Karolina SvÄ›tlÃ¡
UkÃ¡zka:,DolanskÃ½ mlÃ½n najednou se zastavil. ByloÅ¥ to ponejprv zas po tÅ™iceti letech. TenkrÃ¡te zemÅ™el starÃ½ mlynÃ¡Å™, dnes jeho syn.,MlÃ½n dolanskÃ½ dle starÃ©ho obyÄeje se zastavil pÅ™i poslednÃ­m pÃ¡na svÃ©ho vydechnutÃ­, a celÃ© okolÃ­ nad nenadÃ¡lÃ½m, neobvyklÃ½m tÃ­m tichem takÅ™ka zkamenÄ›lo. Å tÄ›py v sadÄ›, obalenÃ© kvÄ›tem rÅ¯Å¾ovÃ½m a bÃ­Â­lÃ½m, podivenÃ­m sebou ani nepohnuly, vÄ›tÅ™Ã­k jasnou hladinu rybnÃ­ka po celÃ© rÃ¡no dovÃ¡divÄ› rozÄeÅ™ujÃ­cÃ­ ÃºÅ¾asem zatajil dech, Å¡epotavÃ© rÃ¡kosÃ­ ostÃ½chavÄ› onÄ›mÄ›lo. V olÅ¡Ã­ch u potoka to utichlo jako v kosteÂ­le. Strnadi a drozdovÃ© o zÃ¡vod v lupenatÃ©m jich chlÃ¡dku prozpÄ›vujÃ­cÃ­ ani tam jiÅ¾ netÃ­kli, co jim selhal prÅ¯vod ze mlÃ½na. ÄŒÃ¡p jako starÃ½ mudrc okolo vody zamyÅ¡lenÄ› se prochÃ¡zeje zÅ¯stal zaraÅ¾enÄ› na jednÃ© noze stÃ¡t; nedÅ¯vÄ›Å™ivÄ› zÃ­ral k mlÃ½nu, jako by oÄekÃ¡val, Å¾e bÃ­lÃ© to stavenÃ­, oblitÃ© nejzlatÄ›jÅ¡Ã­m slunÃ©Äkem mÃ¡jovÃ½m, asi tak neoÄekÃ¡vanÄ› zmizÃ­,jako v nÄ›m zanikl klepot veselÃ½. I holubi jednÃ­m rÃ¡zem se pÅ™estali zobkovat na omÅ¾enÃ© stÅ™eÅ¡e mlÃ½na, jiÅ¾ stÃ­nila a novÃ½m snÄ›hem obsypÃ¡vala starÃ¡ dutÃ¡ polaÄka (hruÅ¡ka), a vlaÅ¡Å¥oÂ­vka, neunavenÄ› okolo stromu krouÅ¾Ã­cÃ­, aby ÄetnÃ½m dÄ›tem svÃ½m obÄ›d sehnala, polekanÄ› k nim si sedla na pokraj hnÃ­zda svÃ©ho zpod netÅ™esku z okapu vyrÅ¯stajÃ­cÃ­ho, bÃ¡zlivÄ› oÄekÃ¡vajÃ­c, co dÃ¡le dÃ­ti se bude. KlepÃ¡nÃ­m mlÃ½na jako by se bylo nÃ¡hle zastavilo Å¾ilobitÃ­ utÄ›Å¡enÃ©ho ÃºdolÃ­Äka pohorskÃ©ho, kdeÅ¾ o samotÄ› byl postaven.
Classics,European Literature,Czech Literature
KÅ™Ã­Å¾ u potoka