Magda SzabÃ³
Az Ã­rÃ³, hacsak Ãºj kiadÃ¡s elÅ‘kÃ©szÃ­tÃ©se nem kÃ©nyszerÃ­ti rÃ¡, nem olvassa Ã¶nmagÃ¡t, Ã©n se forgatom mÃ¡r megjelent regÃ©nyeimet. Most, hogy Ã©vtizedek elteltÃ©vel Ãºjra szembesÃ¼ltem a DisznÃ³tor-ral, nem volt akÃ¡rmilyen Ã©lmÃ©ny. A kÃ¶nyv amÃºgy is nyugtalanÃ­tÃ³ emlÃ©keim kÃ¶zÃ© tartozott, mert megjelenÃ©se a nyugati kÃ¶nyvpiacokon mÃ©lyÃ­tette az elÅ‘zÅ‘ sikerek emlÃ©kÃ©t, a marxista elemzÅ‘k meg elÃ©rkezettnek lÃ¡ttÃ¡k az idÅ‘t, hogy figyelmeztessenek, fÃ©kezzem pimasz Ã­rÃ³magatartÃ¡somat, amely mindig belecsempÃ©sz valamit tÃ¶rtÃ©neteimbe, ami a rendszer riasztÃ³ fogyatÃ©kossÃ¡gaira figyelmeztet. A hazai sajtÃ³ elhÃºzta a nÃ³tÃ¡mat, a nyugati esztÃ©tÃ¡k nemes irodalmi kÃ¶zegbe soroltak, az angol BrontÃ«-k Ã©s az Ã³kori gÃ¶rÃ¶g drÃ¡maÃ­rÃ³k kÃ¶zÃ©. ForrÃ³ Ã©s hideg vÃ¡ltakozÃ³ Ã¡ramÃ¡ban tÃ¶rtem a fejemet, miÃ©rt ekkora izgalom gyerekkorom dÃ­szletei kÃ¶zÃ¶tt lÃ©pegetett hajdani kÃ¶zeli-tÃ¡voli csalÃ¡dtagok Ã©s ismerÅ‘sÃ¶k szÃ¡mukra valÃ³ban szÃ­vszorÃ­tÃ³ Ã¡llÃ¡sfoglalÃ¡sÃ¡ra a megvÃ¡ltozott vilÃ¡g kÃ©rdÃ©seinek feltevÃ©sekor, miÃ©rt a tant de bruit egy csak szÃ¡momra megrendÃ­tÅ‘ analÃ­zis kapcsÃ¡n. Itt Ã©s most mondom el az olvasÃ³nak: a DisznÃ³tor a RÃ©gimÃ³di tÃ¶rtÃ©net elsÅ‘ megkÃ¶zelÃ­tÃ©se, de az Ã­rÃ³ mÃ©g nagyon fiatal, csillapÃ­thatatlanul felhÃ¡borodott minden miatt, ami Å‘t Ã©s Ã¶vÃ©it osztÃ¡lyidegennÃ©, majdnem hogy ki is mondott ellensÃ©ggÃ© alÃ¡zta, Ã©s nem ismer irgalmat, mert 1948 Ã©s â€™58 kÃ¶zÃ¶tt neki se jÃ¡rt irgalom. TÃ­z esztendÅ‘t tÃ¶ltÃ¶tt Ã¶nkÃ©ntes nÃ©masÃ¡gban, rÃ¡ment az elsÅ‘dleges ifjÃºsÃ¡g, hogy nem volt hajlandÃ³ megkÃ¶szÃ¶nni Edward kirÃ¡lynak egy idegen nagyhatalom al-tÃ¡rsorszÃ¡gÃ¡vÃ¡ alÃ¡zott walesi tartomÃ¡nyÃ¡t. A DisznÃ³tor persze mÃ©g csak felvillantja anyÃ¡m alakjÃ¡t, Veronka figurÃ¡jÃ¡ban, dÃ©danyÃ¡mnÃ¡l se vagyok mÃ©g elÃ©g Ã©rett, hogy megÃ©rtsem tettei motÃ­vumait, KÃ©mery nÃ©ven mÃ¡r itt a Jablonczay-klÃ¡n, de hol az Ã­rÃ³bÃ³l a fontos elvont fÅ‘nevek sora: rÃ©szvÃ©t, megÃ©rtÃ©s, amelyek alapjÃ¡n Jablonczay Lenke, csalÃ¡dja Ã©s kora reÃ¡lisan Ã¡brÃ¡zolhatÃ³ Ã©s Ã©rtÃ©kelhetÅ‘. A DisznÃ³tor fedett aknamezÅ‘, mindazÃ©, aminek elemeit kÃ©sÅ‘bbi pÃ¡lyÃ¡mon annyiszor felhasznÃ¡lom, olyan alapkÃ¶nyv, amelynek kincsestÃ¡rÃ¡bÃ³l napjainkig gazdÃ¡lkodtam. Ha Ãºgy tetszik: Mykene, Agamemnon felbontott sÃ­rjÃ¡val., A siker Ã©s tÃ¡madÃ¡sok, a pozitÃ­v olvasÃ³i Ã©s szakmai vÃ¡lasz hatÃ¡sÃ¡ra a JÃ³kai SzÃ­nhÃ¡z megkÃ©rt, Ã­rjam a regÃ©nyt szÃ­npadra, ez fordulÃ³pont volt pÃ¡lyÃ¡mon, akkor jegyzÅ‘dtem el a drÃ¡maÃ­rÃ¡ssal is. Ajtay Andor volt a KÃ­gyÃ³marÃ¡s cÃ­mmel lÃ©trejÃ¶tt szÃ­ndarab rendezÅ‘je. KirobbanÃ³ siker lett, be is tiltottÃ¡k, mihelyt a kulturÃ¡lis terÃ¼letet ellenÅ‘rzÅ‘ illetÃ©kes megnÃ©zte. Engem viszont mÃ¡r nem lehetett betiltani, a nyugati sajtÃ³ Ã©s a nemzetkÃ¶zi PEN mÃ¡r figyelte, mi tÃ¶rtÃ©nik velem. A kÃ¶nyv kÃ©tfÃ©le fogadtatÃ¡sa forrÃ³bÃ³l hidegbe Ã©s hidegbÅ‘l forrÃ³ba mÃ¡rtogatott, megviselt, de bÃ¼szke is voltam rÃ¡. Ma csak azt Ã©rzem, amit Arany, mindÃ¼nk Ã©desapja, a Toldi szerelmÃ©ben Ã­rt: â€žOh, ha â€“ nem a hÃ­rÃ©rt, nem a dicsÅ‘sÃ©gÃ©rt, / Nem, hogy a vilÃ¡gnak Ã¼ssek vele cÃ©gÃ©rt, / De, hogy a dallÃ¡sban lelkem Ã¡tifjodnÃ©k â€“ / Oh, ha mÃ©g egy olyat Ã©nekelni tudnÃ©k!â€
DisznÃ³tor & KÃ­gyÃ³marÃ¡s (2 in 1)