotu finančního zabezpečení. Je pro vás důležité mít peníze, za které se budete moci věnovat vaší vášni pro cestovaní a podobně? V tom případě se poohlédněte po stabilní a dobře vynášející práci, která však může být méně zajímá. Buďte co nejvíc konkrétní. Termíny „štěstí“ a „úspěch“ zní příliš vágně na to, aby vám nějak pomohly. Zkuste si udělat sebe-reflexi svých hodnot a radostí. Poslouží vám to jako vodítko k zjištění toho, “co” vás opravdu dělá šťastným. Navzdory všem kompromisům, které budete muset udělat, se budete cítit uspokojenější – a protože budete mít kontrolu nad vašimi rozhodnutími, tak budete mít i více vášně ve svém životě. Jste to pouze „vy“, kdo řídí váš život, nikdo jiný.

english_section_name: Examining Where You Are


summary: Hold the diaphragm over the patient’s heart. Listen to the heart for a full minute. Count the number of heartbeats you hear in a minute. Listen for abnormal heart sounds.

document: Position the diaphragm on the left upper part of the chest where the 4th to 6th ribs meet, almost directly under the breast. Hold the stethoscope between your pointer and middle fingers and apply enough gentle pressure so that you don’t hear your fingers rubbing together. Ask the patient to relax and breathe normally. You should hear the normal sounds of the human heart, which sound like “lub-dub.” These sounds are also called systolic and diastolic. Systolic is the “lub” sound and diastolic is the “dub” sound.  The “lub,” or systolic, sound happens when the mitral and tricuspid valves of the heart close. The “dub,” or diastolic, sound happens when the aortic and pulmonic valves close. The normal resting heart rate for adults and children over 10 years old is between 60-100 beats per minute. For well-trained athletes, the normal resting heart rate may only be between 40-60 beats per minute. There are several different ranges of resting heart rates to consider for patients under 10 years old. Those ranges include: Newborns up to one month old: 70-190 beats per minute Infants 1 - 11 months old: 80 - 160 beats per minute Children 1 - 2 years old: 80 - 130 beats per minute Children 3 - 4 years old: 80 - 120 beats per minute Children 5 - 6 years old: 75 - 115 beats per minute Children 7 - 9 years old: 70 - 110 beats per minute As you count the heartbeats, you should also listen for any abnormal sounds. Anything that does not sound like lub-dub may be considered abnormal. If you hear anything abnormal, your patient may need further evaluation by a doctor.  If you hear a whooshing sound or a sound that is more like “lub...shhh...dub,” your patient might have a heart murmur. A heart murmur is blood rushing quickly through the valves. Many people have what are called “innocent” heart murmurs. But some heart murmurs do point to issues with heart valves, so you should advise your patient to see a doctor if you detect a heart murmur.  If you hear a third heart sound that is like a low frequency vibration, your patient might have a ventricular defect. This third heart sound is referred to as S3 or a ventricular gallop. Advise the patient to see a doctor if you hear a third heart sound.  Try listening to samples of normal and abnormal heart sounds to help you determine if what you are hearing is normal.

english_section_name: Listening to the Heart

summary: Determine if you need to check for a bruit. Place the diaphragm of your stethoscope over one of the carotid arteries. Listen for bruits.

document: If you have detected a sound that seems like a heart murmur, you should also check for a bruit. Since heart murmurs and bruits sound similar, it is important to check for both if one is suspected. The carotid arteries are located in the front of your patient’s neck, on either side of the adam’s apple.  If you take your index and middle finger and run them down the front of your throat, you will trace over the locations of your two carotid arteries. Be careful not to press too hard on the artery or you may cut off circulation and cause your patient to faint. Never press on both carotid arteries at the same time. A bruit makes a whooshing sound that indicates that an artery is narrowed. Sometimes a bruit may be confused with a murmur because they sound similar, but if the patient has a bruit then the whooshing sound will be louder when you listen to the carotid artery than when you listen to the heart. You may also want to listen for bruits over the abdominal aorta, renal arteries, iliac arteries and femoral arteries.

english_section_name: Listening For a Bruit

summary: Wrap the blood pressure cuff around your patient’s arm, right above the elbow. Press the diaphragm of the stethoscope over the brachial artery just below the cuff's edge. Inflate the cuff to 180mmHg or 30mm above your expected systolic blood pressure. Listen for Korotkoff sounds. Release and remove the cuff. Wait a few minutes if you want to check the patient’s blood pressure again.

document: Roll up your patient’s sleeve if it is in the way. Make sure that you use a blood pressure cuff that fits your patient’s arm. You should be able to wrap the cuff around your patient’s arm so that it is snug, but not too tight. If the blood pressure cuff is too small or too large, get a different size. You can also use the diaphragm if you have trouble hearing with the bell. You will be listening for Korotkoff sounds, which are low tone knocking sounds that indicate the patient’s systolic blood pressure. Find your pulse in your inner arm to help you determine where your brachial artery is located. You can find the reading by looking at the sphygmomanometer, which is the gauge on the blood pressure cuff. Then, release air from the cuff at a moderate rate (3mm/sec). As yyou release the air, listen with the stethoscope and keep your eyes on the sphygmomanometer (gauge on the blood pressure cuff). The first knocking sound that you hear is your patient’s systolic blood pressure. Note that number, but keep watching the sphygmomanometer. After the first sound stops, note the number that it stops on. That number is the diastolic pressure. Deflate and take the blood pressure cuff off of your patient right after you have gotten the second number. When you are done, you should have two numbers that make up your patient’s blood pressure. Record these numbers side by side, separated by a slash. For example, 110/70. You may want to re-measure if the patient’s blood pressure is high. A systolic blood pressure above 120 or a diastolic blood pressure above 80 indicates that your patient may have high blood pressure. In that case, your patient should seek further evaluation by a doctor.

english_section_name: Checking Blood Pressure

summary: Get a high quality stethoscope. Adjust your stethoscope’s earpieces. Check the earpiece tension on your stethoscope. Choose an appropriate chest piece for your stethoscope.

