има едно дълго писмо до младия лафайет през 1779 г -- в което вашингтон , в шеметно настроение , се превръща в на за това , че се състезава за младата жена на лафайет със самия лафайет -- забавно малко заяждане , последвано внезапно от -- на увереност , достойна за самия стендал , че сред всички чудеса , записани в светото писание , не може да се направи , където жена от истински наклон е предпочела старец .
въпреки , че я е преследвал като самотен човек , няколко години по-късно , вашингтон все още таи чувства към жената на лафайет и я е смятал за " тази , която се е измъкна . "