b'\n_START_ARTICLE_\nMetafiziniai apm\xc4\x85stymai\n_START_PARAGRAPH_\nMetafiziniai apm\xc4\x85stymai (antra\xc5\xa1t\xc4\x97: Apm\xc4\x85stymai apie pirm\xc4\x85j\xc4\x85 filosofij\xc4\x85, ai\xc5\xa1kiai \xc4\xafrodantys Dievo buvim\xc4\x85 ir tikr\xc4\x85 skirtum\xc4\x85 tarp \xc5\xbemogaus k\xc5\xabno ir sielos ) \xe2\x80\x93 tai filosofinis traktatas, para\xc5\xa1ytas Ren\xc4\x97 Dekarto ir pirm\xc4\x85 kart\xc4\x85 publikuotas 1641 metais (lotyn\xc5\xb3 kalba). Vertimas \xc4\xaf pranc\xc5\xabz\xc5\xb3 kalb\xc4\x85, su paties Dekarto prie\xc5\xbei\xc5\xabra, pasirod\xc4\x97 1647 metais, kaip Meditations Metaphysiques. Originalus lotyni\xc5\xa1kas pavadinimas skamba taip: Meditationes de prima philosophia, in qua Dei existentia et anim\xc3\xa6 immortalitas demonstratur. Pavadinimas galimai para\xc5\xa1ytas su spausdinimo klaida ir vietoj animae immortalitas tur\xc4\x97t\xc5\xb3 b\xc5\xabti animae immaterialitas, k\xc4\x85 pasteb\xc4\x97jo Adrianas Bailetas._NEWLINE_Knyg\xc4\x85 sudaro \xc5\xa1e\xc5\xa1ios meditacijos, kuriose Ren\xc4\x97 Dekartas, pirmiausia, atmeta visus tik\xc4\x97jimo dalykus, kurie n\xc4\x97ra visi\xc5\xa1kai tikri, tada bando nustatyti, kas gali b\xc5\xabti \xc5\xbeinoma. Filosofas meditacijas para\xc5\xa1\xc4\x97 taip, tarsi medituot\xc5\xb3 \xc5\xa1e\xc5\xa1ias dienas, tod\xc4\x97l kiekviena meditacija mini prie\xc5\xa1 tai buvusi\xc4\x85, kaip vakaryk\xc5\xa1t\xc4\x99 (i\xc5\xa1 ties\xc5\xb3 savo meditacijas jis prad\xc4\x97jo ra\xc5\xa1yti dar 1639 metais). Tai vienas \xc4\xaftakingiausi\xc5\xb3 kada nors para\xc5\xa1yt\xc5\xb3 filosofini\xc5\xb3 tekst\xc5\xb3, kuris pla\xc4\x8diai skaitomas ir \xc5\xa1iandien._NEWLINE_Meditacijos susideda i\xc5\xa1 labai detaliai pateikto metafizin\xc4\x97s sistemos apra\xc5\xa1ymo, taip pat jose galima rasti pla\xc4\x8diau apra\xc5\xa1yt\xc4\x85 Dekarto filosofin\xc4\x99 sistem\xc4\x85, kuri\xc4\x85 pirm\xc4\x85 kart\xc4\x85 autorius pristat\xc4\x97 ketvirtoje Samprotavimai apie Metod\xc4\x85 (1637) dalyje. Dekarto metafizin\xc4\x97s mintys taip pat randamos ir jo traktate Filosofiniai principai (1644), kur\xc4\xaf autorius laik\xc4\x97 filosofijos gidu.\n_START_SECTION_\nDedikacija\n_START_PARAGRAPH_\n\xe2\x80\x9ePonui Pary\xc5\xbeiaus teologijos fakulteto dekanui ir ponams daktarams\xe2\x80\x9c_NEWLINE_Dekartas dedikacijoje pra\xc5\xa1o fakulteto apsaugos savo darbui, skirdamas j\xc4\xaf dekanui ir daktarams._NEWLINE_Jo pirmas argumentas yra tai, kad Dievo egzistavimas turi b\xc5\xabti \xc4\xafrodytas filosofi\xc5\xa1kai, be