Georges Simenon
Emile, in vÃ¢rstÄƒ de 73 de ani ÅŸi soÅ£ia lui, Marguerite, cu doar doi ani mai tÃ¢nÄƒrÄƒ decÃ¢t el, stau Ã®n faÅ£a ÅŸemineului observÃ¢ndu-ÅŸi unul altuia miÅŸcÄƒrile Ã®n tÄƒcere. Cu un gest rapid ÅŸi neaÅŸteptat, Emile scoate din buzunarul halatului de casÄƒ cu care este Ã®mbrÄƒcat o bucatÄƒ de hÃ¢rtie pe care scrie ceva, dupÄƒ care Ã®i Ã®nmÃ¢neazÄƒ soÅ£iei biletul Ã®mpÄƒturit. FarÄƒ sÄƒ-i adreseze niciun cuvÃ¢nt, Ã®n aceeaÅŸi tÄƒcere, femeia desface bileÅ£elul ÅŸi descoperÄƒ scris pe el doar atÃ¢t: â€žPisicaâ€. La rÃ¢ndul sÄƒu, Marguerite Ã®i Ã®nmÃ¢neazÄƒ soÅ£ului ei un bilet pe care scrie: â€žPapagalul!â€.,Emile este convins cÄƒ soÅ£ia sa l-a otrÄƒvit pe multiubitul lui Joseph, pe care Ã®l gÄƒseÅŸte mort Ã®n pivniÅ£Äƒ. Principalul motiv pentru care o suspecteazÄƒ de uciderea motanului este acela cÄƒ ea nu Ã®ndrÄƒgise niciodatÄƒ pisicile. Ba, mai mult, Ã®l sfidase, aducÃ¢nd Ã®n casÄƒ un papagal pe care Ã®l ocrotea cu o dragoste pÄƒrinteascÄƒ. De acum, rÄƒzboiul este declarat. Cei doi soÅ£i sisteazÄƒ orice dialog Ã®ntre ei, nu comunicÄƒ decÃ¢t prin bileÅ£ele ÅŸi atunci urmÄƒresc doar sÄƒ se atace unul pe celÄƒlalt. Fiecare dintre ei Ã®ÅŸi doreÅŸte sÄƒ scape de Ã®ncorsetarea acestui al doilea mariaj Ã®n care s-au implicat, dar, Ã®n cele din urmÄƒ, Ã®ÅŸi dau seama cÄƒ, Ã®n ciuda ostilitÄƒÅ£ii dintre ei, mariajul este un rÄƒu necesar. Cel doi bÄƒtrÃ¢ni sunt uniÅ£i printr-o urÄƒ pe care o rumegÄƒ zile Ã®n ÅŸir, Ã®ntr-o monotonie apÄƒsÄƒtoare. Ei Ã®ÅŸi trÄƒiesc zilele rÄƒmase din viaÅ£Äƒ cu scopul unic de a-ÅŸi face rÄƒu unul altuia, Ã®nsÄƒ nimic nu e mai dureros decÃ¢t pierderea adversarului, aÅŸa cum va reieÅŸi din ultimele pagini ale cÄƒrÅ£ii.
Pisica. Casa de pe canal