לָכֵן הִנְנִי אֹסִפְךָ עַל־ אֲבֹתֶיךָ וְ נֶאֱסַפְתָּ אֶל־ קִבְרֹתֶיךָ בְּ שָׁלוֺם וְ לֹא־ תִרְאֶינָה עֵינֶיךָ בְּ כֹל הָ רָעָה אֲשֶׁר־ אֲנִי מֵבִיא עַל־ הַ מָּקוֺם הַ זֶּה וַ יָּשִׁיבוּ אֶת־ הַ מֶּלֶךְ דָּבָר