Mircea CÄƒrtÄƒrescu
Ce imensÄƒ diferenÅ£Äƒ Ã®ntre vechile mele jurnale (cele dinainte sÄƒ fac, sÄƒ zicem, 40 de ani) ÅŸi cele mai recente! Primele erau triumfaliste chiar ÅŸi-n deznÄƒdejde, celelalte â€“ disperate chiar ÅŸi cÃ¢nd viaÅ£a pare blÃ¢ndÄƒ cu mine. Acum sunt Ã®n acel moment cÃ¢nd am ajuns la marginea cea mai Ã®ndepÄƒrtatÄƒ a minÅ£ii mele, atÃ¢t de Ã®ndepÄƒrtatÄƒ cÄƒ am uitat, pe drum, de ce Ã®naintez. Am adunat pe drum atÃ¢ta experienÅ£Äƒ, Ã®ncÃ¢t nu mai pot face nimic cu ea, fiindcÄƒ fiecare grÄƒunte de cunoaÅŸtere se anuleazÄƒ cu toate celelalte: ca sÄƒ faci ceva trebuie sÄƒ ÅŸtii puÅ£in. (...),De altfel, dintre toate speciile literare â€“ hai sÄƒ zic mai bine: dintre toate felurile de a scrie â€“ jurnalul e cea mai absurdÄƒ. MÃ¢na ta stÃ¢ngÄƒ dÄƒ bani mÃ¢inii tale drepte. Notezi, pentru tine, ceea ce tu Ã®nsuÅ£i ÅŸtii de fapt mult mai bine decÃ¢t cel care noteazÄƒ, cÄƒci durerea e autenticÄƒ, pe cÃ¢nd â€žmÄƒ doareâ€œ e o convenÅ£ie
European Literature,Romanian Literature,Nonfiction
Zen. Jurnal 2004-2010