Ulrika Knutson
1920-30-talet innebar feminismens genombrott. Aldrig har idÃ©debatten varit livligare Ã¤n dÃ¥, aldrig har manssamhÃ¤llet utmanats med stÃ¶rre skÃ¤rpa. I centrum fanns kvinnorna pÃ¥ Medborgarskolan vid Fogelstad och tidningen Tidevarvet. I vÃ¥r kulturhistoria har de fÃ¶rpassats till glÃ¶mskan i form av en liten fotnot. Det Ã¤r djupt orÃ¤ttvist. LÃ¤ngesedan dÃ¶da Ã¤r dessa kvinnor hÃ¶gst levande samtalspartners, allihop. Deras frÃ¥gor Ã¤r vÃ¥ra. Hur hÃ¥ller man demokratin levande? Hur ska personligheten fÃ¥ plats i politikens kollektiva tankemÃ¶nster? Hur bÃ¶r vi leva vÃ¥ra liv?,Vad Ã¤r vÃ¤nskap? De som frÃ¥gade var Elin WÃ¤gner, Elisabeth Tamm, Ada Nilsson och Honorine Hermelin. Till kretsen hÃ¶rde ocksÃ¥ Klara Johansson, Emilia Fogelklou och Hagar Olsson. De var fÃ¶rfattare, journalister, pedagoger och politiker. De var sÃ¶kare pÃ¥ alla plan, politiskt, religiÃ¶st, och privat. De var djÃ¤rva, roliga och inspirerande, pÃ¥ samma gÃ¥ng nyktra realister och hÃ¶gspÃ¤nda idealister. De tÃ¤njde politikens grÃ¤nser, och sina egna.,Ulrika Knutson skriver initierat och roande om denna mÃ¤rkliga grupp kvinnor. Boken Ã¤r rikt illustrerad med samtida foton.
Feminism,Nonfiction,History,European Literature,Swedish Literature
Kvinnor pÃ¥ grÃ¤nsen till genombrott: GrupportrÃ¤tt av Tidevarvets kvinnor