summary: Jezte 100% celozrnné obiloviny. Obměňujte zdroje bílkovin. Do každého jídla zařaďte ovoce nebo zeleninu. Jezte více semínek, oříšků a luštěnin. Užívejte doplňky stravy s vlákninou. Každý den vypijte 2 litry tekutin.

document: Celozrnné obiloviny jsou velmi zdravou a na vlákninu bohatou skupinou potravin, která vám pomůže splnit doporučený denní příjem vlákniny. Každý den se pokuste sníst 3-5 porcí 100% celozrnných obilovin.  Celozrnné obiloviny jsou jen minimálně zpracované a obsahují všechny 3 části zrna: klíčky (embrya), endosperm a otruby (obal). Otruby jsou potom částí, která obsahuje vlákniny nejvíc.   Za jednu porci obilovin se považuje 30 gramů. Snažte se proto zdroj celozrnných obilovin zařadit do většiny svých jídel. Příklady celozrnných potravin mohou být: hnědá rýže, quinoa, ovesné vločky, proso a kukuřice. Bílkoviny jsou nezbytnou živinou naší stravy. Kromě množství živočišných zdrojů bílkovin (kuřecí maso, mléčné výrobky, hovězí) existuje celá řada rostlinných bílkovin, které jsou navíc bohaté na vlákninu. Jedná se o luštěniny. Luštěniny vám pomůžou dosáhnout doporučených denních dávek vlákniny. Luštěniny jsou zeleninou, která obshuje relativně velké množství vlákniny a patří mezi ně: čočka, fazole, hrášek.  Specifické typy luštěnin zahrnují: černé fazole, cizrnu, půlený hrách, fazol obecný, edamame/sójové lusky, bob obecný, červené fazole a vignu čínskou. Luštěniny jsou velmi zdravým doplňkem jídelníčku. Kromě toho, že jsou skvělým zdrojem proteinu a vlákniny, obsahují také spoustu kyseliny listové, draslíku, hořčíku a železa. Ovoce a zelenina vám s příjmem vlákniny pomůže také. Snažte se proto různé plody zahrnout do každého svého pokrmu.  Mezi druhy ovoce s nejvyšším obsahem vlákniny patří: maliny, jahody, hrušky, jablka a pomeranče.  Mezi druhy zeleniny s nejvyšším obsahem vlákniny patří: artyčok, brokolice, růžičková kapusta, tuřínové listy, okra a brambory se slupkou. Oříšky jsou velmi chutné a dodají vašemu jídelníčku další potřebnou vlákninu. Porci oříšků si proto dávejte několikrát do týdne.  Obzvláště dobrými zdroji vlákniny jsou arašídy, pistácie, pekanové ořechy, slunečnicová semínka a mandle. Čtvrt šálku mandlí nabízí zhruba 4 gramy vlákniny.  Oříšky jsou navíc bohaté na bílkoviny a omega-3 nenasycené mastné kyseliny. Konzumace doporučených 25 či 38 gramů vlákniny denně může být skutečně náročná. Pokud vám plnění tohoto množství činí pravidelně potíže, měli byste zvážit užívání vlákniny ve formě doplňků stravy.  K dostání je celá řada různých typů suplementů s vlákninou. Obecně se jedná o prebiotickou funkční vlákninu, což je typ vlákniny z rostlinných zdrojů, který je velmi prospěšný našemu zdraví.   Doplňky stravy se vyrábějí v mnoha formách - v prášku, oleji, kapslích či žvýkacích tabletách. Vláknina je často přidávána také do zpracovaných potravin. Například do sójového mléka nebo pomerančové šťávy.  Pamatujte, že spousta zdravotníků doporučuje konzumaci největšího možného množství vlákniny z přírodních zdrojů (celozrnných obilovin nebo zeleniny).  Před započetím užívání jakéhokoli doplňku stravy se poraďte nejprve se svým lékařem. Voda neobsahuje žádnou vlákninu. Pokud ale navýšíte příjem vlákniny ve své stravě, je velmi důležité, abyste každý den vypili adekvátní množství tekutin. Nedostatek vody by za současného navýšení příjmu vlákniny vyústil v zácpu.  Dva litry vody denně je obecně doporučované pravidlo pro konzumaci dostatečného množství tekutin. Vedle toho ale například Institute of Medicine doporučuje každý den 9-13 sklenic (cca 2-3 litry) tekutin.  Vláknina nejlépe účinkuje ve spojení s vodou. Vodu totiž absorbuje, čímž změkčí a zprůchodní vaši stolici.  V průběhu dne neustále pijte. Noste si s sebou všude láhev vody a v případě potřeby z ní upíjejte. Doplníte tak požadované množství tekutin.

english_section_name: Choosing High Fiber Foods

summary: Vlákninu do jídelníčku přidávejte pomalu. Ovoce i zeleninu jezte se slupkou. Rafinované, zpracované obiloviny nahraďte celozrnnými výrobky. K snídani jezte celozrnné cereálie s vysokým obsahem vlákniny. Pokrmy připravujte z ingrediencí bohatých na vlákninu. K svačině si dávejte také potraviny bohaté na vlákninu. Vařte podle mezinárodních receptů. Do polévek přidávejte mraženou zeleninu. Do jogurtu si přidávejte lněné semínko. Do proteinových nápojů přidávejte bobuloviny.

document: Každý den přidávejte zhruba 5 gramů vlákniny, dokud nedosáhnete požadovaného množství. Příliš rychlým zařazením velkého množství vlákniny byste si mohli způsobit gastrointestinální potíže, jako je průjem, zácpa, bolestivé vyprazdňování, nadýmání nebo plynatost. Hlídejte si množství zkonzumované vlákniny například vedením jídelního deníku nebo zapisováním do mobilní aplikace. Pomůže vám to naplnit každodenní přísun vlákniny, protože budete mít neustále přehled, kolik vám jí chybí. Zařazením většího množství ovoce a zeleniny do každodenní stravy přijmete celkově více vlákniny. Pokud budete jíst tyto plody i se slupkou, množství přijaté vlákniny tím maximalizujete.  Pokud například jíte jablko, neloupejte ho. To samé platí i pro brambory - slupku na nich nechte i při přípravě bramborové kaše nebo při pečení. Další skvělou cestou, jak do sebe dostat více vlákniny, je konzumace celého ovoce i s jadérky. Bobuloviny obsahují spoustu vlákniny díky svým miniaturním semínkům, které společně s celým plodem jíte. Celozrnné výrobky přinesou do vašeho jídelníčku více vlákniny. Postupně ze své stravy vyřaďte všechny rafinované obiloviny a nahraďte je jejich celozrnnými variantami.  Zkuste 100% celozrnné těstoviny nebo těstoviny vyrobené z hnědé rýže či quinoy. Pokud vám nebudou chutnat, promíchejte je s trochou normálních těstovin. Místo bílé rýže si připravujte hnědou nebo divokou rýži. Alternativou je potom ječmen, quinoa nebo proso. Namísto bílého pečiva si kupujte 100% celozrnný chléb. Pokud si k snídani dáváte rádi toast, připravujte ho z celozrnného chleba. Na trhu jsou k dostání různé značky chleba nebo anglických muffinů, které obsahují 5 nebo více gramů vlákniny v každém krajíci. Čtěte pečlivě informace na obale a ujistěte se, že jsou zpracované potraviny typu chleba nebo těstovin 100% celozrnné. První ingrediencí na seznamu by měla být 100% celozrnná mouka. Žádné další rafinované nebo obohacené mouky by neměly být v dané potravině zastoupené. Pokud se vám podaří připravovat snídani s dostatečným množstvím vlákniny, pomůže vám to snadněji splnit její doporučený denní příjem. Pokud vám ale podobné výrobky nechutnají, nevadí - vmíchejte si do nich šálek jakýchkoli jiných oblíbených cereálií.  Jezte cereálie, které v každé porci obsahují 5 nebo více gramů vlákniny.  Čtěte informace na obalech a kontrolujte, kolik vlákniny se v každé porci dané potraviny nachází (nebo v tolika porcích, kolik se jich chystáte sníst). Cereálie typu ovesných vloček nebo otrub jsou dobrým odrazovým můstkem. Instantní ovesné kaše nahraďte starými dobrými ovesnými vločkami a zvyšte tak svůj příjem vlákniny o další 2-4 gramy na porci.  Pokud máte nějaké oblíbené cereálie, nemusíte se jich vzdávat. Stačí, když do nich přidáte trochu nezpracovaných pšeničných otrub nebo jiných cereálií s vysokým obsahem vlákniny. Ujistěte se, že vaše snídaně obsahuje také dostatek bílkovin, aby sacharidy ve zdrojích vlákniny nepůsobily během dne náhlé nárůsty a poklesy krevního cukru nebo různé nápory chutí. Některé své recepty zkuste upravit tak, aby obsahovaly větší množství obilovin nebo jiných surovin s vysokým obsahem vlákniny.  Při pečení muffinů použijte drcené cereálie s otrubami nebo nezpracované pšeničné otruby. Do cereálií nebo jogurtu si přidávejte různé bobuloviny, rozinky nebo banány a navyšte tak příjem vlákniny o 1-2 gramy. Při pečení nahraďte bílou mouku ovesnou, lněnou nebo celozrnnou pšeničnou moukou a přidejte tak do každé porce 1-2 gramy vlákniny. Při domácí přípravě palačinek nebo vaflí nahraďte třetinu použité polohrubé mouky pšeničnými otrubami. Drcené otrubové cereálie nebo nezpracované pšeničné otruby přidávejte také do zapékaných směsí, salátů, vařené zeleniny a pečených pokrmů (sekaná, chléb, muffiny, casserole, dorty, sušenky). Do salátů, dušených směsí a polévek přidávejte fazole nebo čočku. Opět jim tím dodáte vlákninu navíc. Pokud budete potraviny s vysokým obsahem vlákniny jíst i ke svačině, pomůže vám to splnit doporučený denní příjem vlákniny.  Mezi takové potraviny patří: mrkev s hummusem, hrst edamamu, směs rozinek a oříšků nebo popkorn. Vyzkoušet můžete také balené pochutiny s vysokým obsahem vlákniny. Výbornou svačinu může tvořit třeba granolová tyčinka s cereáliemi. Spousta mezinárodních kuchyní se zaměřuje na celozrnné obiloviny a luštěniny, které obsahují spoustu vlákniny. Fazole, čočka a rýže se užívá hojně v indické, libanonské nebo mexické kuchyni.  Projděte si několik webových stránek s recepty nebo si pořiďte kuchařku, kterou budete mít doma neustále po ruce. Při přípravě mezinárodních receptů vždy používejte celozrnné obiloviny. Když recept vyžaduje bílou rýži, použijte místo ní hnědou. Rychlý a zdravý způsob, jak navýšit příjem vlákniny, je přidávat do veškerých polévek mraženou zeleninu. Zelenina má velmi málo kalorií, je zdravá a do vašeho jídelníčku přinese skutečně velkou spoustu vlákniny. Několik minut před dokončením polévky do ní přihoďte trochu mražené brokolice, květáku, mrkve nebo hrášku a dostanete nízkokalorické jídlo nabité živinami. Přidávání lněného semínka do misky s jogurtem nebo cereáliemi je další skvělý způsob, jak ve svém jídelníčku navýšit množství vlákniny. Lněné semínko je skvělým zdrojem vlákniny a navíc obsahuje spoustu prospěšných mastných kyselin, které jsou nezbytné pro celkové zdraví.  Lněné semínko pomáhá regulovat hladinu krevního cukru, takže u vás nedojde po jídle k náhlému poklesu energie. Vlákninu přidáte také přimícháním lněného semínka do smoothie. Vysoký obsah vlákniny mají zejména borůvky, takže když si jich trochu přihodíte do směsi proteinového prášku, odstředěného mléka a jogurtu s několika kostkami ledu, získáte velmi vydatný nápoj, plný bílkovin a vlákniny.  Bobuloviny obsahují také spoustu antioxidantů, které pomáhají podporovat celkové zdraví. Extra vlákninu získáte také používáním chia semínek a omega mastných kyselin.

english_section_name: Preparing Fiber-Rich Meals and Snacks


summary: Přidejte si světlé melíry čajem z heřmánku. Zesvětlete si vlasy s pomocí citronu. Uvařte si čaj z kurkumy, heřmánku a měsíčku lékařského. S pomocí kořene rebarbory a vody si udělejte melíry.

document: Je to účinný přírodní prostředek, jak si vlasy zesvětlit.  Ve vroucí vodě nechte vylouhovat sáčky heřmánkového čaje minimálně po dobu 30 minut. Umyjte si vlasy šamponem a vysušte ručníkem. Přelijte si vlasy heřmánkovým odvarem a nechte uschnout na vzduchu. Opakujte několik dní, dokud vlasy nedosáhnou požadovaného odstínu. Tato metoda je pomalejší a vyžaduje několik opakování.  Naneste na vlasy čerstvou citronovou šťávu. Bude se chovat jako přírodní bělidlo. Zesvětlující efekt můžete umocnit tím, že vlasy vystavíte slunečním paprskům. Abyste viděli výsledky, je třeba zesvětlení několikrát opakovat. Buďte trpěliví. Kurkuma je jasně žluté koření, které se používá v indické kuchyni a v průmyslu k barvení tkanin.  Do vařící vody dejte stejné množství kurkumy, měsíčku a heřmánku. Nechte 20 minut louhovat a pak přeceďte. naneste na vlasy, nechte 15 – 20 minut působit a pak opláchněte. Opakujte, dokud nedosáhnete požadovaného odstínu. Nejlépe se pro tento způsob barvení hodí sušený kořen rebarbory.   V litru vody nechte táhnout 3 – 4 lžíce sušené rebarbory. Pozor, nevdechujte páru. Nechte směs přes noc odležet a ráno ji přeceďte. Nalijte směs na vlasy a tekutinu zachytávejte do nádoby. Zopakujte 2 -.3 krát. Nechte uschnout na vzduchu a neoplachujte.

