когато кийтс гледа на фигури и дървета върху гръцката урна ( в ода на гръцка урна ) , той не е просто щастлив , че тези видения никога няма да изчезнат , защото те са изкуство , и така постоянно ; той е щастлив , че те никога не са се трябва. трябваше да живея , че те не са ах , щастливи , щастливи клони !
в своята ода за гръцка урна , кийтс гледа на обекти с щастие , защото те никога не са се дойде и ще бъдат постоянни , като художествени фигури .