tik\xc4\x97jimo teologin\xc4\x97mis prie\xc5\xbeastimis, ypa\xc4\x8d tai demonstruojant netikintiesiems. Be to, tikintysis gal\xc4\x97t\xc5\xb3 b\xc5\xabti apkaltintas nelogi\xc5\xa1ku samprotavimu, sakydamas, jog mes privalome tik\xc4\x97ti Diev\xc4\x85 d\xc4\x97l \xc5\xa0ventojo Ra\xc5\xa1to ir jo autoritetingumo, nes pati Biblija buvo \xc4\xafkv\xc4\x97pta Dievo. Taip pat, Dekartas rodo, kaip ir pats \xc5\xa0ventasis Ra\xc5\xa1tas teigia, jog \xc5\xbemogaus protas yra pakankamas atrasti Diev\xc4\x85._NEWLINE_Dekarto tikslas \xe2\x80\x93 taikyti metod\xc4\x85, siekiant \xc4\xafrodyti \xc5\xa1ias dvi tiesas taip ai\xc5\xa1kiai ir akivaizd\xc5\xbeiai, kad ir patys rezultatai b\xc5\xabt\xc5\xb3 akivaizd\xc5\xabs.\n_START_SECTION_\nPratarm\xc4\x97\n_START_PARAGRAPH_\nDekartas ai\xc5\xa1kina, kaip  savo Samprotavimuose apie metod\xc4\x85 pamin\xc4\x97jo du klausimus: Dievo egzistavimo ir sielos. Tuomet jis sulauk\xc4\x97 prie\xc5\xa1taravim\xc5\xb3, i\xc5\xa1 kuri\xc5\xb3 du laiko svarbiais. Pirmasis kritikuoja\xc2\xa0tai, kaip jis daro i\xc5\xa1vad\xc4\x85, jog siela yra vienintelis dalykas, kuris m\xc4\x85sto.\xc2\xa0\xc4\xae \xc5\xa1itai filosofas atsako, kad jis turi ai\xc5\xa1k\xc5\xb3 suvokim\xc4\x85, jog es\xc4\x85s m\xc4\x85stanti b\xc5\xabtyb\xc4\x97 ir neturi jokio kito ai\xc5\xa1kaus supratimo. I\xc5\xa1 to daroma i\xc5\xa1vada, jog n\xc4\x97ra nieko kito paties esm\xc4\x97je._NEWLINE_Antrasis, jog d\xc4\x97l id\xc4\x97jos, kad egzistuoja kas nors auk\xc5\xa1tesnis ir tobulesnis nei \xc5\xbemogus, negalima daryti i\xc5\xa1vados, jog Jis tikrai egzistuoja. Traktate pamatysime, kad b\xc5\xabtent d\xc4\x97l id\xc4\x97jos, kad yra ka\xc5\xbekas labiau tobulas ir suvokiama, jog Jis egzistuoja._NEWLINE_Pagrindinis argumentas, kur\xc4\xaf naudoja ateistai, neigdami Dievo buvim\xc4\x85 yra paremti tuo, kad mes priskiriame Dievui savybes, kurios yra \xc5\xbemogi\xc5\xa1kos ir priskiriame savo protams tiek daug stipryb\xc4\x97s ir i\xc5\xa1minties, kad teigiame suprantantys, k\xc4\x85 Dievas gali ir turi daryti. Dekartas sako, kad mes turime suprasti, jog Dievas yra nesuvokiamas ir begalinis, o m\xc5\xabs\xc5\xb3 protai riboti ir baigtiniai.