english_section_name: Lightening and Adding Highlights

summary: Podpořte červenou barvu vlasů paprikou a šípky. Použijte šťávu z mrkve a červené řepy. Pokud chcete do vlasů přidat jen lehký červený nádech, můžete použít šípky.

document: Paprika je červené koření, které zvýrazní zrzavé vlasy, nebo vám dodá zrzavý melír.   Udělejte si čaj z plodů šípku. Uvařte šípky ve vroucí vodě. Nechte čaj vychladnout. Vyrobte si pastu z šípkového čaje a papriky a naneste ji na vlasy. Dobře vám může pomoci aplikační štětec na barvu – seženete ho v drogeriích a parfumeriích. Nechte pastu na vlasech alespoň 30 minut působit a pak opláchněte. Je to velmi jednoduchý způsob, ale může vyžadovadovat opakování, aby výsledky byly viditelnější.   Smíchejte šťávu z červené řepy a mrkve v poměru jedna ku jedné. naneste na vlasy a dobře do nich vmasírujte. Nechte na vlasech alespoň hodinu působit a potom opláchněte. Nejlépe tahle metoda funguje na zvýraznění barvy zrzavých vlasů. U blondýnek je výsledkem často zářivá jahodová blond barva. Můžete si jednoduše připravit silný odvar ze šípků a použít ho na vlasy.   Přiveďte k varu 2 šálky vody. Vhoďte do vroucí vody šálek sušených šípků. Nechte směs louhovat, dokud se voda neobarví na tmavě červenou. Dejte výluh zchladit a pak ho přeceďte. Vmasírujte do vlasů a nechte 20 minut působit. Opakujte tak často, jak je zapotřebí.

english_section_name: Enhancing Red Tones and Highlights

summary: Použijte překapávanou kávu a kondicionér. Připravte si kávovou vlasovou vodu. Udělejte si barvu z vlašských ořechů. Uvařte si čaj z rozmarýnu a šalvěje.Je to skvělý způsob, jak zakrýt šedivé vlasy. Připravte si barvu ze silného černého čaje.

document: Káva je skvělý, levný přírodní produkt, kterým si můžete vlasy ztmavit. Kupte si pokud možno bio kávu, protože ta klasická může obsahovat nejrůznější chemikálie.  Uvařte silnou kávu z bio kávy. Měla by být příliš silná, než aby se dala pít, takže nejlépe se k tomu hodí tmavá, pražená zrnková kava nebo espresso. Barva pak bude mít nejsilnější účinky. Nechte šálek kávy vychladnout. Nechcete si přece při barvení spálit hlavu. Smíchejte dva šálky přírodního kondicionéru, který se nevymývá se dvěma šálky bio kávových zrnek a jedním šálkem silné, vychladlé kávy. Všechny materiály vždy míchejte v nekovové misce, protože kov může barvu negativně ovlivnit. Lahvičkou s aplikátorem si naneste barvu na vlasy. Takové lahvičky seženete v drogeriích a parfumeriích. Nechte směs hodinu působit a pak opláchněte. Vlasy by měly mít krásnou, čokoládovou barvu. Proces je potřeba několikrát opakovat, aby byly výsledky co nejlepší.  Umyjte si vlasy šamponem a pak je přelijte silnou, vylouhovanou kávou (samozřejmě vychlazenou). Nechte kávu 20 minut působit. Opláchněte si vlasy jablečným octem. Tím odstraníte kávu a zároveň zafixujete barvu. Opakujte, pokud chcete vlasy ještě tmavší. Můžete použít mleté vlašské ořechy nebo ořechové slupky. Slupky z vlašských ořechů barví nejsilněji, a to bohužel nejen vlasy, ale i všechno ostatní.  Pokud používáte slupky, nadrťte je a pak přelijte vroucí vodou. Nechte směs tři dny odstát. V případě drcených ořechů uvařte vodu a vhoďte do ní pět lžic prášku (záleží na tom, jak moc tmavé vlasy chcete mít). Nechte směs několik hodin louhovat, případně déle, jestliže chcete tmavší vlasy. Naneste směs na vlasy a nechte asi 20 minut uschnout na vzduchu. Vlasy by potom měly být o několik odstínů tmavší. Smíchejte bylinky (v poměru 1:1) se šálkem vroucí vody. Nechte rostliny asi 10 minut louhovat ve vodě. Sceďte bylinky z vody. Vylouhovanou tekutinu používejte jako vlasovou vodu.a každý den si s ní myjte vlasy, dokud nedosáhnete požadovaného odstínu. Nejlépe tato směs funguje pro brunetky, které chtějí vlasy ještě vice ztmavit.  Použijte tři sáčky černého čaje a vylouhujte je ve 2 šálcích vařící vody. Nechte sáčky louhovat asi 5 minut a pak dejte nálev vychladnout. Lahvičkou s aplikátorem naneste na vlasy a nechte působit. Poté opláchněte vodou. Pokud potřebujete překrýt šediny, přidejte k čaji stejné množství šalvěje, až se budou sáčky louhovat.

english_section_name: Darkening Your Hair


summary: Snažte se poznat, kdy byste měli odejít. Všímejte si řeči těla. Domluvte si příští setkání. Řekněte pravdu.

document: Když budete na večírku, na nějaké akci, nebo si jen budete s někým povídat, měli byste vědět, kdy je vhodné odejít. Když se naučíte poznávat příležitosti k odchodu, bude pro vás loučení snadnější.   Všimněte si, zda se lidé začínají vytrácet. Když odejde více než polovina lidí, měli byste také odejít. Najděte hostitele, rozlučte se s přáteli, zamávejte ostatním lidem v místnosti a odejděte. Odejděte, kdy sami chcete. Nemusíte čekat na nějaký signál. Pokud jste připraveni odejít, nebo se chcete jít bavit s někým jiným, jednoduše řekněte: „Už půjdu, uvidíme se později.“ Není slušné zůstávat déle, než jste vítáni, ale často není snadné zjistit, kdy už vítáni nejste. Lidé neradi ostatním říkají, že by měli odejít, takže byste to měli poznat sami.  Pokud hostitel večírku začne uklízet, nebo ukončí rozhovor, seberte si své věci a odejděte. Pokud se někdo začne dívat na hodinky, nebo se chová nervózně, také byste měli odejít. Můžete říct například jen: „Uvidíme se zítra v práci,“ nebo „Těším se, až se na Vánoce potkáme.“ Pokud jste se s danou osobou ještě nedomluvili na příštím setkání, využijte situace a udělejte to. Klidně řekněte jen: „Brzy se zase uvidíme!“ Domluvte se na setkání u kávy nebo u oběda, abyste měli loučení snadnější, ale pokud se vám nechce nic takového dělat, nenuťte se k tomu. Je v pořádku jednoduše odejít. Je lákavé si vymýšlet různé výmluvy pro odchod, ale skutečně to není nutné. Pokud chcete odejít, jednoduše řekněte: „Já už půjdu, uvidíme se později.“ Nemusíte si vymýšlet nic složitého. Pokud chcete ukončit nějaký rozhovor, stačí říct: „Už půjdu, popovídáme si později.“

english_section_name: Saying Short-Term Goodbyes

summary: Vyhraďte si dost času na to, abyste si s daným člověkem před odchodem stihli popovídat. Mluvte o tom, co jste společně prožili. Buďte otevření a přátelští. Až přijde čas loučení, rozlučte se upřímně a rychle. Udržujte kontakt.

document: Pokud někdo odjíždí na několik let do zámoří, nebo se stěhuje do jiného města, je to pro něho často stresující a hektické. Určete si přesný čas a místo, kdy se sejdete a rozloučíte se. Pokud odjíždíte vy, měli byste si také udělat čas na rozloučení se všemi, se kterými se rozloučit chcete. Neměli byste si plánovat rozloučení s lidmi, na kterých vám nezáleží a zapomenout na svoji rodinu.  Vyberte si k rozloučení nějaké vhodné místo, například příjemnou restauraci, váš oblíbený park, nebo návštěvu nějakého zápasu, na který jste s danou osobou rádi chodívali. Vzpomínejte na to, co jste společně prožili, mluvte o svých zábavných vzpomínkách atd. Zamyslete se nad vaší společnou minulostí a smějte se věcem, které se vám staly kdysi dávno.  Nezačínejte se loučit hned jak se potkáte. Promluvte si o všem v klidu. Pokud váš kamarád odjíždí někam, kam se netěší, neměli byste se ho na to ptát. Pokud se těší, neměli byste mu celou dobu říkat, že vám bude chybět. Pokud přátelé žárlí kvůli tomu, že se stěhujete za lepší prací, neměli byste se tím celou dobu chlubit. Je důležité si určit stav vašeho vztahu. Pokud chcete zůstat v kontaktu, dejte to najevo. Vyměňte si kontaktní údaje a slibte si, že si dáte vědět.   Když kamaráda požádáte o jeho emailovou adresu, budete se cítit lépe, protože spolu budete moci zůstat i nadále v kontaktu. Pokud ovšem nemáte zájem si psát, nežádejte ho o kontaktní údaje. Mohl by si potom myslet, že o něm už nechcete slyšet. Řekněte své rodině a přátelům o tom, kde budete a zjistěte si, jak se mají. Je důležité dát o sobě vědět, jinak si lidé budou myslet, že jste jednoduše chtěli zmizet. Většina lidí nemá ráda dlouhé loučení, ale přesto byste se měli rozloučit osobně. Pokud je nutné někomu vyjádřit složité pocity, raději mu napište dopis. Osobně se snažte loučit se vždy vesele a zábavně. Obejměte se, popřejte danému člověku hodně štěstí a usmívejte se. Potom včas odejděte.  Pokud na dlouhou dobu odjíždíte a nemůžete si s sebou vzít všechny své věci, můžete některé z nich rozdat přátelům a posílit tak váš vzájemný vztah. Nechejte svému kamarádovi svoji kytaru, nebo přenechte sourozenci svoji sbírku knih. Pokud si s někým slíbíte, že zůstanete v kontaktu, měli byste to dodržet. Volejte si, nebo si posílejte dopisy. Pokud postupně ztratíte kontakt s někým, na kom vám záleží, měli byste se snažit ho obnovit. Pokud máte pocit, že se na vás nějaký kamarád vykašlal, nic si z toho nedělejte. Nechejte věci, aby se vyvíjely přirozeným způsobem.  Mějte realistická očekávání. Pokud váš kamarád odchází na univerzitu do jiného města, jistě si najde nové přátele a nebude s vámi moci zůstat v kontaktu neustále.

english_section_name: Saying Long-Term Goodbyes

summary: Rozlučte se co nejdříve. Udělejte to, co vám přijde správné. Řekněte pravdu, ale dobře si to rozmyslete. Nepřestávejte mluvit. Buďte emocionálně i fyzicky s danou osobou v místnosti.

document: Pokud musíte navštívit někoho milovaného v nemocnici, neměli byste to odkládat. To samé platí i pro případ, že se někdo stěhuje do jiné země. Využijte každé šance se rozloučit tak, aby to mělo nějaký význam. Umírat o samotě v nemocnici je strašné. Měli byste se svými blízkými být u toho a říct vše, co máte na srdci. Snažte se s tímto člověkem strávit co nejvíce času a buďte mu oporou.  Pokud někdo umírá, je většinou dobré mu říct jednu z následujících věcí: „Miluji tě,“ „Odpouštím ti,“ „Prosím, odpusť mi,“ nebo „Děkuji ti.“ Pokud se některá z těchto vět hodí ve vaší situaci, měli byste ji říct. Často máme pocit, že smrt a další loučení navždy by měly být smutné události. Vždy byste se ale měli řídit tím, jak se cítí ten, kdo odchází. Na vás je mu poskytnout podporu, kterou potřebuje. Pokud chce, abyste se smáli, nebo vám to připadá přirozené, smějte se. Není snadné určit, jak upřímní byste měli být k člověku, který odchází navždy. Pokud se loučíte s bývalým partnerem, nebo s někým z rodiny, kdo se vám odcizil, jistě cítíte spoustu silných a komplikovaných emocí. Nemocnice rozhodně není nejvhodnějším místem k tomu, abyste svému otci vyčítali, že vás opustil.   Pokud máte pocit, že byste umírajícímu člověku pravdou ublížili, snažte se změnit téma hovoru. Řekněte například: „Se mnou si nemusíš dělat starosti.“ Je lákavé se chovat optimisticky a mluvit o tom, že je stále nějaká šance. Pokud vám ale ten člověk řekne: „Umírám,“ neměli byste trvat na tom, že to není jisté. Bavte se o tom, jak se cítí, nebo mu řekněte, že vypadá dobře. Mluvte vždy jemně a myslete na to, že k tomu člověku mluvíte. I když si nejste jistí, zda vás slyší, řekněte mu všechno. Proces loučení je důležitý pro něho i pro vás. Pokud si nejste jistí tím, zda vás slyší, řekněte to i tak nahlas. Je snadné se vyhýbat tomu, jak je daná chvíle důležitá. Ve chvíli, kdy nevíte, zda spolu mluvíte naposledy, se budete cítit napjatě. Snažte se ale za každou cenu vnímat to, že trávíte čas s někým, koho máte rádi.  Umírající lidé mají často kontrolu nad tím, kdy zemřou a čekají na to, až ostatní lidé odejdou, aby u toho nemuseli být. Většina lidí ale chce se svými milovanými být „až do konce. Uvědomte si to a snažte se neklást přílišný důraz na přesný moment smrti. Rozlučte se ve chvíli, kdy vám to bude připadat správné.