document: A high quality stethoscope is important. The better the quality of your stethoscope, the easier it will be for you to listen to your patient’s body.  Single tubed stethoscopes are better than double tubed ones. The tubes in double tubed stethoscopes can rub together. This noise can make it hard to hear heart sounds.  Thick, short, and relatively stiff tubing is best, unless you plan to wear the stethoscope around your neck. In that case, a longer tube is best.  Make sure that tubing is free of leaks by tapping on the diaphragm (the flat side of the chest piece). As you tap, use the earpieces to listen for sounds. If you don’t hear anything, there may be a leak. It is important to make sure that the earpieces are facing forward and that they fit well. Otherwise, you might not be able to hear anything with your stethoscope.  Make sure that the earpieces are facing forward. If you put them in backwards, you won’t be able to hear anything.  Make sure that the earpieces fit snugly and have a good seal to keep out ambient noise. If the ear pieces don’t fit well, most stethoscopes have removable earpieces. Visit a medical supply store to purchase different earpieces.  With some stethoscopes, you can also tilt the earpieces forward stethoscopes to ensure a better fit. In other words, make sure that the earpieces are close to your head but not too close. If your earpieces are too tight or too loose, readjust them.  If the earpieces are too loose, you may not be able to hear anything. To tighten the tension, squeeze the headset near the earpieces.  If the earpieces are too tight, they might hurt your ears and you might have a hard time using your stethoscope. To reduce the tension, pull the headset apart gently. There are many different types of chest pieces available for stethoscopes. Choose one that is appropriate for your needs. Chest pieces come in different sizes for adults and children.

english_section_name: Choosing and Adjusting a Stethoscope

summary: Place the diaphragm on your patient’s bare stomach. Listen for normal bowel sounds. Listen for abnormal bowel sounds.

document: Use your patient’s belly button as the center and divide your listening around the belly button into four sections. Listen to the upper left, upper right, lower left and right. Normal bowel sounds sound like when your stomach growls or grumbles. Anything else may suggest that something is wrong and that the patient requires further evaluation. You should hear “growling” in all four sections. Sometimes after surgery, bowel sounds will take a while to return. Most of the sounds that you hear when listening to your patient’s bowels are just the sounds of digestion. Although most bowel sounds are normal, there are some abnormalities that could point to a problem. If you are unsure if the bowel sounds you hear are normal and/or the patient has other symptoms, then the patient should see a doctor for further evaluation.  If you do not hear any bowel sounds, that may mean that something is blocked in the patient’s stomach. It can also indicate constipation and bowel sounds may return on their own. But if they do not return, then there may be a blockage. In this case, the patient would need further evaluation by a doctor.   If the patient has hyperactive bowel sounds followed by a lack of bowel sounds, that could indicate that there has been a rupture or necrosis of the bowel tissue.  If the patient has very high-pitched bowel sounds, this may indicate that there is an obstruction in the patient’s bowels.  Slow bowel sounds may be caused by prescription drugs, spinal anesthesia, infection, trauma, abdominal surgery, or overexpansion of the bowel.  Fast, or hyperactive bowel sounds can be caused by Crohn’s disease, a gastrointestinal bleed, food allergies, diarrhea, infection, and ulcerative colitis.

english_section_name: Listening to Abdominal Sounds

summary: Select a quiet place to use your stethoscope. Position your patient. Decide whether to use the diaphragm or bell. Have your patient put on a hospital gown or lift up clothing to expose skin.

document: Use your stethoscope in a quiet place. Find a quiet area to ensure that the body sounds you want to hear will not be overpowered by background noises. To listen to the heart and abdomen, you will want to have your patient get into a supine position. To listen to the lungs, you will want your patient to sit up. In other words, ask your patient to lay down. Heart, lung, and bowel sounds may sound different depending on the patient's position: i.e., sitting, standing, lying on one's side, etc.. The diaphragm, or flat side of the drum, is better for hearing medium- or high-pitched sounds. The bell, or round side of the drum, is better for hearing low-pitched sounds. If you want a stethoscope with really high sound quality, you might want to consider an electronic stethoscope. An electronic stethoscope provides amplification so that it is easier to hear heart and lung sounds. Using an electronic stethoscope may make it easier to hear your patient’s heart and lungs, but keep in mind that they are expensive. Use the stethoscope on bare skin to avoid picking up the sound of rustling fabric. If your patient is a man with chest hair, keep the stethoscope still to avoid any rustling sounds. To make your patient more comfortable, warm up the stethoscope by rubbing it on your sleeve, or consider buying a stethoscope warmer.

english_section_name: Preparing to Use a Stethoscope

summary: Ask your patient to sit straight up and breathe normally. Use the diaphragm of your stethoscope to listen to your patient’s lungs. Listen for normal breath sounds. Listen for abnormal breath sounds.

document: As you listen, you can ask the patient to take a deep breath if you cannot hear breath sounds or if they are too quiet to determine if there are any abnormalities. Listen to the patient’s lungs in the upper and lower lobes, and on the front and back of the patient.  As you listen place the stethoscope on the upper part of the chest, then the midclavicular line of the chest, and then the bottom part of the chest. Make sure to listen to the front and back of all of these regions. Make sure to compare both sides of your patient’s lungs and note if anything is abnormal. By covering all of these positions you will be able to listen to all of the lobes of your patient’s lungs. Normal breath sounds are clear, like listening to someone blowing air into a cup. Listen to a sample of healthy lungs and then compare the sounds to what you hear in your patient’s lungs. There are two types of normal breath sounds: Bronchial breath sounds are those heard within the tracheobronchial tree. Vesicular breath sounds are those heard over the lung tissue. Abnormal breath sounds include wheezing, stridor, rhonchi, and rales. If you do not hear any breath sounds, the patient may have air or fluid around the lungs, thickness around the chest wall, or airflow that is slowed down or over inflation to the lungs. There are four types of abnormal breath sounds:  Wheezing sounds like a high pitched sound when the person exhales, and sometimes when they inhale as well. Many patients who have asthma also have wheezes, and sometimes you can even hear the wheezing without a stethoscope.  Stridor sounds like high-pitched musical breathing, similar to wheezing, heard most often when the patient inhales. Stridor is caused by a blockage in the back of the throat. This sound can also often be heard without a stethoscope.  Rhonchi sounds like snoring. Rhonchi cannot be heard without a stethoscope and happens because the air is following a “rough” path through the lungs or because it is blocked.  Rales sounds like popping bubble wrap or rattling in the lungs. Rales can be heard when a person inhales.

english_section_name: Listening to the Lungs


summary: Pokládejte lidem zajímavé otázky. Nestěžujte si. Buďte k lidem otevření. Udělejte si legraci sami ze sebe.