\n_START_SECTION_\nPirmas apm\xc4\x85stymas: Apie dalykus, kuriais galima abejoti\n_START_PARAGRAPH_\nPirmoji meditacija, pavadinta \xe2\x80\x9eApie dalykus, kuriais galima abejoti\xe2\x80\x9c, pradedama aptariant visus melus, kuriais medituojantysis tik\xc4\x97jo vis\xc4\x85 savo gyvenim\xc4\x85. Nuspr\xc4\x99sta atmesti visk\xc4\x85, kas iki \xc5\xa1iol buvo \xc5\xbeinoma ir prad\xc4\x97ti kaupti \xc5\xbeinias i\xc5\xa1 naujo, nuo pat pagrind\xc5\xb3, ant patikimesni\xc5\xb3 pamat\xc5\xb3. Jis atsis\xc4\x97do vienas, prie \xc5\xbeidinio, toli nuo vis\xc5\xb3 nuog\xc4\x85stavim\xc5\xb3, kad gal\xc4\x97t\xc5\xb3 sugriauti savo dabartines abejones._NEWLINE_Medituojan\xc4\x8diajam reik\xc4\x97jo surasti bent ma\xc5\xbeiausi\xc4\x85 prie\xc5\xbeast\xc4\xaf suabejoti savo dabartine nuomone, siekiant paraginti save siekti \xc5\xbeini\xc5\xb3 tvirtesniu pagrindu. Vietoj to, kad abejot\xc5\xb3 visomis savo mintimis atskirai, jis m\xc4\x85sto, kad gal\xc4\x97t\xc5\xb3 jas visas suvesti \xc4\xaf vien\xc4\x85 abejon\xc4\x99, jei suabejot\xc5\xb3 pa\xc4\x8diu pagrindu ir pagrindiniais principais, pagal kuriuos, \xc5\xa1ios nuomon\xc4\x97s buvo sudarytos._NEWLINE_Viskas, k\xc4\x85 m\xc4\x85stantysis iki \xc5\xa1iol \xc5\xbeinojo ir pri\xc4\x97m\xc4\x97 kaip ties\xc4\x85, jis\xc2\xa0 suprato tik i\xc5\xa1 ar per savo jusles. Jis pripa\xc5\xbe\xc4\xafsta, kad kartais poj\xc5\xab\xc4\x8dius galima apgauti, ta\xc4\x8diau tai gali padaryti tik objektai, kurie yra labai ma\xc5\xbei arba i\xc5\xa1sid\xc4\x97st\xc4\x99 dideliu atstumu, taigi, m\xc5\xabs\xc5\xb3 juslin\xc4\x97s \xc5\xbeinios apskritai yra gana patikimos. Taip pat, filosofas supranta, kad \xc5\xbemon\xc4\x97s, su protine negalia, gali b\xc5\xabti apgauti savo poj\xc5\xab\xc4\x8di\xc5\xb3 daug da\xc5\xbeniau, ta\xc4\x8diau jis tikrai n\xc4\x97ra vienas i\xc5\xa1 toki\xc5\xb3, taigi, netur\xc4\x97t\xc5\xb3 d\xc4\x97l to nerimauti._NEWLINE_Nepaisant to, Dekartas supranta, kad sapnuodamas, jis da\xc5\xbenai \xc4\xaftiki, jog i\xc5\xa1 tikr\xc5\xb3j\xc5\xb3 jau\xc4\x8dia tikrus objektus. Yra tikras, kad yra atsibud\xc4\x99s ir s\xc4\x97di prie \xc5\xbeidinio, ta\xc4\x8diau reflektuoja, kad da\xc5\xbenai jis tiesiog susapnuoja tok\xc4\xaf specifin\xc4\xaf dalyk\xc4\x85 ir yra pilnai juo \xc4\xaftikinamas. Nors filosofo poj\xc5\xab\xc4\x8diai gali b\xc5\xabti sapno vaizdai, jis teigia, kad net ir tokie vaizdai yra nupie\xc5\xa1ti, remiantis tikra patirtimi, visai kaip paveikslai. Net kai tapytojas sukuria \xc4\xafsivaizduojam\xc4\x85 b\xc5\xabtyb\xc4\x99, pavyzd\xc5\xbeiui undin\xc4\x99, sudedamosios dalys yra i\xc5\xa1 reali\xc5\xb3 dalyk\xc5\xb3 \xe2\x80\x93 moterys ir \xc5\xbeuvys, undin\xc4\x97s atveju. Ir net kai dailininkas sukuria ka\xc5\xbek\xc4\x85 visi\xc5\xa1kai nauj\xc4\x85, bent jau paveikslo spalvos yra i\xc5\xa1 tikros patirties. Taigi, medituojantysis daro i\xc5\xa1vad\xc4\x85, jog net jeigu jis gali abejoti