b'\n_START_ARTICLE_\nNaratologija\n_START_PARAGRAPH_\nNaratologija\xc2\xa0\xe2\x80\x93 b\xc5\xabdai, nurodantys, kaip teorija, naratyvo tyrimai bei strukt\xc5\xabra veikia m\xc5\xabs\xc5\xb3 suvokim\xc4\x85. Nors i\xc5\xa1 esm\xc4\x97s \xc5\xbeodis remiasi bet kokiu sistemingu naratyvo tyrin\xc4\x97jimu, ta\xc4\x8diau prakti\xc5\xa1kai jis yra labiau apibr\xc4\x97\xc5\xbetas. Tai yra anglizmas, kil\xc4\x99s i\xc5\xa1 pranc\xc5\xabzi\xc5\xa1ko \xc5\xbeod\xc5\xbeio narratologie, kur\xc4\xaf pristat\xc4\x97 Cvetanas Todorovas (Grammaire du D\xc3\xa9cam\xc3\xa9ron, 1969). Naratologija buvo naudojama dar gerokai prie\xc5\xa1 jos atsiradim\xc4\x85. Jos teorin\xc4\x97s i\xc5\xa1takos yra siejamos su Aristoteliu (\xe2\x80\x9ePoetika\xe2\x80\x9c), bet nutarta, jog modernioji naratologija prasid\xc4\x97jo nuo rus\xc5\xb3 formalist\xc5\xb3, pagrinde Vladimiro Propo (Morphology of the Folktale, 1928).\n_START_SECTION_\nIstorija\n_START_PARAGRAPH_\nNaratologijos i\xc5\xa1takos yra stipriai susietos su strukt\xc5\xabralizmo formalia apibr\xc4\x97\xc5\xbeimo sistema, pritaikoma bet kokiam naratyvo turiniui, analogi\xc5\xa1kai gramatikos at\xc5\xbevilgiu, sakiniai yra apdorojami kalbotyros formomis. Kaip beb\xc5\xabt\xc5\xb3, \xc5\xa1i proced\xc5\xabra neapib\xc5\xabdina \xc5\xa1iandienini\xc5\xb3 naratologijos tyrin\xc4\x97jim\xc5\xb3; tai nusako Percy Lubbock darbas \xe2\x80\x9eThe Craft of Fiction\xe2\x80\x9c (1921)._NEWLINE_1966\xc2\xa0m. specialus pranc\xc5\xabz\xc5\xb3 \xc5\xbeurnalo \xe2\x80\x9eCommunications\xe2\x80\x9c leidimas buvo laikomas labai \xc4\xaftakinga \xc5\xa1ios srities mokslini\xc5\xb3 tyrim\xc5\xb3 programa ir net manifestas. \xc4\xae j\xc4\xaf \xc4\xaf\xc4\x97jo Barthes, Claude Br\xc3\xa9mond, Genette, Greimo, Todorovo ir kit\xc5\xb3 straipsniai, kurie savo ruo\xc5\xbetu i\xc5\xa1plaukdavo i\xc5\xa1 Vladimiro Propo darb\xc5\xb3._NEWLINE_Jonathan Culler (2001) naratologij\xc4\x85 apib\xc5\xabdino kaip daug sri\xc4\x8di\xc5\xb3 apimant\xc4\xaf moksl\xc4\x85, kuris \xe2\x80\x9ebes\xc4\x85lygi\xc5\xa1kai apjungtas ir atpa\xc5\xbe\xc4\xafstamas tame, jog naratyvo teorija reikalauja skirtumo tarp \xe2\x80\x9eistorijos\xe2\x80\x9c, veiksm\xc5\xb3 eili\xc5\xa1kumo ar \xc4\xafvyki\xc5\xb3 suvokiam\xc5\xb3 nepriklausomai nuo teksto i\xc5\xa1rai\xc5\xa1kos ar \xc4\xafvyki\xc5\xb3 nupasakojimo\xe2\x80\x9c Pirm\xc4\x85 kart\xc4\x85 tai pasi\xc5\xabl\xc4\x97 rus\xc5\xb3 formalistai, kurie dirbo su dvieiliais: fabula ir siu\xc5\xbeetu. Kiek