document: Nebojte se začít rozhovor, není to vůbec těžké. Musíte se jen naučit ptát se lidí na zábavné otázky a naslouchat jim. Zde je několik tipů:   Ptejte se lidí na jejich trapasy Ptejte se jich na komedie nebo filmy, které v poslední době viděli Ptejte se jich na jejich chyby a vtipná selhání Ptejte se jich na to, zda se někdy nechali oklamat prvním dojmem Ptejte se jich na nejzajímavější místa, která navštívili Pokud si nedokážete stěžovat tak, aby to všem připadalo vtipné, je lepší mluvit pozitivně. Nikdo nemá rád lidi, kteří si stále na něco stěžují. Když to budete dělat, vaši přátelé se s vámi nebudou dobře bavit. Pokud vás něco opravdu štve, zapište si to do deníku, nebo o tom řekněte nejbližšímu příteli, ale neventilujte své pocity mezi přáteli, se kterými se chcete dobře bavit.  Nedovolte ani ostatním, aby si příliš často stěžovali. Když si ostatní lidé budou stěžovat, snažte se změnit téma a mluvit o něčem pozitivnějším, aby se lidé lépe bavili. Zábavní lidé jsou uvolnění a nevadí jim vyprávět ostatním o svých zkušenostech a myšlenkách. Když budete otevřenější, lidé k vám budou také otevřenější a dosáhnete větší důvěry a pochopení. Zde jsou témata, o kterých můžete mluvit:   Zábavné historky z dětství Trapasy Nevydařené lásky Kamarádi a příbuzní, kteří vás vždy dokážou rozesmát Veselé historky z letních brigád Neměli byste se brát příliš vážně. Klidně vyprávějte vtipy a nebojte se zasmát se i sami době. Ostatní lidé se s vámi budou cítit lépe a užijete si více legrace.   Vyprávějte přátelům příběh o něčem vtipném, co se vám nedávno stalo. Pokud jste třeba ráno řekli něco divného, polili se kávou, nebo nad vámi někdo s údivem kroutil hlavou, klidně se tím pochlubte! Když o něco zakopnete, nechovejte se naštvaně nebo frustrovaně. Raději se z plných plic zasmějte a řekněte třeba: „No to jsem celý já!“

english_section_name: Saying the Right Thing

summary: Seznamujte se s novými lidmi. Zajděte si do části města, kde jste ještě nikdy nebyli. Vystupte ze své zóny komfortu. Tančete, i když to neumíte. Zbavte se svých obav.

document: Když se budete chtít někomu představit, měli byste tomu druhému naslouchat a chovat se k němu mile. Jedině tak budete otevřenější novým lidem a jejich zkušenostem a užijete si více legrace.   I když budete s někým, kdo je úplně jiný než vy, měli byste se dobře bavit a využít vašich rozdílů, místo toho, abyste si mysleli, že si nemáte co říct. Každý člověk vás může něco naučit. Čím více lidí budete znát, tím více znalostí získáte. Nikdy si nemyslete, že nemá smysl s někým ztrácet čas. Představte se a zeptejte se nového člověka na něco zajímavého. Ze začátku byste se měli bavit spíše uvolněně a později můžete zkusit i osobnější témata. Snažte se stále hledat nové zajímavé činnosti ve vašem okolí, ať už půjde o soutěž pro folkové kapely, nebo festival veganského jídla. Hledání nových příležitostí v jiných částech města vás bude bavit. Pozvěte si kamarády a vydejte se za dobrodružstvím!  Pokud najdete nějakou činnost, kterou jste nikdy nedělali a která se vám moc nezamlouvá, bude to ještě lepší! Snažte se často zkoušet nové zajímavé věci. Můžete přitom potkat i spoustu nových lidí. Podporujte své přátele, aby s vámi zkoušeli zajímavé věci a byli dobrodružní. Ať už se začnete učit nový jazyk, nebo se přihlásíte do běžeckého závodu, měli byste se snažit překonávat své hranice a být zábavnější. Čím více věcí budete umět, tím více zkušeností budete moci sdílet s ostatními. Zkuste například:   Žonglování Břišní tance nebo hip-hop tance Vyrábění těstovin Lekce herectví Gymnastika Karetní triky Čtení tarotových karet Je jedno, jestli budete tančit sami doma, nebo na diskotéce s přáteli, nebo s partnerem na plese – nejdůležitější je pustit se do toho a užívat si to.   Když budete tančit, jako kdyby se na vás nikdo nedíval, budete zábavnější a ostatní lidé vás budou mít raději. Řekněte přátelům, aby si šli zatančit s vámi. Vytáhněte na parket i kamarádku, která se stydí a ukažte jí, že je to opravdu zábava. Ať už se bojíte výšky, klaunů, nebo malých psů, snažte se své obavy vyřešit. Budete překvapení tím, co dokážete!  Zvykněte si přijímat pozvánky na různé akce. Možná budete chtít odmítnout pozvání na výlet do hor s kamarády, protože jste ještě nikdy v horách nebyli, ale měli byste přijímat všechna pozvání – alespoň si vyzkoušíte něco nového. Až budete příště na nějakém večírku, najděte si člověka, se kterým toho máte nejméně společného. Představte se mu a zkuste se od něho něco naučit. Pokud jste na nějakém vystoupení a hledá se dobrovolník, přihlaste se! Na koncertě vaší oblíbené kapely buďte hlasití a bavte se. Vezměte si na sebe něco šíleného, v čem se cítíte dobře. Zpívejte karaoke, i když nemáte hudební sluch. Uspořádejte večírek. Jednoduše buďte zábavní!

english_section_name: Doing Fun Things

summary: Uvolněte se. Věnujte pozornost svým přátelům. Vtipkujte. Buďte dobrodružní. Myslete pozitivně. Snažte se zajistit, aby se spolu vaši přátelé kamarádili.

