ErzsÃ©bet KertÃ©sz
A zÃ¼richi PhÃ¶nix PanziÃ³ba 1872 szeptemberÃ©ben Ãºj lakÃ³ kÃ¶ltÃ¶zÃ¶tt. Fiatal, rÃ¶vid hajÃº, szÅ‘ke lÃ¡ny, svÃ©dnek vagy nÃ©metnek gondoltÃ¡k a panziÃ³beliek. Amikor elfogÃ³dottan bemutatkozott, furcsa neve is gondolkodÃ³ba ejtette lakÃ³tÃ¡rsnÅ‘it. â€žFrau GrÃ¤fin Vilma Hugonnai aus Ungarnâ€ â€“Â­ a bÅ‘rÃ¶ndjÃ©n felejtett nÃ©vjegy elÃ¡rulta, hogy a fiatal teremtÃ©s magyar, Ã©s nem is lÃ¡ny, hanem,asszony. EttÅ‘l fogva Hugonnai Vilma ugyanolyan diÃ¡klÃ¡ny, mint a tÃ¶bbi. Csak a kitartÃ¡sa, az akaratereje szokatlan. Tanulni akar, orvosi diplomÃ¡t szerezni mindenÃ¡ron, aztÃ¡n hazÃ¡jÃ¡ba visszatÃ©rve betegeket gyÃ³gyÃ­tani, mint fÃ©rfi kollÃ©gÃ¡i. HosszÃº, keserves Ã©vek, Ã©vtizedek kÃ¼zdelme, nÃ©lkÃ¼lÃ¶zÃ©s, megalÃ¡ztatÃ¡s az osztÃ¡lyrÃ©sze. A fÃ©rfitÃ¡rsadalom a kivÃ¡ltsÃ¡gait fÃ©lti tÅ‘le. A svÃ¡jci diploma nem elÃ©g, itthon mÃ©g ahhoz is vizsgÃ¡t kell tennie, hogy bÃ¡baasszonykÃ©nt praktizÃ¡lhasson. â€žRettenetesek ezek az emancipÃ¡lt nÅ‘k! â€“Â­ hÃ¡borog a kultuszminiszter. Â­ Fel,akarjÃ¡k forgatni a vilÃ¡got! HiÃ¡ba, nem teremthetÃ¼nk precedenst. Eddig is megvolt a vilÃ¡g orvosnÅ‘k nÃ©lkÃ¼l, ezutÃ¡n is meglesz!â€
Vilma doktorasszony