b'\n_START_ARTICLE_\nTonika\n_START_PARAGRAPH_\nTonika - pagrindinis, svarbiausiasis bet kurios muzikin\xc4\x97s derm\xc4\x97s garsas, pirmasis derm\xc4\x97s laipsnis. Pagal j\xc4\xaf nustatoma kit\xc5\xb3 derm\xc4\x97s laipsni\xc5\xb3 pad\xc4\x97tis. Pagrindinis tonas nusako muzikos k\xc5\xabrinio tonacij\xc4\x85 - t. y. jo garsaeilio pad\xc4\x97t\xc4\xaf gars\xc5\xb3 auk\xc5\xa1\xc4\x8di\xc5\xb3 skal\xc4\x97je. Paprastai tonika \xc5\xbeymima raidine notacija (c, cis, des, d, dis, es ir pan.). Naudojant reliatyvi\xc4\x85j\xc4\x85 skiemenin\xc4\x99 notacijos sistem\xc4\x85, bet kurios ma\xc5\xbeorin\xc4\x97s tonacijos tonika visuomet yra vadinama skiemeniu do, bet kurios minorin\xc4\x97s - skiemeniu la._NEWLINE_Tonika (arba tonikos funkcija) vadinamas ir nuo pagrindinio ma\xc5\xbeorin\xc4\x97s ar minorin\xc4\x97s derm\xc4\x97s garso sudarytas trigarsis (kvintakordas), svarbiausias i\xc5\xa1 trij\xc5\xb3 ma\xc5\xbeorin\xc4\x97s ar minorin\xc4\x97s derm\xc4\x97s akord\xc5\xb3. Tonika kartu su kitais dviem svarbiais akordais - subdominante (4-uoju derm\xc4\x97s laipsniu) ir dominante (5-uoju derm\xc4\x97s laipsniu) sukuria harmoninius-funkcinius santykius (\xc5\xa1iuodvi funkcijos susijusios su tonika kvintos-kvartos intervaliniais santykiais)._NEWLINE_Muzikos k\xc5\xabrinio dramaturgijoje, tiesiogiai susijusioje su jo forma, tonika i\xc5\xa1rei\xc5\xa1kia pastovumo, pusiausvyros, ramyb\xc4\x97s b\xc5\xabsen\xc4\x85. Nuo tonikos pradedamas ir ja u\xc5\xbeaigiamas k\xc5\xabrinio harmonijos pl\xc4\x97tojimas. kuo jis intensyvesnis, tuo labiau laukiama harmoninio sprendimo, atosl\xc5\xabgio. K\xc5\xabrinio (ar jo dalies) pabaigoje sugr\xc4\xaf\xc5\xbeusi tonika sukuria harmoning\xc4\x85 pusiausvyr\xc4\x85. Tonikos pasikeitimas k\xc5\xabrinyje ar jo epizode yra vadinamas moduliacija (muzika)._NEWLINE_Trigarsio, kaip konstruktyviojo harmonijos pagrindo, reik\xc5\xa1m\xc4\x97 i\xc5\xa1ry\xc5\xa1k\xc4\x97jo XVI a. ir buvo esteti\xc5\xa1kai svarbi baroko, rokoko, klasicizmo ir romantizmo epochose. Romantizmo epochos pabaigoje tonikos reik\xc5\xa1m\xc4\x97 \xc4\x97m\xc4\x97 menkti (d\xc4\x97l tolyd\xc5\xbeio sud\xc4\x97ting\xc4\x97jan\xc4\x8dios harmonijos; tai ypa\xc4\x8d akivaizu v\xc4\x97lyvojoje Richardo Vagnerio, k\xc5\xabryboje), o XX a. prad\xc5\xbeioje, jai galutinai sunykus, atsirado atonalioji muzika (jos atstovai - Arnoldas \xc5\xa0ionbergas, Albanas Bergas, Antonas Webernas ir kt.). Tonikos (ir ai\xc5\xa1kios tonacijos) buvimas k\xc5\xabrinyje ar melodijoje yra vadinamas tonalumu, o jos nebuvimas (s\xc4\x85moningas vengimas) - atonalumu.'