document: Lidé se s přáteli chtějí cítit uvolněně a chtějí se dobře bavit. Měli byste dávat najevo, že je s vámi legrace a že si s vámi ostatní lidé užijí spoustu zábavy. Když budete uvolnění, uvolní se i všichni ostatní.   Lichoťte lidem. Dáte jim tím najevo, že si jich všímáte a že je dokážete ocenit. Smějte se a mějte otevřenou řeč těla. Lidé mají rádi usměvavé a přímočaré lidi. Uvolněte se! Když budete napjatí, budou napjatí i vaši přátelé. Udržujte oční kontakt, nehrajte si s telefonem a snažte se zajistit, aby se s vámi lidé cítili dobře. Když si ostatní budou myslet, že jim nevěnujete pozornost a myslíte na spoustu jiných věcí, neuvolní se a nebudou se s vámi dobře bavit.  Chovejte se k lidem mile. Neodsuzujte je, ani se nad ně nepovyšujte, jinak se s vámi budou cítit špatně. Když se nebudete bát vtipkovat a budete se stále něčemu smát, lidé se s vámi budou cítit dobře. Zde je několik tipů:   Zkuste někoho napodobit, například kolegu, nebo učitele. Tančete jako blázen a tvařte se u toho, že si myslíte, že vám to jde. Zazpívejte si nějakou svoji oblíbenou trapnou písničku Vezměte si na sebe nějaké vtipné tričko s nápisem. Nebojte se vyprávět vtipy a vymýšlet slovní hříčky. Zkoušejte nové věci, které jste ještě nikdy nedělali. Chovejte se spontánně a nevymlouvejte se. Když budete stále vymýšlet nové zajímavé věci, vaši přátelé se s vámi budou dobře bavit.   Říkejte „ano“ a nevymlouvejte se. Když budete stále říkat „ne,“ nezažijete nic zajímavého. V poslední sekci článku najdete tipy na zajímavé věci, které můžete podnikat s přáteli. Všichni máme dobré dny a špatné sny, ale měli byste se soustředit hlavně na to pozitivní a na věci, na které se můžete těšit. Když budete myslet pozitivně, lidé s vámi budou chtít trávit více času.   Když řeknete něco negativního, snažte se to ihned přebít dvěma pozitivními věcmi. Když budou vaši přátelé smutní nebo znudění, snažte se je rozveselit. Nemusíte nic předstírat a usmívat se, i když máte zrovna špatný den. Přesto byste se ale měli snažit být pozitivnější a nenechat se rozhodit malými problémy. Ve skupině přátel byste se měli pokusit zajistit, aby se všichni lidé znali a měli se rádi. Spojujte lidi a sbližujte je, i když to budete muset dělat na úkor vás samotných!  Dělejte to jemně. Když budete trávit čas se dvěma lidmi, kteří mají pocit, že si nemají co říct, snažte se přijít na něco, co mají společného. Pokud máte dva kamarády, kteří spolu nevycházejí, zmiňujte se oběma o tom druhém a říkejte o něm hezké věci, aby měli chuť se spolu začít kamarádit. Navrhujte lidem zábavné činnosti, do kterých se všichni rádi zapojí, například bowling, nebo nějakou jinou hru. Čím zábavnější činnost vymyslíte, tím lépe.

english_section_name: Being Fun


summary: Podívejte se na číslo SPF. Vyberte si opalovací krém se širokou škálou. Podívejte se po voděodolném opalovacím krému. Rozhodněte se, co vám vyhovuje. Doma si vyzkoušejte namazat trochu krému na zápěstí.

document: “SPF” znamená “sluneční ochranný faktor,” nebo jak dlouho ochraňuje před UVB zářením. Číslo SPF odráží, za jaký čas se spálíte, když nosíte nebo naopak nenosíte opalovací krém.   Například SPF 30 znamená, že strávíte 30krát více času na slunci než se spálíte, ve srovnání s tím, když krém nenosíte.  Takže pokud se normálně na slunci spálíte po pěti minutách, SPF 30 by vám teoreticky umožnilo strávit na slunci 150 minut (30 x 5) než se spálíte. V souvislosti s tím, jak citlivou máte pokožku, jaké máte aktivity, a sluneční intenzitou bude opalovací krém různě efektivní, takže možná budete potřebovat více opalovacího krému, než ostatní lidé. SPF číslo vás může zmást, protože jeho ochrana neroste společně s číslem. To znamená, že SPF 60, není dvakrát lepší než SPF 30. SPF 15 blokuje zhruba 94% UVB záření. SPF 30 blokuje okolo 97%, a SPF 40 blokuje okolo 98%. Žádný opalovací krém neblokuje 100% UVB záření.   Americká akademie dermatologie doporučuje SPF 30, nebo vyšší.  Rozdíl mezi extrémně vysokým SPF je vždy zanedbatelný, a nestojí za více peněz. SPF číslo ukazuje pouze schopnost blokovat UVB záření, které způsobuje spálení. Slunce také vyzařuje UVA paprsky. UVA záření způsobuje poškození pokožky, jako je stárnutí kůže, vrásky, tmavé a světlé skvrny.  Obě záření zvyšují riziko rakoviny kůže.  Opalovací krém se širokou škálou vás ochrání před UVA i UVB zářením.   Některé opalovací krémy možná nebudou mít na obalu napsané, že mají širokou škálu. Ale vždy by vás měli ochránit před UVB a UVA zářením. Většina opalovacích krémů se širokou škálou obsahují “neorganické” složky jako je oxid titaničitý, nebo oxid zinečnatý, stejně jako “organické” složky jako je avobenzon, octinoxate, oxybenzon, nebo oktylmemethoxycinnamát. Protože vaše tělo vylučuje vodu pocením, měli byste používat voděodolné opalovací krémy. To je obzvláště důležité, pokud budete hodně aktivní, například běhat, či šplhat, nebo pokud budete ve vodě.   Žádný opalovací krém není úplně voděodolný či potu odolný. Ve spojených státech se opalovací krémy nemohou označovat jako voděodolné.   I když používáte voděodolný opalovací krém, aplikujte jej každých 40-80 minut, nebo podle instrukcí uvedených na obalu. Někteří lidé preferují opalovací krémy ve spreji, zatímco ostatní preferují husté krémy, či gely. Jakkoliv se rozhodnete, aplikujte silnou vrstvu krému. Aplikace krému je stejně důležitá, jako SPF a ostatní faktory: jestliže krém neaplikujete pořádně, nebude dělat svou práci.   Spreje jsou nejlepší pro oblasti s chlupy, zatímco krémy jsou většinou nejlepší pro suchou pokožku.  Alkoholový, či gelový opalovací krém je dobrý pro mastnou pokožku.   Můžete si také koupit opalovací krém v podobě voskové tyčinky, což je dobré pro oblast kolem očí. Voděodolné opalovací krémy jsou obvykle mazlavé, takže není dobré si je aplikovat pod makeup.  Používejte opalovací krém, který je určený pro váš obličej. Ty mají většinou vysoké SPF (15 nebo výš), a neucpávají tolik póry a nezpůsobují akné. Jestliže objevíte nějakou alergickou reakci, nebo problém s kůží, kupte si jiný opalovací krém. Opakujte proces, dokud nenajdete správný opalovací krém, nebo si promluvte se svým doktorem o doporučovaných značkách, jestliže máte citlivou pokožku, či alergie.  Svědění, zarudlost, pálení či puchýře jsou příznaky alergie. Oxid titaničitý a oxid zinečnatý nejsou pravděpodobně příčinou alergické reakce.