english_section_name: Saying Goodbye Forever


summary: Snažte se králíka usmrtit co nejhumánnějším způsobem. Zavěste králíka a nechte ho vykrvácet. Stáhněte králíka, jakmile to bude možné.

document: Ať už jste na lovu nebo vybíráte z chovných králíků, ujistěte se, že váš kralík zemřel pokud možno rychle a bezbolestně.   Pokud jste králíka zastřelili, chytněte ho pevně za zadní nohy a loveckým nožem přeřízněte rychlým řezem míchu na zadní straně krku při základně lebky. V tomto kroku můžete také rovnou úplně odstranit hlavu a usnadnit si tak vypouštění krve. S tím ale můžete počkat až na stahování kůže.  Pokud se chystáte zabít chovného králíka, běžně se k tomu používá úder za základnu lebky tupým předmětem, jako je váleček, násada na koště nebo jiný podobný nástroj. Možností je také zakroutit králíkovi krkem holou rukou. To je snažší převážně z hlediska, že zde nedochází k chybným řezům, typickým pro začátečníky, které by zvíře neusmrtily rychle. Chytněte králíka jednou rukou za zadní nohy a druhou rukou za jakoukoli stranu hlavy a tlačte je pevně od sebe. Potom zkruťte hlavu nahoru a zase zpět, čímž zvířeti vykloupíte krk. Při správném provedení ztratí králík okamžitě vědomí. Předtím, než budete zvíře stahovat, odstraňte mu hlavu velkým ostrým nožem tak, že králíka položíte na rovný povrch a nůž přiložíte k základně lebky, kde se napojuje na krk. Zatlačte skrz jedním rychlým a pevným řezem. Potom králíka pověste za zadní nohy (hlezna) a nechte ho vykrvácet do kbelíku.   Pro zavěšení můžete také nohy propíchnout skrze achillovy šlachy nebo jinak. Hlavní je králíka pověsit vzhůru nohama. Pořád se vedou diskuze o tom, zda je skutečně nezbytně nutné nechávat vykrvácet králíka, kterého se chystáte sníst. Protože králík příliš krve nemá, někteří lovci tento krok úplně přeskakují a hlavu odstraňují az při procesu stahování kůže. Pokud však zvíře necháte vykrvácet brzy po zabití, maso bude čistější a v některých případech i jemnější. V podstatě můžete celý proces provést hned po zabití zvířete a bude to pro vás i snadnější, protože králík bude ještě trochu teplý. Okamžité stahování a vyvrhování se dokonce doporučuje. Pokud se vám králíka nepodaří vyvrhnout než dorazíte domů, nic se neděje, ale možná pro vás bude potom stejná práce obtížnější, protože zvíře už bude ztuhlé a studené. Celý proces by vám stejně neměl zabrat více než několik minut.  Vzhledem k tomu, že sezóna lovu králíků je v zimním období, nemusíte si dělat starosti a spěchat, aby se maso nezkazilo. Pravděpodobně bude chladno, a tak by vaše úlovky měly zůstat v pořádku až do doby, kdy je přinesete domů. Přesto byste ale měli zvážit vyvržení přímo v terénu, protože byste tam mohli nechat zbytky a nedělat si potom starosti s jejich vyhazováním.

english_section_name: Preparing for Field Dressing

summary: Odstraňte tuk, šlachy a blány pomocí vykošťovacího nože. Oddělte nohy. Zvažte i oddělení masa břišní oblasti od beder. Pro pečení králíka ponechte v celku. Zvažte, zda králíka na noc nenaložit do solného nálevu pro odstranění jeho silné zvěřinové chuti. Uvařte králíka a vychutnejte si ho!

document: Po tom, co jste králíka nechali pořádně vychladnout, můžete začít s jeho porcováním a přípravou na tepelnou úpravu v hrnci, pánvi nebo troubě. První věc, kterou musíte udělat, je projít celé tělo a odstranit nožem všechny nechtěné kousky šlach a tuku.   Králičí tuk nemá obecně dobrou chuť. Libové králičí maso připravíte nejlépe, když bude pokud možno co nejvíce očištěné od přebytečného tuku. Kůže se z masa stahuje velmi dobře kvůli tenoučké blanité vrstvě, která maso překrývá. Pokud chcete králíka smažit a nechat na něm vytvořit křupavou krustu, můžete na mase tuto tenkou blánu nechat. Obvykle se ale z masa odstraňuje. Opatrně ji z králíka ostrým nožem sloupněte a okamžitě odstraňtě. Králičí nohy, hlavně ty zadní, obsahují skoro polovinu masa, které na celém králíkovi najdete. Jedná se o jednu z nejcennějších částí králíka a zároveň i nejjemnější s bohatou, delikátní chutí.    K odstranění předních nohou veďte nožem řez podél žeber vašeho králíka ze spodní strany předních nohou směrem nahoru. Nejsou přichyceny kostí, takže je velmi snadno oddělíte od těla.  K odstranění zadních nohou přetočte králíka na záda a vylomte obě nohy do stran. Tím odhalíte klouby, které je drží u těla. Použijte nůž a veďte s ním řez podél pánevní kosti mezi nohou a pánví, pak se vám kloub plně odhalí. Potom špičkou nože kloub oddělte lehkým vypáčením. Králíci jsou většinou velmi malí, a proto se tento krok při zpracování masa obvykle vynechává, ale pokud máte velkého králíka, můžete oddělit maso trupu přímo pod žebry (jedná se vlastně o králičí ekvivalent bůčku) od bederní části-toto maso se nachází po obou stranách podél páteře. Získáte tak vynikající samostatné výřezy.    K odstranění bočního masa přetočte králíka na záda a ořízněte tenkou vrstvu masa ze zad, v blízkosti pánve, směrem k hrudnímu koši. Místo, ve kterém maso začíná být silnější a tmavší je bůček.  K přípravě bůčku se obvykle používají neporušené kousky oddělené od páteře vyseknutím v místě, kde začíná hrudní koš. Boky můžete také zvrátit od trupu směrem ven a silným vytočením je zlomit. Žebra můžete schovat pro následující vaření nebo je vyhodit, záleží jen na vaší libovůli. Obsahují jen velmi málo masa. Nic asi tolik nekřičí pravým lovem, jako celý králík rožněný na otevřeném ohni. Nechce se vám babrat s porcováním a přípravou králíka? Žádný problém. Pokud je váš úlovek menší velikosti, můžete ho prostě jen snadno nechat vcelku a upéct ho jako jeden kus, namísto abyste ho rozdělovali na extrémně malé kousíčky.  Alternativou může být také velmi obvyklé superrychlé rozpůlení. Prostě králíka rozsekněte napůl skrze páteř tam, kde přechází žebra v břicho a připravte si tak dvě části.  Takto připravený králík se perfektně hodí třeba na dušení nebo na použití do polévky. Pokud chcete zkusit králíka, ale nejste úplnými fanoušky zvěřinových hodů, naložte králíka do solného nálevu a nechte ho přes noc odležet. Jeho chuť bude mnohem jemnější a podobnější například kuřeti.   Na každý šálek studené vody použijte jednu lžičku soli a vytvořte si tak v nějaké větší míse nálev, do kterého králíka ponořte a mísu zakryjte. Potom ji přes noc uložte v ledničce. Až se rozhodnete pro tepelnou úpravu, budete překvepeni, jak delikátní chuť králík má. Do nálevu můžete také přidat drcený červený pepř, sekanou bazalku, oregáno nebo drcený česnek a celou věc tak ještě pozvednout! Divoký králík je libovou zvěřinou a delikátní alternativou k běžně konzumovaným druhům masa. Zvláště když se připraví správně. Je výborný do různých ragů i na smažení jako náhrada za kuře, ale existuje mnoho dalších způsobů, jak králíka připravit:   Připravte králíka po italsku. Ačkoli se nejedná o tradiční italský recept, v Itálii je tento pokrm velmi oblíbený. Králík se nadívá vonnými bylinami a pomalu se vaří v rajčatech a červeném víně. Chuť je po této úpravě vynikající a příjemně a nečekaně odlišná od tradičních receptů. Pečený králík. Namarinujte králíka směsí hořčice, olivového oleje, černého pepře a jednotlivé kousky polévejte máslem. Na mase se vytvoří pěkná krustička. Potom králíka pečte asi deset minut při teplotě 225°C. Králík bude jemný a chuťově vynikající. Pomalu králíka vařte v hrnci pro pomalé vaření asi 6 hodin. Získá extrémně jemnou texturu. Přidejte k němu trochu vody a zeleninu, jako je mrkev, cibule, jedlé kaštany a cokoli dalšího vás napadne a co máte rádi. Omáčku můžete v poslední třičtvrtěhodince zahustit směsí kukuřičného škrobu a sherry. Musíte to vyzkoušet!

english_section_name: Butchering and Preparing Rabbit

summary: Připravte si co nejčistější pracovní plochu. Odstraňte dolní část nohou. Proveďte malý řez na zádech králíka. Zahákněte prsty do otvoru, který jste prořízli v kůži a táhněte jimi v opačném směru. Hlavu odstraníte jejím vykroucením.

document: Stejně jako je vždy lepší králíka stáhnout a vykuchat přímo v lese po zabití, abyste omezili riziko kontaminace masa, je třeba mít pokud možno čisté pracovní prostředí. Proto i uprostřed lesa používejte ostrý a čistý lovecký nůž bez známek rzi a dalších kontaminujících látek. Ulovené králíky po dokončení vyvrhování musíte omýt čistou vodou.   Vhodné je při zacházení s králíkem použít rukavice z latexu nebo silnější gumy, obzvláště když se dotýkáte vnitřností. Ruce i maso udržujte neustále v čistotě. Někteří lovci si vyčlenili pro kuchání a stahování malé lovné zvěře samostatnou pracovní desku. Každou pracovní plochu před a po použití vždy umyjte čistou vodou a mýdlem. Zároveň se ujistěte, že na ní nezůstaly stopy srsti nebo jiných částí zvířecího těla, které by mohly kontaminovat zpracovávané maso. V nohách není žádné maso a navíc se vám po odstranění nohou v kotnících bude lépe stahovat kůže. Odstraníte je snadno a rychle a je lepší, když to uděláte rovnou, než abyste čekali až bude králík viset a babrali se s tím, zatímco zvíře bude způlky stažené.   Pro jejich odstranění každou nohu ohněte dopředu a nařízněte zadní část kotníku, čímž kloub uvolníte. Potom si nožem protlačte cestu skrze zbývající tkáň jedním pevným řezem. Neměli byste potřebovat vyvíjet příliš mnoho síly, abyste prošli skrz. Chytněte kousek kůže v blízkosti lopatek a nadzvedněte ji od svalu. Potom řežte ze strany na stranu kolmo k páteři. Postačí řez, do kterého se vám vejdou prsty.   Pořádně kůži před propíchnutím napněte. Nesmíte zatím projít nožem skrze kůži do masa, protože byste do něj mohli snadno zanést bakterie nebo parazity a celou práci i zvíře tak znehodnotit. Použijte k tomu dva prsty každé ruky. Zahákněte je do otvoru a jednou rukou pak táhněte směrem k ocasu a druhou k hlavě. Pokračujte, dokud nebude kůže spojená s tělem jen na krku.  Králičí kůže se stahuje velmi snadno, odlepí se od masa, jako by to byla jen jakási bunda. Práce postupuje velmi rychle. Neměli byste vůbec potřebovat nůž, jako u jelenů a podobné větší zvěře a nemusíte tahat příliš silou. Pokud chcete kůži uchovat a uskladnit ji v jednom kuse, bude lepší udělat delší řez v břišní části v blízkosti pánve hned po tom, co jste odstranili nohy, přetáhnout kůži přes pahýly nohou a pokračovat přes záda. Tato metoda se nedoporučuje začátečníkům, protože hrozí propíchnutí břišní dutiny a vnitřností, což by mohlo zkazit maso. Jakmile se do toho ale zapracujete, nejedná se o složitý proces. Nyní by vám kůže měla viset z králíka, připojená k tělu pouze na krku. Jednou rukou chytněte králíka za zadní nohy a hlavu s kůži nechte volně viset. Druhou rukou chytněte kůži kolem krku, pevně jí zakruťte a zároveň točte tělem v opačném směru. Hlava by se měla snadno oddělit.  Hlavu můžete oddělit také nožem. Veďte jeden pevný a rychlý řez pod kůží skrze zadní část krku. Pokud se při stahování kůže přes zadní část králíka neodstranil ocas, můžete ho nyní odříznout, pokud možno co nejblíže k tělu.

english_section_name: Skinning the Rabbit

summary: Zkuste úchop zvaný no-gut. Zkuste survival metodu long-snap. Zkuste najít své vlastní metody, jak si proces vyvrhování a stahování  králíka usnadnit a urychlit.