ka\xc5\xbekokiu sud\xc4\x97tiniu dalyku, negali b\xc5\xabti nei abejon\xc4\x97s paprastomis ir universaliomis dalimis i\xc5\xa1 kuri\xc5\xb3 jis sudarytas, kaip: forma, kiekis, dydis, laikas ir pana\xc5\xa1iai. Nors mes galime abejoti studijomis, paremtomis sud\xc4\x97tiniais dalykais, kaip medicina, astronomija ar fizika, autorius, teigia, jog negalime abejoti mokslais, kurie paremti paprastais dalykais, tokiais kaip aritmetika ar geometrija._NEWLINE_T\xc4\x99sdamas savo svarstymus, Dekartas supranta, kad net ir\xc2\xa0 paprasti dalykai gali b\xc5\xabti gin\xc4\x8dijami. Visagalis Dievas gali net m\xc5\xabs\xc5\xb3 matematines koncepcijas padaryti klaidingomis. Galima b\xc5\xabt\xc5\xb3 teigti, kad Dievas yra nepaprastai geras ir neleist\xc5\xb3 klaidingai tik\xc4\x97ti visais \xc5\xa1iais dalykais. Bet, remiantis \xc5\xa1iuo samprotavimu, mes turime manyti, kad Dievas neapgaudin\xc4\x97t\xc5\xb3, kalbant apie bet k\xc4\x85, ir visgi, tai ai\xc5\xa1kiai ne tiesa. Tarkime, kad Dievo n\xc4\x97ra, tuomet yra net didesn\xc4\x97 tikimyb\xc4\x97, kad mes nuolat apgaudin\xc4\x97jami, nes m\xc5\xabs\xc5\xb3 netobuli poj\xc5\xab\xc4\x8diai, tokiu atveju, neb\xc5\xabt\xc5\xb3 sukurti tobulos b\xc5\xabtyb\xc4\x97s._NEWLINE_Kad ir kaip steng\xc4\x97si, filosofas suprato, kad\xc2\xa0 savo nuomon\xc4\x99 ir prielaidas i\xc5\xa1mesti i\xc5\xa1 galvos yra beveik ne\xc4\xafmanoma. Jis atsisak\xc4\x97 laikyti savo nuomon\xc4\x99 visi\xc5\xa1kai neteisinga ir i\xc5\xa1galvota tam, kad atsvert\xc5\xb3 savo \xc4\xafprastin\xc4\xaf m\xc4\x85stym\xc4\x85. Medituojantysis sp\xc4\x97ja, kad ne Dievas, o ka\xc5\xbekoks blogio demonas \xc4\xafsipareigojo apgaudin\xc4\x97ti j\xc4\xaf, jog viskas, k\xc4\x85 jis \xc5\xbeino yra netiesa. Abejodamas viskuo, jis bent jau gali b\xc5\xabti tikras, kad nebus neteisingai nuvestas \xc5\xa1io demono klaidingais keliais.\n_START_SECTION_\nTre\xc4\x8dias apm\xc4\x85stymas: Apie tai, kad yra Dievas\n_START_PARAGRAPH_\nDekartas pasi\xc5\xabl\xc4\x97 tris id\xc4\x97j\xc5\xb3 r\xc5\xab\xc5\xa1is: \xc4\xafgimtas, i\xc5\xa1galvotas ir atsitiktines. \xc4\xaegimtos id\xc4\x97jos yra ir visada buvo m\xc5\xabs\xc5\xb3 viduje, pramanytos ar i\xc5\xa1rastos id\xc4\x97jos ateina i\xc5\xa1 m\xc5\xabs\xc5\xb3 vaizduot\xc4\x97s, o atsitiktin\xc4\x97s \xe2\x80\x93 atsiranda i\xc5\xa1 poj\xc5\xab\xc4\x8di\xc5\xb3, kuriuos patiriame pasaulyje. Jis teigia, kad Dievo id\xc4\x97ja yra \xc4\xafgimta ir \xc4\xaf mus \xc4\xafd\xc4\x97ta Dievo, bei atmet\xc4\x97 galimyb\xc4\x99, kad \xc5\xa1i id\xc4\x97ja b\xc5\xabt\xc5\xb3 i\xc5\xa1galvota ar atsitiktin\xc4\x97.