english_section_name: Choosing a Sunscreen

summary: Zkontrolujte datum expirace. Aplikujte krém před tím, než vyjdete na slunce. Používejte dostatečné množství. Aplikujte opalovací krém na celé tělo. Nezapomeňte na obličej. Aplikujte znovu po 15-30 minutách.

document: FDA potvrdila, že opalovací krémy si udrží ochranné složky nejméně 3 roky od data výroby. I přesto vždy zkontrolujte datum expirace. Jestliže je krém už prošlý, vyhoďte jej a kupte si nový.   Pokud krém nemá na obalu datum expirace, použijte popisovač, nebo štítek a napište si na krém datum, kdy jste si jej koupili. Očividné změny produktu, jako je změna barvy, oddělování, či jiná konzistence jsou znaky toho, že je krém prošlý. Chemikálie v krému budou mít čas se vstřebat do kůže a začít ji chránit. Aplikujte opalovací krém před tím, než půjdete ven.  Opalovací krém byste si měli aplikovat 30 minut před tím, než půjdete ven na slunce. Opalovací krém na rty by měl být aplikován 45-60 minut před tím, než vyjdete na slunce. Jedna z největších chyb při užívání opalovacího krému je, že ho není použito dost. Dospělí lidé potřebují okolo 30ti gramů -- plná dlaň, nebo jedno plné víčko -- slunečního krému aby jej mohli rozetřít po celém těle.   Pro aplikaci krému, nebo gelu, vymáčkněte produkt do dlaně.  Rozetřete si krém do kůže, která bude vystavena slunci. Vtírejte si krém do pokožky, dokud nebudou vidět bílé stopy od krému. Pro aplikaci opalovacího krému ve spreji, držte lahev zpříma a nastříkejte si krém na kůži. Dejte si pozor, aby krém neodfoukl vítr ještě před tím, než se vám dostane na kůži. Nevdechujte opalovací krém. Buďte opatrní, když aplikujete sprejový opalovací krém na obličej, obzvláště u dětí. Nezapomeňte na místa, jako jsou uši, krk, nárty, ruce i hlava. Každá část kůže, která bude vystavena slunci, by měla být chráněna krémem.   Může být těžké pořádně pokrýt těžko dosažitelná místa, jako jsou záda. Poproste někoho, aby vám pomohl aplikovat krém na tyto místa.   Lehké oblečení nenabízí vždy moc ochrany před sluncem. Například, bílé tričko má pouze SPF 7. Noste oblečení, které navržené tak, aby vás chránilo před UV zářením, nebo noste opalovací krém i pod vaším oblečením. Váš obličej potřebuje ještě více opalovacího krému, než zbytek vašeho těla, hodně rakovin kůže nastanou právě na vaší tváři, obzvláště kolem nosu. Některé kosmetické produkty, nebo krémy mohou obsahovat opalovací krém. Ale pokud jdete ven na více jak 20 minut (celkem, ne v kuse) měli byste si obličej namazat opalovacím krémem.   Spousta obličejových opalovacích krémů se vyrábí jako krém, nebo jako pleťová voda. Pokud používáte opalovací krém ve spreji, nejprve si jej nastříkejte do dlaní, až poté si ej aplikujte na obličej.  Je lepší se vyhnout stříkání spreje přímo do obličeje, pokud je to možné. Nadace pro podporu rakoviny kůže má seznam doporučovaných obličejových opalovacích krémů.   Používejte balzám na rty, nebo opalovací krém na rty s SPF minimálně 15. Pokud máte na hlavě pleš, nebo máte řídké vlasy, nezapomeňte si aplikovat opalovací krém také na hlavu. Také můžete nosit čepici, abyste ochránili hlavu před sluncem. Studie prokázaly, že pokud si krém aplikujete znovu po 15-30 minutách strávených na slunci, budete chráněni více, než kdybyste čekali 2 hodiny. Když dokončíte počáteční aplikaci krému, opakujte aplikaci každé dvě hodiny, nebo podle instrukcí na obalu.

english_section_name: Applying a Sunscreen

summary: Zůstaňte ve stínu. Noste ochranné oblečení. Držte děti ve stínu.

document: I když jste chráněni opalovacím krémem, pořád budete vystaveni slunečnímu záření. Pokud zůstanete ve stínu, nebo použijete deštník, pomůže vám to chránit se před sluncem.  Vyhněte se “denní špičce”. Slunce je nejsilnější mezi 10:00 a 14:00. Pokud můžete, vyhněte se slunečným místům během těchto hodin. Ne všechno oblečení je stejné. Tričko s dlouhým rukávem a kalhoty s dlouhými nohavicemi vás mohou ochránit před sluncem. Noste čepici, abyste měli obličej ve stínu a měli ochráněnou hlavu.   Koukejte se po vlněných látkách a tmavých barvách, které vám poskytnou největší ochranu. Pro lidi, kteří jsou venku hodně aktivní, je speciální oblečení se zabudovanou sluneční ochranou, a jsou k dostání ve specializovaných obchodech, nebo na internetu. Nezapomeňte na sluneční brýle! Sluneční UV záření může způsobit šedý zákal, takže si kupte sluneční brýle s UVB a UVA ochranou. Sluneční záření, zvláště během špičky od 10:00 do 14:00, je obzvláště škodlivé pro malé děti. Najděte opalovací krémy, které jsou speciálně určené pro děti a miminka. Konzultujte s pediatrickým lékařem, abyste zjistili co je pro vaše dítě bezpečné.   Novorozeňata pod 6 měsíců, by neměli nosit opalovací krém, nebo být vystaveni přímému slunečnímu záření. Pokožka novorozených miminek není dost zralá, takže může absorbovat více chemikálií, které jsou obsaženy v opalovacím krému. Pokud musíte vzít miminko ven, udržujte jej ve stínu.   Pokud je vaše miminko starší než 6 měsíců, používejte opalovací krém se širokým spektrem s SPF nejméně 30. Buďte opatrní při aplikování krému v blízkosti očí.   Malé děti oblékejte do oblečení, které je ochrání před sluncem, jako je čepice, tričko s dlouhým rukávem, nebo lehkými kalhotami s dlouhými nohavicemi.   Kupte svému dítěti sluneční brýle s UV ochranou.