v\xc4\x97liau, alternatyvi\xc5\xb3 kombinacij\xc5\xb3 pasisekimas i\xc5\xa1laik\xc4\x97 esmin\xc4\xaf dvinar\xc4\xaf impuls\xc4\x85, pavyzd\xc5\xbeiui histoire/discours, histoire/r\xc3\xa9cit, story/plot. Strukt\xc5\xabralizmo prielaida, jog fabula ir siu\xc5\xbeetas gali b\xc5\xabti tyrin\xc4\x97jami atskirai prived\xc4\x97 prie dviej\xc5\xb3 skirting\xc5\xb3 tradicij\xc5\xb3: temin\xc4\x97s (Propp, Bremond, Greimas, Dundes, et al.) ir modalin\xc4\x97s (Genette, Prince, et al.) naratologijos. Pirmoji apsiriboja semiotine veiksm\xc5\xb3 sekos formalizacija, tuo tarpu pastaroji nagrin\xc4\x97ja pasakojimo manier\xc4\x85, bals\xc4\x85, nuomon\xc4\x99, chronologin\xc4\x97s tvarkos pasikeitimus, ritm\xc4\x85 ir da\xc5\xben\xc4\xaf. Daugelis autori\xc5\xb3 (Sternberg, 1993, Ricoeur, 1984, and Baroni, 2007) reikalavo, jog temin\xc4\x97 ir modalin\xc4\x97 naratologijos neb\xc5\xabt\xc5\xb3 vertinamos atskirai, ypa\xc4\x8d, kai susiduriama su naratyvo sekos ir siu\xc5\xbeeto funkcijomis._NEWLINE_James Phelan, \xe2\x80\x9eNaratyvo\xe2\x80\x9c (Tarptautin\xc4\x97s naratyvo studij\xc5\xb3 draugijos \xc5\xbeurnalas) redaktorius, taip pat para\xc5\xa1\xc4\x97 nema\xc5\xbeai knyg\xc5\xb3 bei straipsni\xc5\xb3 apie naratyvo teorij\xc4\x85. Su Frederick Luis Aldama, Brian McHale ir Robyn Warhol, Phelan perdav\xc4\x97 projekt\xc4\x85 \xe2\x80\x9eNaratyvas\xe2\x80\x9c Ohajo valstijos universitetui.\n_START_SECTION_\nPritaikymai\n_START_PARAGRAPH_\nReikt\xc5\xb3 i\xc5\xa1skirti, jog naratologinis darbas, tam tikru mastu, labiau priklauso nuo akademin\xc4\x97s disciplinos nei nuo kokios nors teorin\xc4\x97s pozicijos. Metodas yra taikomas bet kuriam naratyvui ir jo \xc4\xafprastuose tyrin\xc4\x97jimuose, vis-a-vis Propp, ne literat\xc5\xabriniai naratyvai b\xc5\xabdavo \xc4\xaftraukiami. Visgi terminas \xe2\x80\x9enaratologija\xe2\x80\x9c da\xc5\xbeniausiai taikomas literat\xc5\xabros teorijoje ir kritikoje, taip pat kino teorijoje ir kiek ma\xc5\xbeiau kino kritikoje. Ma\xc5\xbeiau \xc4\xafprastas naratologijos metod\xc5\xb3 taikymas priskiriamas sociolingvistiniams pasakojimo garsais (William Labov), pokalbio, teksto analizi\xc5\xb3 tyrin\xc4\x97jimams, kad i\xc5\xa1vengti i\xc5\xa1kylan\xc4\x8di\xc5\xb3 naratyv\xc5\xb3 spontani\xc5\xa1kame verbaliniame bendravime. Ta\xc4\x8diau sud\xc4\x97tin\xc4\x97 analiz\xc4\x97, kai naremai yra laikomi pagrindiniais naratyvo strukt\xc5\xabros vienetais, gali sutapti ir su lingvistikos, semiotikos ar literat\xc5\xabros teorijos sritimis.'