b'\n_START_ARTICLE_\nDisonansas\n_START_PARAGRAPH_\nDisonansas (lot. dissonans \xe2\x80\x93 nedarniai skamb\xc4\x85s) \xe2\x80\x93 nesusiliejan\xc4\x8di\xc5\xb3 muzikos gars\xc5\xb3 s\xc4\x85skambis, derm\xc4\x97s nebuvimas, nesutarimas, konsonanso prie\xc5\xa1yb\xc4\x97.\n_START_SECTION_\nTeorija\n_START_PARAGRAPH_\nDisonanso s\xc4\x85voka netapatinama su negra\xc5\xbeiu, chaoti\xc5\xa1ku skambesiu \xe2\x80\x93 kakofonija. Skirtumas tarp disonanso ir konsonanso grie\xc5\xbetai neapibr\xc4\x97\xc5\xbetas, o riba s\xc4\x85lygin\xc4\x97. Disonanso ir konsonanso problema egzistavo per vis\xc4\x85 muzikos teorijos istorij\xc4\x85, s\xc4\x85vokos turinys kito. Iki XVII a. disonanso vartosena muzikoje buvo ribojama. Muzikos teorija reikalavo, kad disonansas \xe2\x80\x93 \xc4\xaftemptas, nepastovus, nedarnus skambesys, pereit\xc5\xb3 \xc4\xaf konsonans\xc4\x85. Konsonanso ir disonanso prie\xc5\xa1yb\xc4\x97s bei kontrasto panaudojimas, ypa\xc4\x8d ma\xc5\xbeoro-minoro funkcij\xc5\xb3 sistemoje, tapo viena pagrindini\xc5\xb3 muzikin\xc4\x97s minties pl\xc4\x97tros s\xc4\x85lyg\xc5\xb3._NEWLINE_XIX a. pabaigoje muzikos praktikoje disonansas vis da\xc5\xbeniau buvo vartojamas kaip savaranki\xc5\xa1kas, nuo konsonanso nepriklausantis s\xc4\x85skambis. XX a. savo k\xc5\xabryboje bet kokios sandaros disonans\xc4\x85 laisvai vartojo Paulis Hindemitas, Arnoldas \xc5\xa0ionbergas._NEWLINE_Disonanso ir konsonanso problem\xc4\x85 nagrin\xc4\x97jo Karlas Rymanas, M. Hauptmanas (1792\xe2\x80\x931868 m., Vokietija), Hermanas Helmholcas (1821\xe2\x80\x931894 m., Vokietija), Borisas Asafjevas, Via\xc4\x8deslavas Medu\xc5\xa1evskis (g. 1939 m., Rusija), Karlas Dalhauzas, lietuvi\xc5\xb3 muzikologijoje \xe2\x80\x93 Julius Juzeli\xc5\xabnas, Vytautas Bi\xc4\x8di\xc5\xabnas ir kiti.'