english_section_name: Staying Safe in the Sun


summary: Vyberte čtvercový list duhového papíru. Vystřihněte začátek kruhu. Vystřihněte z kruhu spirálu. Vprostřed kruhu vystřihněte záložku. Odstraňte čtvercový okraj. Stočte spirálu zvnějšku dovnitř. Záložku přilepte ke spodku růže. Stejným způsobem vytvořte spoustu dalších růží!

document:
Abyste využili co nejvíce barvy pro svou duhovou růži, vyberte čtverec papíru s duhovým potiskem na přední i zadní straně.  Můžete také vzít čtverec bílého nebo jednobarevného papíru nebo papíru se vzorem na druhé straně. Vyzkoušejte různé druhy papíru, ať zjistíte, který se vám líbí nejvíc.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/9a\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet1.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/9a\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet1.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  Výborný je papír na origami. Papír na origami má rozměry 23 x 23cm.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/9b\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet2.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet2.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/9b\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet2.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet2.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  Pokud pracujete s bílým papírem, můžete na něj z jedné strany pastelkami nebo voskovkami namalovat duhový vzor. Nejlépe bude vypadat, když budete pruhy kreslit příčně, od jednoho rohu papíru k protějšímu.     {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1a\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet3.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet3.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1a\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet3.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-7Bullet3.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} začněte vprostřed jedné strany papíru a vystřihněte kruh s okrajem co nejblíž ostatním třem hranám.  Okraje zatím neodstřihávejte.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/7\/77\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-8Bullet1.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-8Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/7\/77\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-8Bullet1.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-8Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Jakmile se začnete přiblížovat začátku svého kruhu, směřujte jemně nůžkami směrem k jeho středu a kopírujte zevnitř okraj kruhu ve vzdálenosti cca 1,25 cm. Pokračujte ve stříhání 1,25 cm širokého kroužku, dokud se nedostanete úplně doprostřed.   Šířka spirály by měla být od začátku do konce stejná. To znamená, že bude spirála mít na šířku pořád zhruba 1,25 cm.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/96\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet1.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/96\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet1.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  Střihejte volně. Při střihání podle tohoto návodu nepotřebujete být úplně přesní. Naopak, výsledná růže vypadá nejlépe, pokud stříháte podle japonského principu „wabi-sabi“, který klade důraz na krásu nedokonalého.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1a\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet2.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet2.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1a\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet2.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-9Bullet2.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Na konci spirály, který by měl být uprostřed kruhu, vám zbude záložka o něco širší, než je šířka spirály.  Záložka by měla být vcelku kulatá s maličkým výstupkem.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/b\/ba\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-10Bullet1.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-10Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/b\/ba\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-10Bullet1.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-10Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Hranatý okraj snadno odstřihnete zastřihnutím kruhu v místě, kde jste začali stříhat spirálu.  Ostré hrany a rohy čtverce by jen překážely výslednému tvaru růže. Srolujte celou spirálu podél vrchní hrany papíru směrem k centru.  Na začátku rolujte co nejpevněji. Ke stáčení spirály použijte obě ruce. Svinutou část držte mezi dvěma prsty jedné ruky a pomocí druhé ruky okolo obtáčejte zbylý papír.     {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/c\/c4\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet1.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/c\/c4\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet1.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  Zpočátku bude stočená část vypadat spíš jako rolička, než jako růže.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/42\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet2.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet2.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/42\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet2.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet2.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  Upravte těsnost spirály. Pomalu uvolněte napětí tak, aby rolička stále držela svůj tvar, ale zároveň se trošku uvolnila. Pro svinutější růži uvolňujte méně, pro rozvinutější více.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/9e\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet3.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet3.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/9\/9e\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet3.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-12Bullet3.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"} Umístěte na vrchní část záložky několik kapek (nejlépe z lepidlové pistole) a pevně ho přitiskněte ke spodní straně růže. Ujistěte se, že lepidlo zalepilo všechny vrstvy spirály.  Použijte lepidlo z pistole nebo lepidlo, které schne takřka okamžitě.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/8\/89\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet1.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/8\/89\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet1.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  Ujistěte se také, že lepidlo drží na všech spodních okrajech spirály. Jinak se vám růže rozmotá, jakmile ji pustíte z ruky.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/0\/0f\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet2.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet2.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/0\/0f\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet2.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet2.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}  Jakmile lepidlo uschne, odložte slepenou spirálu. Vaše papírová duhová růže je hotová!    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/c\/cb\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet3.jpg\/v4-459px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet3.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/c\/cb\/Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet3.jpg\/v4-759px-Make-a-Rainbow-Rose-Step-13Bullet3.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":306,"bigWidth":760,"bigHeight":506.31868131868134,"licensing":"
<\/div>"}

english_section_name: Using Paper


summary: Lichoťte jí. Zkuste nějakou balící průpovídku. Zaměřte se na nonverbální komunikaci.

document: Mluvte s ní slušně a upřímně. Řekněte jí, že má krásný úsměv, že se vám líbí její náhrdelník, nebo že vás baví zvuk jejího smíchu. Zkuste vymyslet něco originálního. Snažte se ji nezahrnout lichotkami, jinak budete působit neupřímně.   Řekněte jí: „Máš krásný úsměv, je dokonale nakažlivý!“ Nebo: „Ty šaty ti opravdu sluší, moc se mi líbí.“ Dobrá průpovídka dívku rozesměje a zaujme. Neříkejte nic otřepaného ani divného. Klíčem je působit u toho sebejistě – nesmíte se chovat stydlivě!  Zkuste třeba: „Ahoj, já jsem Ondra. Říkal jsem si, že než se vezmeme, měli bychom si aspoň jednou popovídat.“  Pokud ji chcete rozesmát, řekněte: „Jsi jediný člověk, se kterým bych chtěl strávit zombie apokalypsu.“  Pokud jí chcete zalichotit, řekněte: „Moji kamarádi se vsadili, že se mi nepodaří dát se do řeči s tou nejkrásnější dívkou, která tady je. Chceš, abych ti za jejich peníze koupil drink?“ Můžete pomocí řeči těla a obličejových výrazů s dívkou komunikovat tak, aby viděla, že s ní flirtujete.  Mějte otevřenou a příjemnou řeč těla. Udržujte oční kontakt a co nejvíce se usmívejte. Jemně se jí dotkněte na ruce, když jí budete něco vyprávět. Je to intimní gesto, které vám zajistí, že pro ni nebudete jen kamarádem. Nedívejte se do země, nepřekřižujte si ruce a nerozhlížejte se po místnosti.