\n_START_SECTION_\nKetvirtas apm\xc4\x85stymas: Apie tikrus ir netikrus dalykus\n_START_PARAGRAPH_\nPraeit\xc5\xb3 meditacij\xc5\xb3 i\xc5\xa1vados, jog \xe2\x80\x9eA\xc5\xa1\xe2\x80\x9c ir \xe2\x80\x9eDievas\xe2\x80\x9c egzistuoja, priveda prie kitos problemos: Jei Dievas yra geras ir yra viso, kas yra \xc5\xa1altinis, kaip atsiranda vietos melui ir suklydimui? Dekartas bando \xc4\xaf \xc5\xa1\xc4\xaf klausim\xc4\x85 atsakyti ketvirtame apm\xc4\x85styme._NEWLINE_Juk, jei visa, k\xc4\x85 a\xc5\xa1 turiu, yra i\xc5\xa1 Dievo ir jei Dievas man nedav\xc4\x97 sugeb\xc4\x97jimo klysti, atrodyt\xc5\xb3, jog a\xc5\xa1 ir netur\xc4\x97\xc4\x8diau niekada apsirikti._NEWLINE_Dekarto argument\xc5\xb3 strukt\xc5\xabra yra Did\xc5\xbeiosios B\xc5\xabtyb\xc4\x97s Grandin\xc4\x97s centre, kur Dievo tobulas gerumas yra reliatyvus Jo tobulam buvimui. Prie\xc5\xa1ingame skal\xc4\x97s gale yra visi\xc5\xa1ka neb\xc5\xabtis, kuri taip pat pati blogiausia galima b\xc5\xabsena. Taigi, \xc5\xbemogus yra viduryje \xc5\xa1i\xc5\xb3 dviej\xc5\xb3 b\xc5\xabsen\xc5\xb3, b\xc5\xabdamas ma\xc5\xbeiau \xe2\x80\x9etikras\xe2\x80\x9c ir \xe2\x80\x9egeras\xe2\x80\x9c nei Dievas bei daugiau \xe2\x80\x9etikras\xe2\x80\x9c ir \xe2\x80\x9egeras\xe2\x80\x9c nei neb\xc5\xabtis. Ta\xc4\x8diau, suklydimas (kaip blogio dalis), n\xc4\x97ra teigiama tikrov\xc4\x97, tai tik teisingos dalies tr\xc5\xabkumas. _NEWLINE_A\xc5\xa1 pats esu tarsi vidurys tarp Dievo ir neb\xc5\xabties, t. y. taip patalpintas tarp auk\xc5\xa1\xc4\x8diausios esyb\xc4\x97s ir neb\xc5\xabties, kad i\xc5\xa1 ties\xc5\xb3, kadangi esu auk\xc5\xa1\xc4\x8diausios esyb\xc4\x97s sukurtas, neturiu nieko, kas gal\xc4\x97t\xc5\xb3 mane klaidinti. bet, kai tik save laikau ka\xc5\xbekiek susijusiu su neb\xc5\xabtimi, arba nebuvimu, t. y. kadangi a\xc5\xa1 pats nesu auk\xc5\xa1\xc4\x8diausioji esyb\xc4\x97 ir kadangi man daug ko tr\xc5\xabksta, tai nesu apsaugotas nuo tr\xc5\xabkum\xc5\xb3 ir netur\xc4\x97\xc4\x8diau steb\xc4\x97tis tuo, kad klystu. taigi a\xc5\xa1 \xc5\xbeinau, kad apsirikimas \xe2\x80\x93 ne kas nors realaus, priklausan\xc4\x8dio nuo Dievo, bet tr\xc5\xabkumas. Vadinasi, kad apsiriktum, nereikia jokio ypatingo Dievo duoto sugeb\xc4\x97jimo. Jei a\xc5\xa1 retkar\xc4\x8diais klystu, tai tik tod\xc4\x97l, kad Dievo suteikta galia skirti ties\xc4\x85 nuo netiesos manyje n\xc4\x97ra begalin\xc4\x97._NEWLINE_Dekartas taip pat pripa\xc5\xbe\xc4\xafsta du dalykus, kurie gali sudaryti galimyb\xc4\x99 klysti. Pirma, jis pastebi, kad \xc4\xafmanoma, jog jo limituotas protas neleid\xc5\xbeia suprasti kod\xc4\x97l Dievas pasirinko j\xc4\xaf kurti taip, kad jis gal\xc4\x97t\xc5\xb3 padaryti klaid\xc5\xb3. Jei tik jis gal\xc4\x97t\xc5\xb3 matyti dalykus, kaip mato Dievas, su u\xc5\xbebaigta ir begaline apimtimi, galb\xc5\xabt savo geb\xc4\x97jim\xc4\x85 suklysti jis laikytu geriausiu pasirinkimu. _NEWLINE_Atid\xc5\xbeiau tai panagrin\xc4\x97jus, man kyla mintis, kad neturiu steb\xc4\x97tis, jei nesugebu suprasti, kod\xc4\x97l Dievas daro tai, k\xc4\x85 daro. Ta\xc4\x8diau neturiu abejoti jo buvimu d\xc4\x97l to, kad galb\xc5\xabt patirtis rodo, jog yra daugyb\xc4\x97 kit\xc5\xb3 dalyk\xc5\xb3, nors a\xc5\xa1 ir negaliu suprasti, kam ir kaip juos Dievas padar\xc4\x97. Juk, \xc5\xbeinodamas, kad mano prigimtis labai silpna ir ribota, o Dievo, prie\xc5\xa1ingai, neapr\xc4\x97piama, nesuprantama ir begalin\xc4\x97, a\xc5\xa1 nesunkiai galiu \xc4\xafsitikinti, kad jo galioje yra begal\xc4\x97 dalyk\xc5\xb3, kuri\xc5\xb3 prie\xc5\xbeastys per\xc5\xbeengia mano proto ribas. Vien to pakanka \xc4\xafsitikinti, kad vis\xc5\xb3 \xc5\xa1i\xc5\xb3 prie\xc5\xbeas\xc4\x8di\xc5\xb3, kurios paprastai nustatomos, nurodant tiksl\xc4\x85, negalima pritaikyti fizi\xc5\xa1kiems ir nat\xc5\xabraliems dalykams. Juk, man atrodo, nenorint pasirodyti akipl\xc4\x97\xc5\xa1a, negalima ie\xc5\xa1koti ir stengtis \xc4\xafminti nesuprantamus Dievo tikslus._NEWLINE_Antra, jis priima galimyb\xc4\x99, kad individualiame lygmenyje atsirandanti klaida, gali b\xc5\xabti suprasta kaip noras sukurti visum\xc4\x85 be klaid\xc5\xb3._NEWLINE_Be to, man kyla mintis, jog, norint su\xc5\xbeinoti, tobuli Dievo k\xc5\xabriniai, ar ne, neprotinga tirti kok\xc4\xaf nors vien\xc4\x85 k\xc5\xabrin\xc4\xaf atskirai. Mat, vienas ir tas pats daiktas, gana pagr\xc4\xafstai gali atrodyti netobulas, b\xc5\xabdamas pasaulyje pats vienas, ir labai tobulas, jei \xc4\xaf j\xc4\xaf \xc5\xbei\xc5\xabr\xc4\x97sime kaip \xc4\xaf visatos dal\xc4\xaf. Ir nors nuo tada, kai u\xc5\xbesimojau abejoti viskuo, a\xc5\xa1 tikrai pa\xc5\xbeinau tik save ir Dievo buvim\xc4\x85, bet, patyr\xc4\x99s Dievo galios begalyb\xc4\x99, a\xc5\xa1 nebegaliu neigti, kad jis negal\xc4\x97jo arba bent negal\xc4\x97t\xc5\xb3 sukurti kit\xc5\xb3 daikt\xc5\xb3 ir kad a\xc5\xa1 pasaulyje esu kaip sud\xc4\x97tin\xc4\x97 vis\xc5\xb3 b\xc5\xabtybi\xc5\xb3 visumos dalis._NEWLINE_Galiausiai, Ketvirtas apm\xc4\x85stymas priskiria klaid\xc5\xb3 \xc5\xa1altin\xc4\xaf prie\xc2\xa0 neatitikimo tarp dviej\xc5\xb3 dievi\xc5\xa1k\xc5\xb3 