Renata Carageani
AventurÄƒ, umor ÅŸi judecÄƒÅ£i de valoare. Cum aratÄƒ oamenii, vÄƒzuÅ£i din perspectiva amuzantÄƒ a unor personaje care nu le ajung nici pÃ¢nÄƒ la genunchi. O societate bizarÄƒ formatÄƒ dintr-un ursuleÅ£ de pluÅŸ fugit de acasÄƒ, maidanezi conduÅŸi de un cÃ¢ine-colonel ÅŸi pisici aristocrate ajunse pe drumuri analizeazÄƒ ÅŸi trage concluzii inedite despre lumea oamenilor., Poate cÄƒ nu sunt prea deÅŸtept, dar cÃ¢t am stat acolo, Ã®n magazin, am observat cÄƒ oamenii sunt de douÄƒ feluri: mari ÅŸi mici. Nu ÅŸtiu de unde Ã®ÅŸi iau oamenii mari oameni mici, dar au mare grijÄƒ de ei, sÄƒ nu cadÄƒ, sÄƒ nu plÃ¢ngÄƒ. Fac aproape orice sÄƒ nu-i supere. Micii strigÄƒ la ei â€œmamaâ€ ÅŸi vorbesc o altÄƒ limbÄƒ decÃ¢t a noastrÄƒ, pe care marii o Ã®nÅ£eleg. Am discutat odatÄƒ problema asta cu prietenul meu. El susÅ£inea cÄƒ oamenii mici sunt cei mai importanÅ£i. Cu cÃ¢t sunt mai mici, cu atÃ¢t sunt mai importanÅ£i. Avea o teorie, complicatÄƒ pentru mine, cum cÄƒ adevÄƒraÅ£ii stÄƒpÃ¢ni ai lumii sunt cei mici, cÄƒ li se Ã®ndeplinesc toate dorinÅ£ele. Aici nu puteam sÄƒ-l contrazic, vÄƒzusem cu ochii mei. Era suficient ca un prichindel sÄƒ arate cu degetul spre rafturi ÅŸi unul dintre ai noÅŸtri pleca pentru totdeauna. Åži nu zicea decÃ¢t â€œmama!â€ ÅŸi arÄƒta cÄƒtre noi.
European Literature,Romanian Literature,Fiction
Nono