english_section_name: Flirtatious Conversation

summary: Zmiňte se o nějakém společném kamarádovi. Bavte se o nějakém společném zážitku. Položte jí zajímavou otázku. Zmiňte nějaký společný zájem. Ptejte se jí na osobní věci.

document: Když zmíníte nějakého kamaráda, kterého máte oba společného, vytvoříte mezi sebou osobní spojení i když dívku nebudete moc dobře znát. Bude se s vámi cítit dobře a nebude vás brát jako úplně cizího člověka. Také se budete mít o čem (nebo o kom) bavit.   Řekněte třeba: „Slyšel jsem, že se kamarádíš s Jitkou. Jak jste se poznaly?“ Nebo: „Ty znáš Dana? S tím se kamarádím už věky! Je vtipný, že?“ Když zmíníte něco, co jste oba zažili – například práci na farmě, nebo stejné domácí zvíře, vytvoříte mezi sebou spojení a budete se spolu cítit mnohem lépe.   Když si uvědomíte, že jste oba vyrůstali na farmě, řekněte: „Opravdu? Já taky! Nejhorší pro mě bylo ranní vstávání. Můj táta mě tahal z postele v 5 hodin ráno, abych mu pomáhal. Měla jsi to tak taky?“ Pokud jste například oba pracovali na stejném projektu, můžete se pobavit o tom, jak vás to bavilo a co vás k tomu přivedlo. Když se dívky zeptáte na nějakou zajímavou otázku, prolomíte ledy a umožníte jí, aby vám řekla svůj názor. Ona se bude moci vyjádřit a vy uděláte dobrý dojem, protože jí ukážete, že jste přemýšlivý.   Zkuste třeba: „Kdybys byla zvíře, jaké zvíře bys byla?“ Nebo: „Jakých pět míst na světe bys chtěla na život navštívit?“ Můžete zkusit i: „Chtěla by sis někdy skočit s padákem?“ Když zjistíte, že máte společné zájmy, budete mít hned spoustu témat k hovoru a brzy se mezi vámi vytvoří vztah. Nezáleží na tom, o co jde – četba, běh, veslování, horolezectví, nebo šachy. Záleží jen na tom, že vás to spojuje.   Pokud zjistíte, že oba rádi chodíte běhat, zeptejte se jí, kam chodí, nebo jestli trénuje na maraton. Pokud oba rádi čtete, zeptejte se jí, kdo je její oblíbený autor, nebo jestli viděla novou filmovou adaptaci nějakého slavného románu. Pokud jde o něco neobvyklého, zeptejte se jí, co ji k tomu přivedlo a vyměňujte si zábavné historky. Když se spolu budete dobře bavit a bude to vypadat, že si máte co říct, můžete se zkusit zeptat i na něco osobnějšího. Uvědomte si, že cílem je dát najevo, že o ni máte zájem a chcete ji poznat, ne způsobit, že se bude cítit nepříjemně. Neptejte se jí na nic, na co byste sám nerad odpovídal.   Bavte se s ní pozitivně. Neptejte se jí na to, čeho se nejvíce bojí, nebo co je jejím největším tajemstvím. Ptejte se jí na to, co chce od života, nebo kde chce být za pět let. Nechejte ji rozhodnout se, jak na tyto otázky bude chtít odpovědět. Můžete se jí ptát na rodinu, například: „Máš nějaké sourozence?“ Pokud chcete zjistit, zda někoho má, řekněte: „Chodíš teď s někým?“

english_section_name: Conversation with a Friend

summary: Chovejte se sebejistě. Naučte se naslouchat. Zapojte se do rozhovoru. Udržujte oční kontakt. Usmívejte se. Vyhněte se otázkám, na které lze odpovědět jedním slovem. Nebavte se o kontroverzních tématech.

document: Klíčem k úspěšnému flirtování je sebevědomí. Ženy chtějí muže, který je sám se sebou spokojený, je šťastný, schopný a sebejistý.   Kupte si hezké oblečení. Když budete spokojeni se svým vzhledem, budete mít přirozené sebevědomí. Zbavte se tedy pytlovitých džínů a investujte do kvalitních kousků, které vám budou dobře sedět. Budete se cítit jako James Bond!  Mluvte klidně a sebejistě. Neměli byste ostatní lidi přerušovat, ale měli byste mluvit o něco hlasitěji, než normálně. Vyhýbejte se „parazitním slovům“ a frázím. Neměli byste rozhovoru dominovat. Ptejte se dívky na různé otázky a naslouchejte jejím odpovědím. Když budete umět naslouchat, dáte tím najevo, že o ni máte zájem a chcete slyšet, co vám chce říct. Řekněte jí něco o sobě a vzbuďte v ní zájem o vaši osobu. Odpovídejte na její otázky a snažte se o ní něco zjistit, ale s ničím to nepřehánějte. Jde o to ji zaujmout, ne znudit. Když se dívce budete dívat do očí, budete působit sebejistěji a přitažlivěji. Když se lidé cítí dobře, umějí se ostatním dívat do očí naprosto přirozeně. Když si spolu budete povídat, dívejte se jí do očí, ale v pauzách se nezapomeňte podívat i jinam – když budete zírat, vyděsíte ji. Budete vypadat přitažlivěji a spokojeněji. Dívky milují muže, kteří se umějí usmívat, tak se nebojte ukázat své krásné zuby! Otázky, na které je možné odpovědět „ano“ nebo „ne“ nejsou receptem na zajímavý rozhovor. Tyto uzavřené otázky vám nepomohou vzbudit v dívce zájem. Ptejte se na zajímavější otevřené otázky, které vyžadují delší a promyšlenější odpovědi. Uzavřené otázky můžete použít pouze ze začátku rozhovoru, abyste na dívku nevyvíjeli žádný tlak. Dát se do řeči s někým cizím není pro většinu lidí přirozené, takže vám pomůže, když na to půjdete pomalu a opatrně. Můžete tedy začít nějakou jednoduchou otázkou, ale potom byste se hned měli zeptat například „Jak se máš?“ aby dívka dostala příležitost vám něco říct. Když uvidíte, že se s vámi dobře baví, můžete přistoupit ke složitějším otázkám. Kontroverzní témata mohou každý rozhovor zkazit, způsobit, že se lidé začnou cítit nepříjemně, nebo se dokonce rozzlobí. Neptejte se jí na politiku ani náboženství, jinak budete riskovat, že váš vztah skončí dříve, než vůbec začne.

