Ivo AndriÄ‡
Seljak u zrelim godinama. Seljakovo lice isparaju i rastoÄe rad i briga oko zemlje, sunce i kiÅ¡a, vetar i sneg. Stezanje zuba i grÄ napora koji se stalno ponavljaju, Å¾mirkanje i treptanje kojim se oÄi i liÄni miÅ¡iÄ‡i brane od nemilosrdne jare, od mraza ili vejavice, izbrazdaju to lice u svim pravcima i daju mu boju mrke ili zarudele zemlje nad koju se tako Äesto naginje. Bojazan od zamke ili iznenaÄ‘enja, napor da pogodi tuÄ‘e misli i planove a da ne oda pre vremena svoje, sve to udari svoj peÄat na to lice. I pre nego Å¡to seljak navrÅ¡i Äetrdesetu godinu, ono je veÄ‡ modelirano i zavrÅ¡eno. ,Ivo AndriÄ‡ ,U svim prilikama i vremenima, junaci AndriÄ‡evih PriÄa o selu umeju da budu mudri, lukavi i dovitljivi, hrabri, pravdoljubivi i ponositi, vredni, borbeni i uporni, ponekad skloni zanosima, tvrdoglavi, brzopleti i kratkovidi, ali najviÅ¡e Ävrsto vezani za surovu ali lepu zemlju koja ih hrani i za podneblje gde traju generacije njihovih saplemenika.
PriÄe o selu