document: Někteří lovci, kteří za sebou mají mnoho zkušeností, používají velmi rychlou techniku, která vyžaduje jen minimální použití nože. Odstraníte při ní zadní nohy a pruhy masa z boků velmi rychle tím, že nejprve stáhnete z kůže zadní části. Potom shrnete kůži a odtrhnete zadní čtvrtku od zbytku zvířete. Pokud proces provedete správně, měla by vám zůstat část s obsahem nejlepšího masa, a všechna srst, vnitřnosti a přední nohy by měly být v druhé části.  Přidržte králíka hlavou dolů za zadní nohy a začněte malým řezem kolem obou zadních nohou. Potom začněte z nohou stahovat kůži směrem ke králíkovým slabinám, jako byste mu vykasávali kalhoty. V oblasti slabin prstem protrhněte kůži skrz a oddělte ji od nohou. Potom si propracujte cestu až k hrudníku. Jakmile obnažíte zadní část králíka, chytněte kůži a stahujte ji ze zbývající části těla až k horní části hrudníku. Ve střední oblasti držte kůži skutečně pevně a zbývající půlku kůže strhněte dolů, zatímco druhou rukou přitom táhněte v opačném směru za zadní nohy. Vyžádá si to poměrně dost úsilí, ale na konci můžete získat úplně čisté nejlepší části králíka zbavené páteře a zadních nohou. Jedna z, řekněme nejbarvitějších, metod byla světu představena ve starém manuálu pro Air Force. Nebudete k tomu ani potřebovat nůž.  Po zabití králíka ho chytněte vzhůru nohama tak, aby břicho směřovalo k vám. Nahmatejte, kde končí hrudní koš a napojuje se na břicho. Potom toto místo chytněte oběma rukama a pevně zmáčkněte palci do oblasti, kde končí žebra. Stůjte přitom s nohama roztaženýma více než na šířku ramen a "házejte" králíkem podobně jako to znáte z amerického fotbalu, kdy se hráč snaží mezi nohama vhodit míč za sebe, ale králíka přitom nepouštějte. Házejte silně. Během "hodu" tvrdě mačkejte králíkovi na břicho. Pokud se vše provede správně, vnitřnosti by se měly vyvrhnout skrze řitní otvor králíka velmi rychle. Kůži byste pak měli z těla stáhnout velmi snadno pouhými prsty asi za třicet sekund. Pokud se vše udělá nesprávně, získáte nechutnou a zničenou králičí hmotu. Jestli tedy máte nůž, není pro provádění této metody žádný důvod. Většina lovců, kteří se o vyvrhování přímo v terénu zajímají, ovládá techniky, které jim umožní všechno provést velice rychle. Pokud lovíte často a hodně králíků, jejich zpracování vás může po čase začít nudit. Začnete přicházet na spoustu různých zkratek a fíglů, které vám celý proces usnadní. Vždy se ale ujistěte, že při sobě máte ostrý a čistý lovecký nůž, o kterém víte, že vám sedí a že s ním umíte pracovat. Nikdy při práci zbytečně nepospíchejte a proveďte vše správně. Není důvod vyvrhování uspěchat a zkazit tak celé maso.  Domácí králíci bývají na zpracování většinou obtížnější, protože mají více tuku. Je důležité práci provádět pomalu a s velkou péčí. Neopatrnost by mohla vaše maso zničit.

english_section_name: Quick-Dressing Alternatives

summary: Opatrně veďte malý řez břichem. Oddělte blánu, která přidržuje orgány. K vyvržení orgánů králíka zvedněte do vzduchu. Uchovejte libovolné orgány. Omyjte králíka a ukliďte po sobě.

document: Nadzvedněte kůži, abyste ji oddálili od orgánů ukrytých pod ní a proveďte opatrně řez, kterým budete orgány moci vyjmout. Vytáhněte kůži co nejvýše dokážete a udělejte nožem do břicha otvor. Potom do něj vložte dva prsty a nadzvedněte kůži směrem od orgánů, přitom stále pokračujte v řezání až k hrudnímu koši.   Jakmile dosáhnete hrudního koše, budete muset proříznout hrudní kost, abyste mohli tělo rozevřít a odhalit orgány na vrchu. Nožem byste měli projít nahoru skrze žebra bez větších problémů. Králičí kůže je v podstatě průhledná, proto byste v tuto chvíli skrze ní měli vidět orgány pod ní poměrně jasně. Měli byste si ale dávat velký pozor na propíchnutí nebo proříznutí močového měchýře a střev, protože byste tím zkazili celé maso. Připravte se na zápach. Vnitřní orgány divokého králíka rozhodně nebudou vonět po fialkách. Pamatujte, že zápach není indikátorem toho, že by maso bylo špatné. Nahoře, směrem k hrudnímu koši byste měli pozorovat průhlednou membránu, chránící srdce, játra a další hlavní neporušené orgány. Úplně nahoře na hrudním koši možná budete muset skrz membránu udělat řez, abyste ji mohli snadno odstranit a odhalili jste tak orgány ještě více. Není to sice úplně nezbytné, ale práce pro vás bude snadnější, když si necháte v odstraňování orgánů trochu pomoct gravitací. Jednou rukou králíka držte tak, aby jeho zadní nohy visely k zemi. Dva prsty druhé ruky vsuňte do úplného vrcholu hrudního koše, naberte jimi vnitřní orgány a jemným, ale pevným pohybem směrem dolů je z králíka vyvrhněte. Měly by za pomoci gravitace snadno vypadnout, nejlépe do připraveného kbelíku, který vám pak usnadní čištění.  Někteří lovci a odborníci se nejprve zaměřují na odstranění močového měchýře, než přejdou ke zbylým orgánům, a to obzvláště, pokud se měchýř zdá být plný. Močový měchýř vypadá jako malý, bledě žlutý balónek a nachází se v blízkosti řiťního otvoru. Odstraníte ho silným stiskem v místě, kde je přichycený k tělu a jeho vytažením. Buďte velmi opatrní, abyste na něj nemačkali nebo ho neprotrhli. Mezi běžně jedlé orgány patří srdce, játra a ledvinky. Můžete je upéct třeba společně s králíkem nebo je použít jako skvělou odměnu pro vašeho psa (syrové nebo uvařené).   Játra se po vykuchání obvykle prohlížejí kvůli různým skvrnám a zvláštním barevným pigmentacím. Nažloutlé skvrny na játrech by mohly značit vážné infekční onemocnění, které by indikovalo, že maso nesmíte konzumovat. Pokud na játrech zpozorujete zvláštně vypadající skvrny, králíka okamžitě odstraňte. Okamžitě po dokončení práce omyjte králíka ve studené vodě a očistěte se. Snížíte tím teplotu masa, čímž předejdete jeho rychlému kažení a navíc smyjete zbytky srsti, krve a dálší částečky z vnitřku i vnějšku masa.   Provádíte-li vyvrhování orgánů přímo v terénu, zabalte maso volně do přenosného chladícího boxu nebo podobného zařízení. Nebalte ho do plastikového sáčku, dokud se maso plně nevychladí. Jinak by se mohlo zapařit a postupně zkazit. Králíka byste měli udržovat v teplotách nepřevyšujících 4°C. Jestliže se chystáte stažené kůže vyčinit, smyjte z nich okamžitě srst a namočte je do studené vody až do doby, než začnete s jejich zpracováním. Vydrží vám tak bez újmy.  Vnitřnosti a kůži můžete buď zakopat nebo zabalit a později se jich někde rychle zbavit. V některých oblastech je ovšem zakopávání a zanechávání vnitřností zakázané. Seznamte se nejprve s nařízeními vašeho regionu, než něco takového uděláte.

english_section_name: Removing the Organs


summary: Vysajte pavouky i pavučiny. Aplikujte reziduální insekticid. Objednejte si služby profesionální dezinsekce.

document: Jednou z nejjednodušších metod, jak se zbavit pavouků, je použití vysavače, kterým je vysajete společně s vajíčky a pavučinami.  Tato metoda je vhodná, pokud se potřebujete zbavit pouze několika pavouků. Máte-li tedy dům zamořený celou populací pavouků, touto metodou toho pravděpodobně moc nezmůžete. Pro odstranění pavučin můžete použít třeba i koště. Pokud je to možné, měli byste pavouky místo zabíjení vynášet ven na zahradu. Pavouci jsou pro lidi velmi užiteční a jakmile je blíže poznáte, zjistíte, že nejsou vůbec odpudiví, ba naopak. Pasti, které fungují tak, že se pavouk přilepí na lepidlem ošetřenou návnadu, nejsou příliš vhodné na ty druhy pavouků, kteří si budují pavučiny pod stropy a v podobných vyvýšených místech. Lepidlové pasti jsou tedy vhodnější na pavouky, kteří se pohybují převážně nízko u země, jako jsou třeba skákavky nebo různé další druhy domácích pavouků. Past udržujte rozloženou, aby se sama od sebe nezkroutila. Jakmile se na past nachytá několik pavouků, vyhoďte ji. Tyto pasti samozřejmě nefungují na vajíčka a pavučiny, takže je budete muset použít společně s nějakým dalším postupem. Nastříkejte ho do všech rohů nebo prasklin společně s nějakým komerčním pesticidem na bázi nějaké formy pyrethroidu.  Pečlivě si přečtěte instrukce uvedené na obalu a držte se jich. Dodržením preventivních opatření neotrávíte sebe, ani žádného jiného člena domácnosti nebo zvíře. Z u nás žijících pavouků nám reálné nebezpečí hrozí prakticky pouze od zápřednice jedovaté. Žijí zde i jiné jedovaté druhy, které jsou ale poměrně vzácné a setkáváme se s nimi jen zřídka. Někteří ostatní pavouci nás můžou ve stavu nadměrného stresu bolestivě pokousat, ale vesměs se jedná o poměrně mírumilovná stvoření.  Pavouci jsou vlastně těmi nejlepšími "škůdci", které v domě můžeme mít, protože dokážou lovit obrovské množství skutečných škůdců, kteří mohou dokonce přenášet různé nemoci i na lidi. Jestliže máte doma opravdu velké množství pavouků, může to značit vážné zamoření jinými škůdci, kteří pavoukům slouží jako potrava. Kdybyste jich v domě neměli dostatek, pavouci by v něm nevydrželi. Pyrethroidy jsou chemikálie, které se většinou vyrábí z rostlin rodu pyrethrum (řimbaba). Tyto rostliny klasifikací spadají mezi chryzantémy. Většina domácích insekticidů obsahuje právě pyrethroidy, mezi které řadíme například bifenthrin, bifenthrin, cyfluthrin, permethrin a tetramethrin. Aerosolové pesticidy obecně nejsou proti pavoukům účinné. Účinnost reziduálních insekticidů má své hranice. Tyto jedy fungují pouze tehdy, když přes ně po aplikaci pavouk přejde. Pokud se mu nějakým způsobem podaří spreji vyhnout, jed na něj samozřejmě nebude mít žádný efekt. Jestliže se doma potýkáte s rozsáhlým zamořením pavouky a nejste už schopni situaci sami zvládat, zavolejte na pomoc odborníky, kteří mají kromě zkušeností i možnost používat silnější insekticidní přípravky.  Před podstoupením profesionální dezinsekce vezměte do úvahy, že kvůli silným pesticidům bude potřeba na několik dní vyklidit a opustit ošetřované části domu, než přestane působit hubící efekt použitých prostředků. Obecně řečeno, použití repelentu nebo přenášení pavouků ven je mnohem lepší řešení, než přistupovat k jejich hubení. Pokud je to tedy ve vašich silách, pokuste se vždy raději pavouka pomocí papírové utěrky nebo sklenice přenést na zahradu.

english_section_name: Verified Pest Control Methods

summary: Zastrašte pavouky pomocí kaštanů. Rozprašte po domě mátový olej. Okolí potencionálních vstupů do domu pokryjte křemelinou. Zaútočte na pavouky octem.

document: Do rohů místností, které jsou často navštěvovány pavouky, položte několik kaštanů.  Stejný efekt budou  mít různé druhy kaštanů, ale i vlašské ořechy nebo plody maklury oranžové. O důvodech účinnosti této metody se toho ví jen velmi málo a neexistuje pro ni žádný vědecky podložený důkaz nebo vysvětlení. Někteří lidé spekulují o tom, že kaštany obsahují nějakou chemikálii, která pavouky odpuzuje svým zápachem. Rozhodně tedy neuškodí, když kvůli rozvinutí silného aroma zkusíte kaštany rozříznout na polovinu nebo do nich navrtáte několik otvorů. Standardní rozprašovací láhev naplňte vodou a přidejte do ní asi 15-20 kapek peprmintového (mátového) oleje. Tuto směs potom aplikujte na různé praskliny a kouty ve vašem domě.  Hlavní myšlenkou této metody je odpor k silnému pachu, který pavouci nedokážou vydržet a po jehož detekci se vydají opačným směrem. Největších účinků dosáhnete, pokud tento roztok aplikujete na všechny možné vstupy do vašeho domu. Dodatečný efekt může přinést navlhčení vatových tamponů v neředěném mátovém oleji a následné vyplnění veškerých prasklin a dalších potencionálních skrýší, které ve svém domě na zdech najdete. Pokud vám peprmint nevoní, můžete místo něj použít eukalyptový olej. Podle různých svědectví má stejné účinky a aplikovat ho můžete stejným způsobem. Silnější vrstvu tohoto prášku naneste okolo různých skulin, prasklin, rohů, oken a nezapomeňte ani na sklep. Ošetřete prostě všechna místa, na kterých očekáváte výskyt pavouků.  Tento prášek je vyrobený z přirozeně zformovaných fosílií vodních tvorů, takzvaných rozsivek, a je bezpečný pro lidi i domácí zvířata. Jakmile pavouk vstoupí na křemelinu, obal jeho těla praskne a vytečou z něj tělní tekutiny. Pavouk potom ve výsledku vyschne a uhyne. Své obydlí můžete před nájezdy dalších pavouků ochránit také tím, že křemelinou posypete okolí celého domu. V rozprašovací lahvi smíchejte stejné množství bílého octa s vodou a následně směs aplikujte na všechny oblasti, kde se pavouci vyskytují. Když nějakého uvidíte, nastříkejte ocet přímo na něj.  Ocet obsahuje kyselinu octovou, které se připisují schopnosti pavouky při kontaktu popálit a následně zabít. Pavouky můžete odradit od vstupu do domu také tím, že do rohů místností položíte misky s octem. Samotný odér by měl působit jako dostatečně účinný repelent.