english_section_name: Overall Behavior

summary: Představte se. Zeptejte se jí, jak se má. Bavte se o počasí. Ptejte se dívky na práci nebo školu. Bavte se o populární kultuře. Zmiňte nějakou událost.

document: Přistupte k dívce a pozdravte ji. Řekněte jí, jak se jmenujete a zeptejte se jí, jak se jmenuje ona. Nedělejte z toho žádnou vědu, usmějte se a slušně ji pozdravte – je to lepší, než všechny otřepané balící fráze na světě.   Zkuste to naprosto jednoduše: „Ahoj, já jsem Honza. Jak se jmenuješ?“ V baru můžete dívce nabídnout, že jí koupíte drink, například: „Ahoj, jmenuju se Honza. Mohl bych ti koupit drink?“ Slušně se dívky zeptejte, jak se dnes má. Díky tomu se s ní snadno zapovídáte. Také uděláte dobrý dojem, protože jí dáte najevo, že o ni máte zájem a chcete ji poslouchat.   Jednoduché „Jak se dnes máš?“ nikdy nezklame. Pozorně poslouchejte, co vám odpoví – nejde o řečnickou otázku! Zeptejte se jí, co dnes dělala a jaký měla den. Díky tomu vám bude muset odpovědět celými větami a dá vám šanci jí ukázat, že umíte skvěle naslouchat. Jednoduchou průpovídkou o počasí nemůžete nic zkazit. Řekněte například že je dnes krásně slunečno, nebo že je škoda, že prší. Je to bezpečné téma k prolomení ledů. Až na to dívka odpoví, budete se moci bavit o zajímavějších věcech.   Udělejte z toho otázku. Řekněte například: „To je ale dneska hezky, že?“ nebo „Myslíte, že brzy přestane pršet?“ Tím dáte dívce šanci odpovědět vám. Pokud vás tlachání o počasí nebaví, zkuste jiné bezpečné téma. Můžete komentovat například vaše okolí. V baru dívce například řekněte: „Dneska je tady ale narváno, že?“ Když si najdete něco, co máte společného, snadno tím prolomíte ledy. Zeptejte se jí na něco o její práci nebo o oboru, který studuje a hned si budete mít o čem povídat.   Pokud spolu chodíte do školy, zeptejte se jí, jak ji studium baví, jestli má ráda vaše společné učitele, nebo jestli se hodlá svému oboru později věnovat. Můžete říct například: „Viděla jsi zadání esejí na příští semestr? Už sis nějaké téma vybrala?“ Pokud pracujete ve stejné společnosti, zeptejte se jí, jestli zrovna pracuje na nějakém zajímavém projektu. Když se budete bavit o aktuální kultuře, jistě najdete spoustu témat k hovoru a dozvíte se o dívce něco osobního. Když zjistíte, jakou hudbu má ráda, jaké filmy a seriály sleduje a jaké umění ji baví, budete vědět, jaká je a co ji zajímá. Takové informace se vám budou hodit při plánování rande!  Můžete se jí zeptat například: „Sleduješ Mad Man? Jakou postavu máš nejraději?“ U hudby se jí zeptejte na toto: „Slyšela jsi nové album Daft Punk? Co si o něm myslíš?" Pokud se bavíte o filmech, řekněte: „Viděla jsi nový film od Tarantina? Myslím, že je naprosto skvělý.“ Když se zmíníte o nějaké nacházející události, například o filmovém festivalu, nebo třeba o zkoušce ve škole, budete mít něco, na co se budete moci společně těšit, nebo se toho společně obávat. Vytvoříte tím mezi sebou silnější pouto a dívka uvidí, že toho máte hodně společného.   Pokud oba jdete na stejnou zkoušku, řekněte například: „Mám strach z té zkoušky z matematiky. Algebra mi vůbec nejde. Co ty, taky se toho bojíš?“ Když se bavíte o hudbě, zmiňte se o nějaké akci nebo festivalu. Řekněte třeba: „Jedeš letos na Rock for People? Loni jsem tam byl s kamarády a bylo to úžasné!“ Pokud se zrovna blíží nějaký svátek, řekněte třeba: „Už se nemohu dočkat Halloweenu. S kamarádem budeme pořádat večírek v kostýmech. Máš v plánu něco zajímavého?“

english_section_name: Conversation with Someone New


summary: Držte háček před sebou. Chytněte přízi háčkem. Opakujte, dokud nebudete mít požadovaný počet ok.

document: Vezměte háček se základním okem před sebe. Měl by směřovat od ruky, ve které ho držíte, a delší konec příze by měl být za háčkem. Očko by mělo být zhruba 2-3 cm od zaobleného konce háčku.  To znamená, že uzlík se nachází pod háčkem. Vysuntě háček tak, aby háček na konci zachytil přízi, kterou jste přes něj právě přetáhli. Příze teď bude tedy v háčku. Opakujte nahození a protažení, dokud nevytvoříte tolik ok, které máte ve vzoru.  Pokud potřebujete oka přepočítat, položte řetízek naplocho. Uvidíte před sebou řadu oček ve tvaru V. Každé V je samostatné oko.

english_section_name: Creating the Chain

summary: Položte přízi na prst.

document: Vztyčte ukazovák tak, aby nehet směřoval od vás. Konec vlny obtočte kolem prstu. Konec příze by měl z přední strany prstu viset dolů zhruba 4-5 cm. Nit povede přes prst směrem dozadu ke klubíčku.  Palcem stejné ruky stiskněte přízi k ukazováčku a přidržte ji na místě.

english_section_name: Making the First Stitch