исках да бъда на , оставяйки залата да падне в тишина -- тишина , която имам , от говорене , научих се да обичам. но какво , когато никой не ме обича , не мога да говоря , да говоря , да говоря , докато не кажа , като питър , нещото , което не трябва да казвам или , като тази вечер , докато не кажа точно това , което имам да кажа. и докато полетели у дома в тъмното , гуми гуми , аз с всяка песен по радиото , крещях на някой от глупавите думи на непознат , изпищя гнева на някой друг , на някой , който можех да понеса собствения си глас , и мълчанието му .
мразя тишината , затова говоря през цялото време .