english_section_name: Folk Remedies

summary: Utěsněte dům. Vypínejte venkovní osvětlení. Projděte obvodové zdivo svého domu a odstraňte z jeho blízkého okolí veškerou vegetaci. Udržujte v domě čisto.

document: Vyplňte všechny praskliny a otvory, kterými by se pavouci mohli dostávat do vašeho domu.  Použijte tmel nebo podobný materiál a vyplňte s ním velké mezery na uzavřených dveřích nebo oknech. Stejně tak ho aplikujte okolo drátů, kabelů, kohoutků a dalšího elektrického vedení, které je do vašeho domu přivedené zvenku. Vyměňte v oknech potrhané sítě proti komárům. Pavouci si dokážou najít cestičku i skrze velmi malé trhliny. Komín a ventilaci zakryjte jemnou síťovinou proti hmyzu. Ačkoli tato světla nepřitahují pavouky, můžou přilákat nějaký hmyz nebo jiné škůdce, kteří jsou pro pavouky chutnou potravou.  Podobným způsobem tlumte i vnitřní světla, která září skrze okna. Nemusíte je sice vypínat, ale použijte třeba matné závěsy nebo rolety. Zvažte změnu svého osvětlení na sodíkové lampy. Pro hmyz nejsou tak přitažlivé a tak nebudou poskytovat dostatečný zdroj potravy pro pavouky. Pokud vám pavouci činí skutečně vážné problémy, bude pravděpodobně nezbytné přesadit všechny keře, stromy, břečťan i další rostliny, které rostou v blízkosti domu. Umístěte je na nějaké vzdálenější místo.  Hustý porost přitahuje pavouky, protože jim poskytuje dostatečné množství úkrytů. Jakmile pocítí potřebu tepla nebo nových zdrojů potravy, začnou se skrze praskliny a otevřené vchody dostávat do domu. Z okolí domu byste měli odstranit i mulč, kameny, listí a všechen další zahradní materiál. Čisté místnosti dávají pavoukům méně příležitostí najít přístřeší, kde by se mohli schovat a jejich pobyt ve vašem domě tak nebude mít dlouhého trvání.   Nenechávejte po domě povalovat zbytky jídla. Drobky přitahují mravence a jiný hmyz, který může pavoukům sloužit jako potrava. Pravidelně vytírejte a vysávejte podlahu. Utírejte poličky i stoly a snažte se nenechávat špinavé nádobí mimo myčku více než několik hodin. Posbírejte a ukliďte co největší množství nepořádku. Staré noviny a časopisy nebo hromady špinavého oblečení jsou vynikající skrýší pro pavouky, kteří vyhledávají temná místa. Ke skladování věcí používejte plastové boxy. Do uzavíratelných plastových nádob nemají pavouci téměř žádnou šanci proklouznout, zatímco kartonové krabice jim v tom nečiní žádné velké potíže.

english_section_name: Keep Spiders Out Of Your Home


summary: Použijte vychlazenou smetanu.

document: Čím studenější smetana bude, tím snáze se vám bude šlehat. Měli byste ji začít šlehat hned ve chvíli, kdy ji vytáhnete z lednice – nikdy ji nenechávejte stát na lince. Misku, ve které budete šlehat, byste měli také vychladit.

english_section_name: Classic Whipped Cream

summary: Rozhodněte se, čím si budete chtít šlehačku ochutit.

document: V poslední době je stále oblíbenější dělat si šlehačku tak, aby se chuťově hodila k pokrmu. Můžete si udělat kakaovou, likérovou nebo například s kůrou nějakého ovoce. Vyberte si příchuť, která se bude hodit k vašemu dezertu. Zde je několik tipů:   Udělejte si čokoládovou šlehačku – přidejte si k ní lžičku kakaa. Taková šlehačka se skvěle hodí například k čokoládovému dortu. Udělejte si šlehačku s příchutí vanilkového burbonu, která se hodí k pekanovému koláči. Přidejte do šlehačky lžičku vanilky a lžičku burbonu. Udělejte si osvěžující šlehačku. Přidejte si k ní lžičku citronové kůry a použijte ji jako polevu na jahodový koláč. Mandlový nebo anýzový extrakt dodá šlehačce jemnou hlubokou příchuť. Bude se potom skvěle hodit ke koláčům z lesních plodů.

english_section_name: Flavored Whipped Cream


summary: Najděte ozobí své andulky. Identifikujte samečka. Identifikujte samičku. Do úvahy vezměte věk andulky. Poznejte úskalí určování pohlaví podle barev.

document: Ozobí (cere) je masitý útvar, umístěný přímo nad zobákem. Na ozobí se nachází nozdry andulek (vypadají jako dva hluboké otvory), takže byste ho měli snadno nalézt. Andulky mají většinou žlutavé zobáky, ale barva ozobí se liší podle pohlaví zvířete. Většina samců andulek má v rozmnožovacím rozpoložení ozobí jasně modré nebo královské modré barvy. Tato živá barva může někdy vypadat fialovo-modře. V době, kdy se andulka nechce pářit, ozobí zesvětlí na bledou, bělavě modrou barvu.  Jestliže jste určili, že je vaše andulka sameček a jeho ozobí náhle zhnědne, pak se může jednat o indikaci zdravotních potíží. Dospělá samička andulky má většinou ozobí bílé nebo světle hnědé barvy. Jakmile se začne stávat plodnější a připravená k produkci vajec, ozobí změní barvu na tmavější hnědou nebo hnědavě růžovou. Jestliže je vaše samička plodná a připravená k rozmnožování, pak si můžete také všimnout, že ozobí ztvrdlo a vypadá okorale. Zesílení ozobí pak může být i centimetr silné. Jestliže je vaše andulka mladší než čtyři měsíce, pak bude určení pohlaví podle barvy ozobí velice obtížné. Před čtvrtým měsícem věku se barevné části těla, ukazující na pohlaví, často mění. To pak značně ztěžuje, ale neznemožňuje, přesné určení, zda se jedná o samce či samici. Pokud si vaše andulka ještě neprošla prvním pelicháním, má tmavé oči podobné knoflíkům a z hlavy do ozobí jí vedou proužky, pak je mladší než čtyři měsíce. Je-li vaše andulka nedospělá nebo mladší než 4 měsíce, ozobí je obvykle růžové. Samčí ozobí začne pomalu fialovět a samičí si udrží růžovou barvu s bílými kruhy nebo úplně zbělá. Pokud je vaší andulce 8 až 12 měsíců, ozobí bude mít pravděpodobně jasně růžovou nebo fialovou barvu. Zhruba v jenom roce věku dojde k ustálení barvy. Kromě změn barev podle rozmnožovací nálady se může ozobí andulek měnit z mnoha dalších důvodů. Samičky mohou trpět hormonálními dysbalancemi, při kterých má jejich ozobí dlouhodobě světle modrou barvu. Některé andulky mohou mít genetickou mutaci, která způsobuje jiné zbarvení. U těchto andulek není barva spolehlivým indikátorem pohlaví. Tak například albinotické andulky můžou mít růžové ozobí, což dělá z identifikace pohlaví velmi obtížnou věc.

english_section_name: Using Color to Identify Sex

summary: Poslouchejte svou andulku. Sledujte chování své andulky. Zeptejte se nějakého odborníka.

document: Samci andulek jsou známí tím, že jsou mnohem hlasitější než samice. Samci mohou hlasitě cvrlikat a prozpěvovat i po velmi dlouhou dobu. Samičky vydávají zvuky sice také, ale obvykle zní více vztekle a méně libozvučně. Samci se navíc rychleji učí mluvit. Samci často pohupují hlavou nahoru a dolů nebo klovají zobákem do klece. Vypadají hravě a společensky. Samičky se projevují více agresivně, pokud jsou zrovna v období páření, nebo naopak více utlumeně, pokud zrovna není doba plodnosti. Všimnout si můžete také toho, že samečci klovou do samičky a vyvrhují na ní potravu. Ničeho se ale neobávejte, jedná se o běžné rozmnožovací chování. Na pohlaví andulky se ptejte obchodníka nebo chovatele přímo při koupi. Pořídit si můžete také poměrně levné DNA sady, které pohlaví vaší andulky odhalí. Nezapomeňte, že pohlaví vaší andulky může určit také veterinář. Samozřejmě bude lepší, když se bude jednat o veterináře se specializací na ptactvo.

english_section_name: Identifying the Sex Using Other Methods


summary: Nezaměňujte introverzi s plachostí či studem. Pamatujte, že většina z nás není ani úplným extrovertem, ani úplným introvertem. Přemýšlejte nad výhodami vyváženého stavu být extrovertem s introvertními prvky.

document: Plachá osoba obvykle touží po socializaci, jen jí to příliš nejde, protože je do jisté míry ovlivněna úzkostí. Pro introverta je stranění se společnosti jeho vlastní volbou, jelikož ze své samoty dokáže čerpat či "dobíjet" psychickou energii. Slavný psycholog Carl Jung, který termíny “extrovertní” a “introvertní” zavedl, prohlásil, že neexistuje nic takového jako úplná extroverze a úplná introverze. V reálu je většina lidí směsicí různých extrovertních a introvertních tendencí, ovšem ve značně odlišných poměrech. Obecně řečeno, lidé s vyváženou extrovertní a introvertní stránkou své osobnosti dokážou s největší pravděpodobností ukázat všechny kvality své emoční, mentální, fyzické a spirituální spokojenosti.  Pokud jsme například samotářští, ale svou introvertní povahu si uvědomujeme, nové výzvy a dobrodružství s různými skupinami lidí mohou náš život obohatit v mnoha rozličných a zajímavých směrech. Podobně to platí pro extroverty - žijeme-li převážně na "večírcích," můžeme těžit z pravidelného "vypnutí," které využijeme pro sebereflexi, procházku po sousedství nebo četbu nějaké knihy.

english_section_name: What Being an Introvert Means

summary: Začněte si vést deník. Přiživujte svou individuální kreativitu. Užívejte si samostatné úkoly. Zvyšte své povědomí. Buďte trpěliví.

document: Extroverti se primárně zajímají o to, co se děje okolo nich, zatímco introverti bývají spíše zabráni do svého vnitřního světa. Jedním ze způsobů, jak svoji pozornost posunout jinam, je vedení deníku, z kterého si vytvoříte každodenní rutinu. Sami sebe se ptejte na otázky tohoto typu:  Jak jsem se dnes cítil? A proč? Co jsem se dnes naučil? Od koho jsem se to naučil? Jaké myšlenky mě napadly? O čem jsem dnes přemýšlel? Čím se dnešek lišil od včerejška? Od minulého týdne? Od uplynulého roku? Za co můžu být vděčný? Kdo z mých blízkých mi připadá osamocený? A proč? Představivost a nápaditost se vyvíjí z pozorování okolního světa. Čím více své okolí pozorujete, tím více si všechno uvědomujete a tím více dokážete najít spojitostí mezi věcmi, které nemají zdánlivě vůbec nic společného.  Čeho si všímáte ve chvílích, kdy jste sami? Jaký dojem na vás okolní svět dělá? Na kreativitu se dá pohlížet jako na 'samostatně přicházející' věc, ale ve skutečnosti je k ní potřeba zapojit obrovskou míru externího pozorování.  Pište krátké fiktivní příběhy Tvořte nějaké umění - malujte, sochejte, skicujte apod. Veďte si umělecký deník Pište písničky  Tvořte poezii Máme tím na mysli aktivity, které kultivují vaši trpělivost a dokážou ulevovat od stresu i nudy ve chvílích, kdy musíte být sami. Pro inspiraci uveďme několik příkladů:  Čtěte si Věnujte se pletení nebo háčkování  Programujte Poslouchejte hudbu Cvičte hru na nějaký hudební nástroj  Vyražte na procházku do města nebo do přírody Ať už to znamená obrácení své pozornosti na vyšší moc, meditování nebo prostě jen chvilku volna pro učení se novým věcem, jakýkoli takový posun v perspektivě posílí vaši introvertní stránku osobnosti.  Pomoct může také zenová či mindfulness meditace. Dalším velmi hlubokým introspektivním prožitkem může být také rozjímání nad záhadami dnešní vědy (vesmír, kvantová fyzika apod.). Samota a pohroužení do vlastního nitra může pro extroverty vypadat "nudně" vzhledem k tomu, že svou energii přijímají hlavně z vnějších stimulů. Samotu se naučte přijímat podobným způsobem, jakobyste se chtěli učit novému sportu, ke kterému nemáte přirozené vlohy. Zpočátku je to trochu zvláštní a opakující se činnost, ale jakmile pochytíte základy, začnete se bavit. Pamatujte, že introverze není věc, kterou byste měli dobývat. Většina introvertů ve skutečnosti používá 'chvíle samoty' k dobití energie. Čas strávený pouze s vlastní osobou může být pro extroverty skvělou příležitostí jak doplnit energii po nějaké vyčerpávající společenské události.