dovan\xc5\xb3: supratimo ir laisvos valios. Supratimas mums duotas nepilnas, kai tuo tarpu valia (gamtos) gali b\xc5\xabti arba duota arba neduota i\xc5\xa1vis. Kai jam pateikiamas tam tikras kiekis supratimo ir tada leid\xc5\xbeiama pasirinkti u\xc5\xbe to supratimo rib\xc5\xb3, \xc4\xafvyksta klaida. Ta\xc4\x8diau, abi Dievo dovanos (supratimas ir valia) i\xc5\xa1lieka geros ir tik netinkamas j\xc5\xb3 naudojimas sukelia klaid\xc4\x85._NEWLINE_O jeigu nesiimu k\xc4\x85 nors spr\xc4\x99sti apie kok\xc4\xaf nors dalyk\xc4\x85, kai jo nesuvokiu gana ai\xc5\xa1kiai ir ry\xc5\xa1kiai, tai, ai\xc5\xa1ku, elgiuosi gerai ir visai neapsirinku. Ta\xc4\x8diau, ry\xc5\xbedamasis j\xc4\xaf paneigti ar patvirtinti, a\xc5\xa1 naudojuosi savo laisva valia ne taip, kaip pridera ja naudotis. Teigdamas tai, kas neteisinga, ai\xc5\xa1kiausiai klystu. o jei ir nusprend\xc5\xbeiu teisingai, tai padarau \xc5\xa1itai atsitiktinai ir nesiliauju klyd\xc4\x99s bei piktnaud\xc5\xbeiav\xc4\x99s savo laisva valia, nes nat\xc5\xabrali proto \xc5\xa1viesa mus moko, kad pa\xc5\xbeinimas protu turi eiti pirmiau u\xc5\xbe laisvos valios pasiry\xc5\xbeim\xc4\x85. Toks neteisingas naudojimasis laisvu apsisprendimu ir yra tr\xc5\xabkumas, lemiantis suklydimo form\xc4\x85. \xc5\xa0is tr\xc5\xabkumas, mano manymu, galimas kaip veiksmas tik tod\xc4\x97l, kad kyla i\xc5\xa1 man\xc4\x99s. Bet jo n\xc4\x97ra nei i\xc5\xa1 Dievo gautame sugeb\xc4\x97jime, nei veiksme, kadangi jis priklauso nuo Dievo.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0e\xc5\xa1tas apm\xc4\x85stymas: Apie materiali\xc5\xb3 daikt\xc5\xb3 egzistavim\xc4\x85 ir apie real\xc5\xb3 \xc5\xbemogaus sielos ir k\xc5\xabno skirtum\xc4\x85\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0iame apm\xc4\x85styme, Dekartas suteikia potencial\xc4\x85, egzistuoti materialiems daiktams, u\xc5\xbe Dievo ir Paties. Pirmiausia, jis tikina, kad tokie objektai gali egzistuoti papras\xc4\x8diausiai d\xc4\x97l to, kad Dievas gali juos sukurti._NEWLINE_Dabar belieka i\xc5\xa1tirti, ar yra materiali\xc5\xb3 daikt\xc5\xb3. \xc5\xbdinoma, a\xc5\xa1 bent \xc5\xbeinau, kad j\xc5\xb3 gali b\xc5\xabti, nes, \xc5\xbei\xc5\xabr\xc4\x97damas \xc4\xaf juos kaip \xc4\xaf geometrini\xc5\xb3 \xc4\xafrodin\xc4\x97jim\xc5\xb3 objektus, suvokiu juos labai ai\xc5\xa1kiai ir ry\xc5\xa1kiai. Juk negali kilti jokios abejon\xc4\x97s, kad Dievas gali sukurti visa, k\xc4\x85 a\xc5\xa1 sugebu tiksliai suvokti. Kad Dievas negal\xc4\x97t\xc5\xb3 ko nors padaryti, a\xc5\xa1 niekada nemaniau tik