Petri Tamminen
Hermoparantoloita ei ole enÃ¤Ã¤, mutta piiloja on. Jokainen on joskus vaivihkaa poistunut alakerran hÃ¤lystÃ¤ ja noussut portaita taivaaseen, vinttipiilon hiljaisuuteen. Olo on kevyt kuin heinÃ¤kuisessa hautaustoimistossa, jossa urakoitsija syÃ¶ juustoleipÃ¤Ã¤ ja arkkujen kylkeen paistaa aurinko.,Kaikki haluavat joskus piiloon, kuka maailman pahuutta, kuka naapurinsa hyvyyttÃ¤, kuka perhettÃ¤Ã¤n, kuka itseÃ¤Ã¤n. Onneksi hyviÃ¤ piiloja on kaikkialla â€“ piiloutua voi vaikka lÃ¤Ã¤ninhallitukseen tai Somerolle. Petri Tammisen kirjan luettuasi myÃ¶s sinÃ¤ katsot ympÃ¤ristÃ¶Ã¤si uusin silmin. SillÃ¤ viisas katselee piiloja kaiken aikaa, hÃ¤dÃ¤n hetkellÃ¤ on jo myÃ¶hÃ¤istÃ¤.,â€Yksi Petri Tammisella on, ja sen mukana tÃ¤rkein: oma Ã¤Ã¤ni.â€â€“ Helsingin Sanomat
Short Stories,European Literature,Finnish Literature,European Literature,Scandinavian Literature,Fiction
Piiloutujan maa