english_section_name: Developing Introverted Practices


summary: Namíchejte si první vrstvu tmelu na sádrokarton do konzistence smetany. Pomocí stěrky na sádrokarton naneste na spoje rozumné množství tmelu. Na celý spoj, do kterého jste nanesli tmel, nalepte pásku na sádrokarton. Stěrkou setřete tel kolem pásky. Podívejte se, jestli na právě zalepeném švu nejsou bublinky vzduchu. Na bublinky v rohu můžete použít rohový nástroj, který pořídíte v provedení jak pro vnitřní, tak pro vnější rohy. Naneste nejméně dvě či tři další vrstvy tmelu tak, že na každou vrstvu použijete o něco širší stěrku. Nezapomeňte vždy vrstvou tmelu přetáhnout i každý ze šroubů. Opakujte, dokud nepřetáhnete páskou všechny spoje.

document: Tím, že bude první vrstva tmelu, která přijde přímo na švy, o něco řidší, se vám s ní bude lépe pojit páska. Nemusíte se snažit o perfektní výsledek na první pokus, protože přebytečný tmel setřete po nanesení pásky. Dejte si však záležet, abyste překryli celý spoj. K jejímu vyrovnání použijte 15 nebo 20 cm širokou stěrku na sádrokarton. Začněte na jednom konci a jedním hladkým pohybem táhněte směrem k sobě.   Pásku si dopředu nařežte a lehce ji navlhčete čistou vodou. Nemusíte ji však příliš máčet. Někteří řemeslníci nepoužívají perforované a vláknité pásky, protože s nimi nelze dosáhnout hladkého povrchu bez toho, abyste přidali trochu tmelu a broušení navíc. Vy však použijte to, co vám vyhovuje, a co se vám vejde do rozpočtu. Přebytečný tmel setřete tak, abyste na švu dostali hladký a jemný povrch. Pokud ano, navlhčete si stěrku a vyrovnejte pásku dalším tahem. Výsledek vaší práce pak bude vypadat profesionálně.  Pásku i tmel nanášejte podobným stylem. Tmelu používejte rozumné množství. Pokud jste to ještě neudělali, pásku přehněte přesně uprostřed a záhyb několikrát uhlaďte. Přidělávejte ji tak, aby byl přehyb přímo na rohu zdi. Přebytečný tmel stáhněte stěrkou na sádrokarton. Mezi jednotlivými vrstvami nechte tmel vyschnout. Pokud to uspěcháte, vzniknou vám v něm bubliny!   Více tenkými vrstvami tmelu dosáhnete lepších výsledků, musíte však mít trpělivost během schnutí. Přes spoje s čerstvě nanesenou páskou nikdy nenatahujte tmel. Nechte spoje důkladně vyschnout - mezi jednotlivými vrstvami aspoň jeden den, pokud nepoužíváte rychleschnoucí tmel, který vysychá během hodiny. Výborné je použít růžový tmel, který po uschnutí zbělá, takže poznáte, že je čas na další vrstvu. Při prohlídce tmelu na spojích a šroubech byste neměli vidět žádné hrany. Stěrku držte rovnoměrně přitlačenou na sádrokarton a dělejte jemné, ale pevné tahy směrem k sobě. Techniku si natrénujte nejprve na starém kusu sádrokartonu.  Přes všechny malé nedokonalosti, které na sádrokartonu vzniknou při instalaci (například zapomenuté díry po šroubech a hřebících), naneste trochu tmelu.

english_section_name: Mudding and Taping Drywall

summary: Vyznačte si polohu všech stojek rámu pomocí hledačky. Přiložte si kus sádrokartonu na zeď, abyste zjistili, zda jeho konec dosáhne do středu stojky. Na každou podpěru nebo trám, přes který sádrokarton sahá, naneste kapku lepidla. S pomocí někoho dalšího zvedněte sádrokarton na zeď a s pomocí vrtačky ji připevněte pěti šrouby do stojky ve středu desky. K vyřezání nepravidelných otvorů (oblouků) použijte pilu na sádrokarton. S lepením, zvedáním a šroubováním sádrokartonu pokračujte do té doby, než budete mít připevněnou celou jednu řadu desek. Vyřízněte sádrokarton přečnívající přes okenní nebo dveřní rámy.

document: Nespoléhejte na to, že budou středy všech stojek ve zdi 40 nebo 60 cm od sebe tak, jak by měly být. Některé stojky jsou kvůli nedbalosti stavitele třeba o 1 cm vedle. Dobré bude, když si natáhnete po podlaze malířskou pásku, na kterou si vyznačíte výrazným značkovačem střed každé stojky, dokud jsou obnažené. Opět je pravděpodobné, že budete muset sádrokarton řezat tak, aby vyšel na středy stojek.  Při řezání sádrokartonu použijte úhelník a řemeslnický nůž, kterým si naznačíte na jednu stranu desky linii lomu. Na druhou stranu od řezu položte koleno a rychle deskou škubněte směrem k sobě, zatímco kolenem tlačíte od sebe. Tak rozdělíte sádrokarton rovným řezem. Přebytečný papír kolem nové hrany ořízněte. Udělejte to před tím, než budete chtít sádrokarton zavěsit. Začněte uprostřed a pokračujte do stran. Do každé stojky použijte pět šroubů.   V některých situacích může pomoci, když použijete šroubů více. Obvykle jsou však zbytečné a budou vás stát další tmelení a broušení, takže mohou pokazit konečný vzhled. Zvažte použití zahlubovacího pružinového bitu do sádrokartonu. Ten je navržen tak, aby každý šroub zahloubil přesně do té samé hloubky, než začne bit ve šroubu přeskakovat. To je pak signál, že máte přestat šroubovat. Pokračujte s instalací sádrokartonu přes dveřní a okenní otvory. Přebytečný sádrokarton odstraníte později. Zároveň však dávejte pozor, aby se na rozích dveří a oken nenacházely žádné spoje, a panely do rámů okolo otvorů zatím nedotahujte.  Při instalaci sádrokartonu přes vyčnívající trubky je obvykle dobré přiložit panel na trubku a lehce jej poklepat rovným kouskem dřeva, aby se na druhé straně vytvořil důlek. Poté sádrokarton sundejte a pro vyříznutí precizní díry kolem důlku použijte pilu nebo vykružovák do sádrokartonu. Taková díra se vám bude zapravovat mnohem snáze, než kdybyste si v desce vyrazili obrovský otvor, který by vyžadoval 3-4 vrstvy tmelu. Druhou řadu začněte od kraje protější zdi vedle předchozí řady. Sádrokarton utáhněte po obvodu rámu a pak jej ořízněte kotoučem na vrtačce nebo pilou na sádrokarton.

english_section_name: Measuring and Cutting Drywall for the Wall

summary: Při měření od rohu měřte sádrokarton tak, aby jeho konec ležel na podpěře nebo trámu. Na každou podpěru nebo trám, přes který sádrokarton sahá, naneste kapku lepidla. Zvedněte sádrokartonovou desku ke stropu a začněte od rohu. Zašroubujte pět šroubů v řadě do středu desky sádrokartonu tak, aby ležely v jedné podpěře nebo trámu. S lepením, zvedáním a šroubováním sádrokartonu pokračujte do té doby, než budete mít připevněnou celou jednu řadu desek.

document: Nikdy nenechávejte konec sádrokartonu bez opory. Vždy jej přišroubujte do podpěry nebo do trámu.  Pokud vám sádrokarton nevychází na podpěru nebo trám, zkuste následující:  Změřte vzdálenost od středu k nejvzdálenější podpěře, na kterou sádrokarton dosáhne, a přeneste ji na sádrokartonovou desku. Na značku položte úhelník a přejeďte podél něj nožem. Desku zlomte podél vyznačené linky. Dvakrát zkontrolujte, že do středu podpěry nebo trámu dosahují oba konce sádrokartonu. Udělejte to před tím, než budete chtít sádrokarton zavěsit. Hrany musí být kolmé na trámy či podpěry, a zároveň těsně přiražené ke zdem. Postup opakujte s každým trámem nebo podpěrou, která je za sádrokartonem.   Dejte si záležet, aby bylo těchto pět šroubů rovnoměrně rozmístěno podél celé podpěry nebo trámu. Při zavrtávání šroubů si po krajích nechte 1,5 cm rezervu. Nešroubujte moc blízko ke krajům sádrokartonové desky. Hlavičky šroubků zašroubujte pod povrch sádrokartonu, avšak ne tak nízko, aby se deskou propadly. Druhou řadu začněte od kraje zdi vedle předchozí řady, dbejte ale na to, aby se spoje sádrokartonových desek překrývaly alespoň o 1 metr.

english_section_name: Measuring and Cutting Drywall for the Ceiling

summary: Všimněte si, že se sádrokarton obvykle prodává v deskách o rozměru 125 × 200 cm. Vězte, že se tloušťky desek pohybují v rozsahu od 9,5 mm do 25 mm, přičemž nejčastěji se používají ty 12,5mm. Věnujte pozornost složení sádrokartonu.

document: Lze pořídit i větší desky (125 × 400 cm), s nimi se však pracuje hůře a často je tak používají profesionálové, kteří mají dostatek pomocných rukou. Tyto větší desky se také při převozu na stavbu snadno polámou, zase však vyžadují méně práce, protože větší deska potřebuje méně spojů.  Obvykle se sádrokarton montuje vodorovně, pokud však chcete, můžete jej namontovat i svysle. Tenké 9,5mm desky se často využívají pro překrytí stávajících sádrokartonových zdí a nejsou určeny k výstavbě nových konstrukcí. Doporučení ohledně tloušťky naleznete ve vyhlášce stavebního úřadu. Když jej vybíráte, vezměte ten, který složením odpovídá prostředí, do kterého jej hodláte montovat. Například existuje celá řada typů odolávajících vlhkosti, obecně nazývaných "zelený sádrokarton", které jsou určené k instalaci do vlhčích prostor – třeba garáží a koupelen. Než materiál objednáte, podávejte se do místního obchodu se stavebninami. Vystavět celý dům ze zeleného sádrokartonu může být trochu zbytečné, v místech s vysokou vlhkostí, jako jsou koupelny, však hodně pomůže. Avšak jen pokud s ním neobložíte vanu nebo sprchu. Ani zelený sádrokarton se nehodí do míst, kde bude s velkou pravděpodobností mokro. Kolem sprchy nebo vany proto raději použijte sklocementové desky, nebo kachličky.

english_section_name: Selecting Your Drywall

summary: Připravte zdi na instalaci sádrokartonu. Najděte a opravte skrytá poškození. Prohlédněte izolaci připevněnou na nosnících. Pro utěsnění trhlin a mezer ve vnějších zdech použijte montážní pěnu s trojnásobnou roztažností.

document: Sundejte veškerý starý sádrokarton, vytáhněte hřebíky, šrouby a cokoliv dalšího, co by bránilo sádrokartonu plně dolehnout na nosníky. Ověřte, že vám v instalaci nebrání uvolněná izolace, poškození vlhkostí, červotoč ani nic jiného. Nelekněte se, když namísto dřevěných nosníků najdete ocelové. V zásadě jde o dobrou zprávu, protože ocel poskytuje vyšší pevnost, odolává červotoči a zpomaluje šíření ohně. Jediný rozdíl bude v tom, že k připevnění sádrokartonu musíte namísto hřebíků použít šrouby. Případné trhliny v papírovém podkladu opravte řemeslnickou páskou, abyste maximalizovali energetickou efektivitu. Vyberte si stálou, odolnou, nesmrskávající se a voděodolnou pěnu. Nikdy pěnu nenanášejte do oken a dveří, nebo poblíž nich.

english_section_name: Inspecting the Installation Site

summary: K broušení špatně dosažitelných spojů použijte po vyschnutí finální vrstvy tmelu brousící špalek s násadou. Vše ostatní bruste ruční bruskou na sádrokarton s jemnou brusnou mřížkou. Projděte si vytmelený povrch s ruční svítilnou a tužkou. Zdi natřete základním nátěrem, a poté znovu přebruste. Nebruste přespříliš.

document: Nenechte se unést, abyste se neprobrousili až na papír. Tento krok zvládnete rychle, jelikož se tmel snadno brousí. Opět si dávejte pozor. Přes spoje stačí přejet několika rychlými tahy. Světlo vám pomůže odhalit nerovnosti. Všechna problémová místa si zakroužkujte tužkou. Pak s pomocí ruční brusky nebo brusné houby krátce přebruste všechny vyznačené nerovnosti. Naneste na zdi vrstvu základního nátěru, a poté celou plochu přebruste brusným špalkem na násadě. Většina začátečníků tento skok přeskakuje, pro dosažení hezkého a jednolitého povrchu bez zbytků papíru a otřepů z prvního broušení je však zásadní. Broušení může být zábavné a příjemné, někdy však lidé brousí až příliš, takže prodřou pásku. Pokud se vám to stane, zatáhněte místo trochou tmelu, a po zaschnutí znovu přebruste.

english_section_name: Sanding and Finishing


summary: Vytvořte finální návrh. Sbírejte ohlasy.