tod\xc4\x97l, jog be prie\xc5\xa1taravim\xc5\xb3 negal\xc4\x97davau to gerai suvokti._NEWLINE_\xc5\xbdinodamas, kad toki\xc5\xb3 objekt\xc5\xb3 egzistavimas yra \xc4\xafmanomas, Dekartas tada atsisuka \xc4\xaf protini\xc5\xb3 vaizd\xc5\xb3 paplitim\xc4\x85, kaip \xc4\xafrodym\xc4\x85. Kad tai padaryt\xc5\xb3, jis atskiria vaizduot\xc4\x99 nuo supratimo. Vaizduot\xc4\x97 egzistuoja, kaip protin\xc4\x97 fotografija, kai tuo tarpu suvokimas neb\xc5\xabtinai turi b\xc5\xabti \xc4\xafsivaizduojamas paveikslo forma. Jis naudoja tok\xc4\xaf pavyzd\xc4\xaf, kad tai paai\xc5\xa1kint\xc5\xb3:_NEWLINE_Pavyzd\xc5\xbeiui, \xc4\xafsivaizduodamas trikamp\xc4\xaf, savo dvasios j\xc4\x97ga ir vidin\xc4\x97mis pastangomis a\xc5\xa1 ne tik suprantu, kad trikampis \xe2\x80\x93 fig\xc5\xabra su trimis kra\xc5\xa1tin\xc4\x97mis, bet ir \xc4\xafsivaizduoju tas kra\xc5\xa1tines, lyg jos b\xc5\xabt\xc5\xb3 man prie\xc5\xa1 akis. b\xc5\xabtent tai a\xc5\xa1 ir vadinu \xc4\xafsivaizdavimu. Nor\xc4\x97damas \xc4\xafsivaizduoti t\xc5\xabkstantkamp\xc4\xaf, a\xc5\xa1, \xc5\xbeinoma, suvokiu, kad tai fig\xc5\xabra, turinti t\xc5\xabkstant\xc4\xaf kra\xc5\xa1tini\xc5\xb3, taip pat lengvai, kaip ir tai, kad trikampis \xe2\x80\x93 fig\xc5\xabra, turinti tik tris kra\xc5\xa1tines. Ta\xc4\x8diau a\xc5\xa1 negaliu \xc4\xafsivaizduoti vis\xc5\xb3 t\xc5\xabkstantkampio kra\xc5\xa1tini\xc5\xb3, kaip kad \xc4\xafsivaizduoju trikampio kra\xc5\xa1tines. [...] Taigi dabar ai\xc5\xa1kiai matau, jog, norint \xc4\xafsivaizduoti, man reikia ypatingo dvasios \xc4\xaftempimo, kuriuo nesinaudoju, k\xc4\x85 nors suvokdamas arba suprasdamas. \xc5\xa0i ypatinga dvasios \xc4\xaftampa ai\xc5\xa1kiai rodo skirtum\xc4\x85 tarp vaizduot\xc4\x97s ir protavimo, arba grynojo suvokimo._NEWLINE_Dekartas vis dar nedav\xc4\x97 \xc4\xafrodym\xc5\xb3, kad tokie i\xc5\xa1oriniai objektai egzistuoja. \xc5\xa0iuo metu, jis tik parod\xc4\x97, kad toki\xc5\xb3 dalyk\xc5\xb3 egzistavimas paai\xc5\xa1kint\xc5\xb3 \xc5\xa1iuos protinius procesus. Kad gaut\xc5\xb3 \xc5\xa1iuos \xc4\xafrodymus, jis i\xc5\xa1 prad\xc5\xbei\xc5\xb3 ap\xc5\xbevelgia savo meditacij\xc5\xb3 paremiamuosius teiginius \xe2\x80\x93 kad poj\xc5\xab\xc4\x8diai yra nepatikimi. Ta\xc4\x8diau, jis ap\xc5\xbevelgia \xc5\xa1iuos argumentus naujame kontekste; para\xc5\xa1\xc4\x99s pirm\xc4\x85 apm\xc4\x85stym\xc4\x85, jis \xc4\xafrod\xc4\x97 savo ir tobulo Dievo egzistavim\xc4\x85. Taigi, Dekartas pereina prie skirtumo tarp k\xc5\xabno ir proto bei materiali\xc5\xb3 daikt\xc5\xb3 egzistavimo \xc4\xafrodym\xc5\xb3:'