Herta MÃ¼ller,Alexandru Al. Åžahighian
Herta MÃ¼ller, aceastÄƒ autoare atÃ¢t de neobiÅŸnuitÄƒ, oferÄƒ Ã®n episoadele biografice care-i alcÄƒtuiesc cartea o privire foarte personalÄƒ asupra scrisului ei, a cÄƒutÄƒrii obstinate a cuvÃ¢ntului adevÄƒrat, dar ÅŸi asupra epocii. Cartea e, aÅŸadar, deopotrivÄƒ autoportretul autoarei, permiÅ£Ã¢nd cititorului urmÄƒrirea unui drum care duce din micul sat bÄƒnÄƒÅ£ean, la literaturÄƒ ÅŸi la literatura universalÄƒ, precum ÅŸi o discuÅ£ie despre politicÄƒ ÅŸi violenÅ£a Puterii â€“ portretul unei epoci pline de imperative nedrepte ÅŸi obtuze, creionatÄƒ precis ÅŸi necruÅ£Äƒtor. ,Cu simÅ£ul demnitÄƒÅ£ii personale ÅŸi cu o moralÄƒ a lucrurilor simple â€“ a ceea ce nu trebuie fÄƒcut cu nici un preÅ£ â€“, autoarea nu putea sÄƒ nu ajungÄƒ Ã®n vizorul SecuritÄƒÅ£ii. Climatul de suspiciune ÅŸi fricÄƒ din acel timp e revelator pentru mulÅ£i dintre noi, fie cÄƒ am trÄƒit epoca sau nu â€“ fiindcÄƒ, scriind despre sine ÅŸi despre germanii din RomÃ¢nia, Herta MÃ¼ller scrie implicit despre noi toÅ£i cei de-aici. â€“ FireÅŸte, â€žliteratura nu poate schimba toate asteaâ€œ â€“ spune autoarea. â€žDar poate inventa prin limbÄƒ un adevÄƒr â€“ fie asta ÅŸi dupÄƒ â€“, care sÄƒ ne arate ce se-ntÃ¢mplÄƒ Ã®n noi ÅŸi Ã®n jurul nostru atunci cÃ¢nd valorile deraiazÄƒ. Literatura Ã®i vorbeÅŸte fiecÄƒrui om Ã®n parte â€“ ea este proprietate privatÄƒ care-Å£i rÄƒmÃ¢ne Ã®n cap... Nimic altceva care sÄƒ ne vorbeascÄƒ tot atÃ¢t de stÄƒruitor ca o carte. Åži care sÄƒ nu ne cearÄƒ nimic Ã®n schimb, Ã®n afarÄƒ de-a gÃ¢ndi ÅŸi a simÅ£i.â€œ,Alte consideraÅ£ii despre scris ÅŸi singurÄƒtatea scrisului, despre autori ce-i sunt aproape Hertei MÃ¼ller, prieteni sau contemporani â€“ Oskar Pastior, Canetti, M. Blecher, Cioran (prins Ã®ntr-un pÄƒtrunzÄƒtor portret) â€“ ori despre Maria TÄƒnase ÅŸi cÃ¢ntecele ei, Ã®ntregesc acest volum important, dovedind totodatÄƒ participarea empaticÄƒ, sensibilitatea autoarei pentru limba ÅŸi cultura romÃ¢nÄƒ.
Nonfiction,European Literature,German Literature,Writing,Essays
Mereu aceeaÅŸi nea ÅŸi mereu acelaÅŸi neicÄƒ