document:
Logo musí být v digitální podobě. Pokud to nezvládnete sami, najměte si odborníka.  Naučte se pracovat s grafickým editorem. Nejpoužívanější je Adobe Illustrator, ale podobné možnosti nabízí i Inkscape, který můžete stáhnout z internetu zdarma. Existuje množství materiálů a instruktážních knih, které vás s těmito programy naučí pracovat. Můžete se dokonce přihlásit do kurzu grafického designu.  Najměte si profesionálního grafika. Pokud už jste se někdy s grafikou dostali do kontaktu nebo máte zkušenosti s grafickými programy, pravděpodobně si vystačíte sami. Pravděpodobnější je, že jste v této oblasti poměrně nezkušení a pak přichází v úvahu využít služeb profesionálního grafika.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1b\/Design-a-Logo-Step-14Bullet2.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-14Bullet2.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1b\/Design-a-Logo-Step-14Bullet2.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-14Bullet2.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"}  Navštivte webové stránky designérského studia a projděte jejich portfolio. Hledejte zkušené autory. Zeptejte se na potřebný čas. Ať už dáte grafikovi ke zpracování kompletně připravený návrh, který čas ušetří, nebo jen určité prvky, které v logu chcete, zjistěte, jak dlouho bude celá práce trvat, než dostanete výsledný produkt. Zjistěte cenu. Cena bude ovlivněná tím, zda grafikovi předáte kompletní návrh nebo ne. Levnější samozřejmě bude pouhé převedení vašeho návrhu do digitální podoby. Zkuste zadat zakázku online. Existují služby, které vám umožní zadat zakázku i s požadovanou cenou a zpět dostat nabídky od grafiků, kteří jsou ochotni práci za uvedených podmínek odvést. I po finalizaci loga nepřestávejte být otevření jakékoli další zpětné vazbě.  Využijte sociálních médií. Rozšiřte logo mezi uživatele, kteří jsou na vás prostřednictvím sociální sítě napojeni a vyčkejte na jejich reakce.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/d\/d5\/Design-a-Logo-Step-15Bullet1.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-15Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/d\/d5\/Design-a-Logo-Step-15Bullet1.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-15Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"}  Vystavte nejprve logo na svém webu. Pokud by reakce na nové logo nebyly kladné, je snažší vymazat logo z webových stránek než z triček, papírů a dalších marketingových produktů.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/8\/8e\/Design-a-Logo-Step-15Bullet2.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-15Bullet2.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/8\/8e\/Design-a-Logo-Step-15Bullet2.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-15Bullet2.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"}  Chtějte detaily. Když vám klient řekne, že logo je „matoucí“ nebo „těžko vyložitelné“, ptejte se, co tím konkrétně myslí. Čím více toho zjistíte ještě před umístěním loga v tištěné podobě, tím menší případné škody budou při změně designu.

english_section_name: Finalizing the Design

summary: Určete primární funkci loga. Přemýšlejte o cílové skupině. Rozhodněte, zda do loga použít i název vaší společnosti. Navažte na barevné schéma společnosti. Nechte se inspirovat, ale nekopírujte. Nepřekombinujte to.

document:
Logo reprezentuje vaší značku skrze tvar, font písma, barvu a obrázky. Mít povědomí o tom, k čemu logo vlastně potřebujete, vám pomůže s jeho vlastní tvorbou.  Rozeznatelnost. Přinášíte na trh úplnou novinku nebo soupeříte s konkurencí? Silným logem pomůžete zákazníkům rozeznat vaší značku. Zapamatovatelnost. Zákazníci nakupují očima, to je fakt. Logo je rozhodně zapamatovatelnější než název, produkty nebo služby. Pokud je logo dobré, časem si vás s ním zákazníci začnou sami spojovat. Důvěra. Udržení si zákazníka částečně pramení z jeho vůle věřit vám. Solidní logo, které vyjádří vaši důvěryhodnost a čestnost vám v tom pomůže. Obdiv. Na dobré zkušenosti zákazníků s vaší společností můžete stavět tím, že vytvoříte jednoduché, chytré a efektivní logo. Je důležité uvědomovat si, kdo je vaším cílovým zákazníkem a upravit podle toho také vzhled loga.  Logo květinářství by mělo zahrnovat hravý font a jasné barevné schéma. Autodílna by s něčím takovým asi jen těžko uspěla. Logo pro právní kancelář musí vyjadřovat sílu a integritu, což asi naopak nebude to pravé pro cateringovou společnost.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/44\/Design-a-Logo-Step-3.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-3.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/4\/44\/Design-a-Logo-Step-3.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-3.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"} Přesto, že chcete být rozeznatelní za každou cenu, vložit název společnosti i do loga k tomu nemusí být tou správnou cestou.  Název do loga zahrňte, pokud je dostatečně unikátní nebo pokud nemáte dostatek prostředků na marketing.   Nezahrnujte příliš obecné, dlouhé, neosobní názvy. Názvu se raději vyhněte i v případě, že budete logo prezentovat na svých výrobcích (boty, kabelky).  Přemýšlejte nad veškerým zamýšleným užitím loga. Pokud budete používat logo i ve velmi malých velikostech, raději od použití názvu společnosti také upusťte. Pokud už se vaše firma ustálila v používání určitých barev v podpisech, reklamě a dalších materiálech, je důležité, aby se tyto barvy odrazily i ve vašem logu.  Konzistentní užívání barev vzbuzuje důvěru. Potřebujete, aby si zákazníci logo okamžitě spojili s vaší společností. Pokud se vaše firma „obranduje“ určitými barvami, veřejnost si vytvoří podvědomé asociace právě s těmito barvami. Nemáte-li zatím žádné barevné schéma, prostudujte základní psychologii barev a vybírejte s rozvahou. Např. červená symbolizuje sílu, vášeň, energii a sebevědomí, ale také třeba nebezpečí.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1e\/Design-a-Logo-Step-5Bullet3.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-5Bullet3.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1e\/Design-a-Logo-Step-5Bullet3.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-5Bullet3.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"} Může vás to svádět ke kopírování loga své oblíbené firmy, ale dejte si na to dobrý pozor. Takové logo bude vašim zákazníkům vysílat jasnou zprávu a sice, že jste líní a bez nápadu.  Prohlédněte loga vaší konkurence a společností s podobným zaměřením. Zkuste pojmenovat, co se vám na nich líbí a co ne. Co funguje a co nefunguje. Nepřehánějte to, 10 nebo 12 příkladů je víc než dost na to, abyste si ujasnili své představy. Dobré logo by mělo být jednoduché, zapamatovatelné, příznačné a nadčasové. Toho se držte po celou dobu navrhování. Pokud vám dochází nápady, zkuste zadávat do internetového vyhledávače různá slova spojená s vaším podnikáním a nechte tak své myšlenky jít novým směrem.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/5\/58\/Design-a-Logo-Step-6Bullet3.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-6Bullet3.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/5\/58\/Design-a-Logo-Step-6Bullet3.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-6Bullet3.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"}  Čmárejte si. Zkuste udělat pár črt a pište klíčová slova různými písmy. Hrajte si a počkejte, jestli vás něco praští do očí.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1a\/Design-a-Logo-Step-6Bullet4.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-6Bullet4.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/1\/1a\/Design-a-Logo-Step-6Bullet4.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-6Bullet4.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":325,"bigWidth":760,"bigHeight":536.5934065934066,"licensing":"
<\/div>"} Design loga je vlastně takové cvičení zdrženlivosti. Bude vás to pravděpodobně svádět zahrnout do loga spoustu nápadů. Nesmíte to ale přehnat, sami byste popřeli vlastní účel loga.  Nepřehánějte to s barvami, vrstvením obrázků nebo použitím více fontů. Zmatené logo nevyšle veřejnosti jasnou zprávu. Zákazník bude mít problém se zpracováním informace, kterou vysílá logo s přehnaným množstvím vizuálních prvků. Nebude vědět, na co se dřív podívat a nepochopí význam. Jednoduché logo je lepší i z čistě praktického hlediska-snáze a levněji se reprodukuje. Ovzvlášť plánujete-li ho umisťovat na velké množství výrobků a komerčních materiálů.

english_section_name: Brainstorming

summary: Vytvořte několik návrhů. Nakreslete hrubý náčrt. Otestujte svůj návrh. Ptejte se lidí z vaší cílové skupiny. Nespoléhejte příliš na názor přátel a rodiny. Ujistěte se, že vaše logo je škálovatelné.

document:
Zpočátku budete mít asi problém vybrat jeden konkrétní nápad, proto je všechny dejte na papír a rozhodněte, který z nich funguje. Dokonce i nepodařený design může vnuknout myšlenku nebo prvek, který použijete ve výsledném logu. V počátku procesu tvorby loga tužka pomůže v rychlém zachycení nápadů, které se vám honí hlavou. Na papíře je také můžete okamžitě zhodnotit a případně rovnou zavrhnout.  Čistý bílý papír nebo milimetrový papír jsou jako podklad pro vaše náčrty nejvhodnější. Nemažte je. Designování není lineární proces. Uchovejte proto i listy se zavrhnutými náčrty, můžou s odstupem času ještě posloužit. Velké designérské společnosti pokreslí tuny papíru, aniž by se vůbec dotkli počítačové myši. Vemte si z nich příklad a věnujte se nejprve svým rukou kresleným náčrtkům. I přesto, že už byste rádi přeskočili k dalšímu kroku, je nutné nejdřív získat nějakou zpětnou vazbu. Ukažte jim své návrhy nebo také klidně jen jeden, o kterém si myslíte, že je nejžhavějším kandidátem. Chytře se ptejte na otázky, které vám odhalí ty správné reakce. Připadá vám logo nudné nebo vzrušující? Běžné nebo unikátní? Snažte se také odhalit, zda je pro ně logo srozumitelné a chápou jeho poslání či jestli jim připadá v souladu s činností vaší společnosti.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/e3\/Design-a-Logo-Step-11Bullet1.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-11Bullet1.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/e\/e3\/Design-a-Logo-Step-11Bullet1.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-11Bullet1.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"} I když je to nejsnažší forma testování vašich návrhů, nedostanete asi ten druh zpětné vazby, který byste potřebovali.  Můžete je ale využít pro test zapamatovatelnosti. Na několik vteřin jim logo ukažte a pak je nechte, aby ho zkusili překreslit. Cílem je, aby nakreslili většinu důležitých částí. Důkladně zvažte veškeré situace, ve kterých logo budete využívat-noviny, podpisy, webové stránky. Logo musí správně působit ve všech možných formátech a velikostech.  Pokud je vaše logo příliš detailní nebo obsahuje tenké linie, může se stát, že v menších formátech bude zcela nepřehledné. Na druhou stranu logo, které vypadá dobře na vizitkách nemusí stejně dobře vypadat ve velkých formátech. Může pak působit trochu těžkopádně a nekompaktně. Ve vektorových grafických editorech jako jsou Adobe Illustrator nebo Inkscape si můžete škálovatelnost otestovat. Další možností je při črtání vašich nápadů kreslit konkrétní návrh v různých velikostech.    {"smallUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/a\/a1\/Design-a-Logo-Step-13Bullet3.jpg\/v4-460px-Design-a-Logo-Step-13Bullet3.jpg","bigUrl":"https:\/\/www.wikihow.com\/images_en\/thumb\/a\/a1\/Design-a-Logo-Step-13Bullet3.jpg\/v4-760px-Design-a-Logo-Step-13Bullet3.jpg","smallWidth":460,"smallHeight":345,"bigWidth":760,"bigHeight":570,"licensing":"
<\/div>"}

english_section_name: Testing the Design


summary: Jděte na https://www.paypal.com ve webovém prohlížeči. Přihlaste se na PayPal. Klikněte na ⚙. Klikněte na ÚČET. Sjěďte dolů a klikněte na Zavřít. Následujte instrukce obrazovky. Vyberte důvod, proč účet rušíte a klikněte na Pokračovat. Klikněte na Zavřít účet.

document: Napište https://www.paypal.com do adresního řádku a stiskněte Návrat. Poté klikněte na Přihlášení v pravém horním rohu okna. Svůj účet nemůžete deaktivovat z mobilní aplikace PayPal. Vepište e-mail spojený s vaším účtem a své heslo do označených polí a klikněte na Přihlásit.  Předtím, než budete moci účet uzavřít, budete jej muset ověřit a převést všechny zbylé peníze do své banky. Pokud máte nevyřízené záležitosti, jako je dluh nebo čekající transakce, nemůžete svůj účet uzavřít, dokud tyto záležitosti nebudou vyřešeny. Je v pravém horním rohu okna. Je to karta poblíž horní strany okna. Je vedle "Uzavřít váš účet" v sekci okna "Možnosti účtu".   Váš účet PayPal bude uzavřen. Jakmile jednou účet PayPal zavřete, nelze jej znovu otevřít.

english_section_name: Closing Your Account


summary: Osvojte si základní prvky. Nainstalujte si potřebný software.

document: Postup v tomto kroku velmi závisí na tom, jaký jazyk jste si vybrali. Ve všech programovacích jazycích přesto existuje několik základních konceptů, jejichž pochopení je pro vytvoření použitelného programu nezbytné. Když se s těmito koncepty seznámíte a budete je procvičovat, bude pro vás mnohem snazší řešit vzniklé problémy a tvořit výkonný a efektivní kód. Níže najdete několik zásadních prvků, se kterými se setkáte u celé řady různých jazyků:  Proměnné – Proměnná slouží jako odkaz na uložená a měnící se data. Proměnné lze měnit a upravovat. Často se vyznačují definicí svého typu (např.: "integers" (celá čísla), "characters" (znaky) apod.), která udává, jaký druh dat může být v proměnné uložen. Při kódování dáváte proměnným jména, s jejichž pomocí je jako člověk dokážete rozeznávat. Díky jménům snadno pochopíte, jak proměnné interagují se zbytkem kódu. Podmíněné příkazy – Podmíněné příkazy jsou akce, které se vykonají na základě toho, zda je či není splněna daná podmínka. Nejběžnější formou podmíněného příkazu je „If-Then“ (pokud platí-pak udělej). Pokud je podmínka splněna (např. x = 5), něco se stane. Pokud podmínka splněna není (např. x != 5), pak se stane něco jiného. Funkce neboli podprogramy – Přesné jméno tohoto prvku se může lišit závislosti na daném programu. Můžete se tak setkat i s názvy „procedura“, „metoda“ nebo „volaná jednotka“. Jde v podstatě o menší program uvnitř většího programu. Funkce může být programem vícekrát „zavolána“, což programátorům umožňuje tvořit komplexní programy efektivně. Datový vstup – Tato obecná koncepce je využívaná takřka v každém jazyce. Jde o způsob, jak zacházet a ukládat vstup od uživatele. To, jak jsou tato data získána, závisí na typu programu a na uživatelových možnostech (zadávání klávesnicí, souborem atd.). Datový vstup úzce souvisí s výstupem, což je způsob vrácení výsledků uživateli – jejich vypsání na obrazovku, nebo dodání formou soubor. Řada programovacích jazyků vyžaduje kompilátor, což je program sloužící k překladu kódu do strojově srozumitelného jazyka. Další jazyky, jako je třeba Python, používají překladač, který dovoluje program vykonat okamžitě a bez kompilace.   Některé jazyky mají IDE (Integrated Development Environment, „Integrované vývojové prostředí“). To obvykle zahrnuje editor kódu, kompilátor a/nebo překladač a debugger. Programátor tak dokáže obsluhovat všechny nezbytné funkce z jednoho místa. IDE může také obsahovat vizualizaci struktury objektů a adresářů. Na internetu je dostupná spousta editorů kódu, které nabízí různé způsoby zvýraznění syntaxe a další pro vývojáře příjemné nástroje.

english_section_name: Starting Small

summary: Kódujte každý den. Stanovte si cíle, kterých chcete s programy dosáhnout. Mluvte s ostatními a čtěte cizí programy. Překonávejte se a bude vás to bavit.

document: Perfektní zvládnutí programovacího jazyka chce především čas. I v jednodušších jazycích typu Python, ve kterých trvá pochopení základní syntaxe jen den či dva, stojí získání vyšších dovedností spoustu času. Pokuste se každý den aspoň chvíli strávit kódováním, byť by šlo třeba jen o hodinku mezi prací a večeří. Nastavíte-li si dosažitelné a zároveň dostatečně náročné cíle, začne vám dařit louskat problémy a přicházet s řešeními. Zkuste vymyslet nějakou základní aplikaci (třeba kalkulačku) a vymyslete způsob, jak ji vyrobit. Použijte syntaxi a postupy, které jste se učili, a uplatněte je v praxi. Existuje spousta programátorských komunit věnovaných konkrétnímu jazyku či odvětví. Když si takovou komunitu najdete a začleníte se do ní, neuvěřitelně vám to v učení pomůže. Získáte tak přístup k řadě příkladů a nástrojů, které vás procesem učení povedou. Čtení kódu ostatních programátorů vás může inspirovat a pomoci vám pochopit postupy, které jste dosud neovládali.   Podívejte se po internetových komunitách a programátorských fórech, věnovaných vámi zvolenému jazyku. Dejte si pozor, abyste do komunity i přispívali, ne jen neustále kladli otázky. Tyto komunity obvykle slouží jako místo pro spolupráci a diskuzi, nikoliv jako sbírka otázek a odpovědí. Klidně zde požádejte o pomoc, buďte ale připraveni předvést svou práci a zůstaňte otevřeni testování nových postupů. Jakmile budete mít v rukávě nějaké zkušenosti, zvažte účast na hack-a-thonu, nebo na srazu programátorů. Na těchto akcích jednotlivci nebo týmy závodí s časem ve snaze vyvinout funkční program, obvykle dle specifického zadání. Na těchto akcích si užijete spoustu zábavy a jsou skvělým místem pro seznámení se s dalšími programátory. Zkoušejte věci, které ještě neumíte. Hledejte způsoby, jak svůj (nebo podobný) úkol dokončit, a zkuste je použít ve svém vlastním programu. Snažte se nespokojit s programem, který funguje „skoro dobře“ – udělejte maximum pro to, aby každá část programu fungovala bezchybně.

english_section_name: Practicing Regularly

summary: Zúčastněte se několika výukových kurzů. Kupte si knihu, nebo si ji půjčte. Učte se matematiku a logiku. Nikdy nepřestávejte programovat. Naučte se další programovací jazyk.

document: Řada univerzit, veřejných škol a zájmových center nabízí kurzy a workshopy programování, kterých se můžete zúčastnit, aniž byste se do školy museli zapsat. Tyto kurzy jsou pro programátorské nováčky skvělé nejen proto, že na nich získají přímou a praktickou pomoc od zkušených programátorů, ale také kvůli navázání kontaktu s ostatními programátory z okolí. Existují tisíce naučných knih pro jakýkoliv myslitelný programovací jazyk. Ačkoliv by vaše znalosti neměly pocházet výhradně z knih, můžete z nich získat široký přehled o daném tématu, a často také spoustu dobrých příkladů. Většina programování zahrnuje jednoduché počty, můžete se však učit i pokročilejší koncepty. Ty se pak hodí zvláště v případě, kdy vyvíjíte složité simulace a jiné programy s náročnými algoritmy. Pro většinu každodenního programování příliš složitou matematiku nepotřebujete. Studiem logiky, zvláště pak té počítačové, si však můžete usnadnit pochopení a řešení složitých problémů v pokročilých programech. Populární teorie říká, že stát se expertem zabere člověku přinejmenším 10.000 hodin procvičování. Ačkoliv se o tom dá polemizovat, obecně je tato myšlenka platná – mistrovské zvládnutí čehokoliv vyžaduje čas a obětavost. Nečekejte, že se všechno naučíte přes noc. Když však zůstanete odhodlaní a nepřestanete se učit nové věci, je dost možné, že se expertem ve svém oboru nakonec stanete. Ačkoliv můžete určitě obstát i s jedním mistrovsky zvládnutým jazykem, řada programátorů zlepšuje své šance na úspěch v oboru tím, že se naučí jazyků více. Jejich druhý či třetí jazyk obvykle doplňuje ten první, což jim umožňuje vyvíjet komplexnější a zajímavější programy. Jakmile dobře zvládáte svůj první jazyk, může být ten správný čas začít se učit nový.  Nejspíše zjistíte, že vám jde učení druhého jazyku mnohem rychleji než učení prvního. Mnoho zásadních konceptů programování je přenositelné napříč jazyky, obzvláště pak, když jde o jazyky úzce příbuzné.

english_section_name: Expanding Your Knowledge

summary: Soustřeďte se vždy jen na jednu věc. Učte se pomocí rozkladu příkladů z internetu. Prozkoumejte syntaxi. Experimentujte se změnami. Začněte se procvičovat v debuguvání. Vše si v kódu komentujte.

document: Jedním z prvních programů, které se učí v jakémkoliv jazyce, je program „Ahoj světe“. Tento velmi jednoduchý program vypíše na obrazovku text „Ahoj světe“ (nebo podobný). Takovýto program naučí úplné začátečníky v programování jak syntaxi potřebnou k vytvoření základního funkčního programu, tak ovládání výstupu na obrazovku. Když změníte text, zjistíte, jak program pracuje s různými jednoduchými daty. Níže jsou uvedeny příklady programu "Hello World" v různých jazycích:  Napište Hello World v Pythonu Napište Hello World v Ruby Vytvořte Hello World v C Napište Hello World v PHP Napište Hello World v C# Vytvořte Hello World v Java Na internetu jsou tisíce příkladů kódu prakticky v jakémkoliv programovacím jazyce. Prozkoumejte tyto příkladu a zjistěte, jak fungují jednotlivé prvky jazyka a jak jeho části pracují společně. Přebírejte kousky kódu z různých příkladů a vytvořte z nich vlastní program. Syntaxe je způsob zápisu jazyka, jakému rozumí kompilátor či překladač. Každý jazyk má unikátní syntaxi, ačkoliv některé prvky zůstávají napříč různými jazyky stejné. Pochopení syntaxe je při učení programovacího jazyka zásadní. Znalost syntaxe je také často tím, co lidé nazývají znalostí programování. Ve skutečnosti jde však jen o základ, který lze později rozvést v rozsáhlejší znalosti. Provádějte v programu změny a testujte, jak se projeví. Experimentováním se, v porovnání se studiem z knížky či průvodce, mnohem rychleji naučíte, co funguje a co ne. Nebojte se, že svůj program pokazíte – opravování chyb je nejvýznamnější částí vývoje čehokoliv a nové věci vám takřka nikdy nebudou fungovat napoprvé. Při programování se nevyhnutelně střetnete s bugy. Jde o chyby v programu, které se mohou projevit prakticky kdekoliv. Může jít jak o neškodné „překlepnutí“, tak o zásadní chybu, která programu zabrání v kompilaci nebo spuštění. Vychytávání a opravování těchto chyb při vývoje software zcela zásadní činností, takže si na to začněte včas zvykat.  Při experimentování se změnami v jednoduchých programech narazíte na některé věci, které nebudou fungovat. Nejcennější schopnost programátora je umět vymyslet v takových situacích jiný a funkční postup. Takřka každý programovací jazyk má funkci „komentáře“ umožňující vložit text, který nebude zpracován překladačem ani kompilátorem. Díky tomu si můžete do kódu v běžném lidském jazyce psát stručné a jasné vysvětlivky funkce kódu. Nejen že vám to pomůže zapamatovat si význam kódu v rozsáhlém programu, ale navíc jde o nutnou praxi v prostředí, kde spolupracuje více programátorů. Komentáře umožní ostatním pochopit, k čemu váš kód slouží.

english_section_name: Creating Your First Program

summary: Zapište se do bakalářského studia. Vytvořte si portfolio. Pracujte občas na sebe. Vyvíjejte své vlastní zdarma dostupné nebo placené programy.

document: Ačkoliv to není nezbytně nutné, bakalářské studium na vysoké škole či univerzitě vás může zasvětit do tajů různorodých jazyků, a také vám pomoci s navazováním kontaktů s ostatními studenty a profesionály. Tato cesta však rozhodně není pro každého a spousta úspěšných programátorů nikdy na vysokou školu nechodila. Jakmile začnete vytvářet programy a rozšiřovat své znalosti, zabezpečte, abyste měli svou nejlepší práci vystavenou v portfoliu. Na tom pak můžete předvádět ukázky své práce náborovým pracovníkům a u pohovorů. Rozhodně do portfolia zahrňte všechno práci, kterou jste si dělali pro sebe, a zajistěte si povolení vystavovat i práci vykonanou pro jiné firmy. Pro programátory (a obzvláště vývojáře aplikací) na volné noze existuje obrovský trh. Zkuste vzít pár malých freelance zakázek, abyste zjistili, jak funguje programování na objednávku. Často také můžete takovéto práce na volné noze využít pro tvorbu portfolia a jako ukázku publikované práce. Abyste si programováním vydělávali, nemusíte pracovat pro firmu. Pokud jste schopní a umíte software sami vyvinout a dostat do prodeje (ať už přes vlastní web, nebo skrze nějaké tržiště), musíte k němu být schopni poskytnout podporu. Vaši zákazníci očekávají, že to, co si koupí, bude fungovat.  Freeware je populární formou pro šíření malých programů a nástrojů. Vývojář sice nedostane zaplaceno, jde však o skvělý způsob, jak si vybudovat jméno a zviditelnit se v komunitě.

english_section_name: Applying Your Skills

summary: Vyberte si oblast zájmu. Zvažte, zda nezačít s „jednodušším“ jazykem. Projděte si pár základních tutoriálů pro rozličné jazyky.

document: Můžete se začít učit kterýkoliv programovací jazyk (ačkoliv některé jsou rozhodně „jednodušší“ než ostatní). Položte si proto otázku, čeho chcete zvládnutím programovacího jazyka dosáhnout. To vám pomůže v rozhodování, do kterého jazyka se pustit, a naznačí vám, kde začít.  Pokud se chcete zabývat vývojem webů, budete muset znát jinou sadu jazyků než byste potřebovali pro vývoj počítačových programů. Mobilní aplikace zase vyžadují jiné znalosti než programování strojů. Každé z těchto rozhodnutí ovlivní směr, kterým se budete ubírat. Nezávisle na tom, jak se nakonec rozhodne, byste měli začít s některým z vysokoúrovňových, lehčích jazyků. Tyto jazyky jsou pro začátečníky vhodné zvláště proto, že je naučí základním konceptům a myšlenkovým konstrukcím, které pak mohou použít prakticky v jakémkoliv jazyce.   Dva nejpopulárnější jazyky z této kategorie jsou Python a Ruby. Oba jsou objektově orientovanými jazyky pro vývoj webových aplikací, používajícími snadno čitelnou syntaxi. "Objektově orientovaný " znamená, že je daný jazyk vystavěn okolo konceptu "objektů" (neboli souhrnů dat) a práce s nimi. Tento koncept je využíván u řady pokročilých programovacích jazyků, například C++, Java, Objective-C a PHP. Pokud si stále nejste jistí, který jazyk se začít učit, pročtěte si pár tutoriálů pro několik různých jazyků. Pokud vám jeden z jazyků dává větší smysl než ostatní, vyzkoušejte ho a uvidíte, jestli vám sedne. Na internetu existuje nepřeberné množství tutoriálů pro jakýkoliv programovací jazyk, mnoho z nich je přímo na wikiHow:  Python – Skvělý jazyk pro začátek. Jakmile se s ním naučíte zacházet, je také dost výkonný. Používá se pro řadu webových aplikací, a dokonce i pro několik her. Java – Je využívána v nesčetném množství programů, od her přes webové aplikace až po software v bankomatech. HTML – Zásadní a výchozí jazyk pro každého webového vývojáře. Je životně důležité osahat si HTML před tím, než přejdete k jakékoliv jiné formě vývoje webů.  C – Jeden ze starších jazyků, přesto stále mocný vývojářský nástroj. Jde o základ modernějších jazyků C++, C# a Objective-C.

english_section_name: Choosing a Language