b'\n_START_ARTICLE_\nAnaksagoras\n_START_SECTION_\nMed\xc5\xbeiagos teorija\n_START_PARAGRAPH_\nAnaksagorui aksioma buvo teiginys, kad visa, kas yra, negali liautis buv\xc4\x99. Jis \xc5\xa1\xc4\xaf teigin\xc4\xaf derino su daikt\xc5\xb3 kintamumo faktu: pasaulio d\xc4\x97menys yra nekintami, bet susijungdami ir i\xc5\xa1siskirdami jie sudaro \xc4\xafvairias strukt\xc5\xabras. Anaksagoras skiriasi sav\xc4\x85ja pastovi\xc5\xb3 d\xc4\x97men\xc5\xb3 samprata nuo kit\xc5\xb3 filosof\xc5\xb3. Jis man\xc4\x97, kad jokia kokyb\xc4\x97 negali atsirasti i\xc5\xa1 kit\xc5\xb3 kokybi\xc5\xb3 derini\xc5\xb3. \xe2\x80\x9eKaipgi gal\xc4\x97t\xc5\xb3, - sakydavo jis, - plaukas atsirasti i\xc5\xa1 to, kas n\xc4\x97ra plaukas, o m\xc4\x97sa i\xc5\xa1 to, kas n\xc4\x97ra m\xc4\x97sa?\xe2\x80\x9c Vadinasi jis skelb\xc4\x97 ne tik pirmini\xc5\xb3 element\xc5\xb3, bet ir vis\xc5\xb3 kokybi\xc5\xb3 pastovum\xc4\x85. Anaksagoro nuomone, d\xc4\x97men\xc5\xb3 yra tiek, kiek yra rei\xc5\xa1kini\xc5\xb3 r\xc5\xab\xc5\xa1i\xc5\xb3. Tuos d\xc4\x97menis Anaksagoras vadino \xe2\x80\x9egemalais\xe2\x80\x9c._NEWLINE_Anaksagoro gamtos teorija buvo kokybin\xc4\x97. Visa, kas yra, sudaryta i\xc5\xa1 \xc4\xafvairiausi\xc5\xb3 \xe2\x80\x9egemal\xc5\xb3\xe2\x80\x9c._NEWLINE_Jei valgydami duon\xc4\x85, pamaitiname ja savo organizm\xc4\x85, t. y. raumenis, krauj\xc4\x85, m\xc4\x97s\xc4\x85, kaulus, tai ir duonoje turi b\xc5\xabti raumenys, kraujas, kaulai ir m\xc4\x97sa; duona yra pagaminta i\xc5\xa1 augal\xc5\xb3, tad visi jos d\xc4\x97menys turi b\xc5\xabti augale: augalas maitinasi stichijomis \xe2\x80\x93 \xc5\xbeeme, vandeniu, saule, oru. Vadinasi visi d\xc4\x97menys turi slyp\xc4\x97ti stichijose. Tod\xc4\x97l stichijos yra tokios pat sud\xc4\x97tingos, kaip ir kiti daiktai. Viskas yra sud\xc4\x97ta: \xe2\x80\x9ekiekviename daikte yra kiekvieno kito dalis\xe2\x80\x9c, \xe2\x80\x9e visuose yra dalis vis\xc5\xb3\xe2\x80\x9c, \xe2\x80\x9e visi daiktai yra vienu ir tuo pa\xc4\x8diu metu\xe2\x80\x9c._NEWLINE_Net ma\xc5\xbeiausios med\xc5\xbeiagos dalel\xc4\x97s, yra sud\xc4\x97tin\xc4\x97s, net pa\xc4\x8dioje ma\xc5\xbeiausioje yra \xe2\x80\x9e\xc4\xafvair\xc5\xabs k\xc5\xabnai ir vis\xc5\xb3 daikt\xc5\xb3 gemalai su visomis formomis, spalvomis ir kvapais. Jau senov\xc4\x97je Anaksagorui buvo priekai\xc5\xa1tauta, kad pasak jo teorijos, trenkus akmen\xc4\xaf \xc4\xaf akmen\xc4\xaf, tur\xc4\x97t\xc5\xb3 i\xc5\xa1 jo b\xc4\x97gti kraujas, o \xc4\xafdr\xc4\x97skus augal\xc4\x85 tur\xc4\x97t\xc5\xb3 sunktis pienas. Pats Anaksagoras svarst\xc4\x97 taip: kiekviename daikte yra visi d\xc4\x97menys, bet nevienodomis porcijomis. Juntame tik tuos d\xc4\x97menis, kurie tame daikte vyrauja, o kit\xc5\xb3 ne\xc4\xafmanoma suvokti, pana\xc5\xa1iai, kaip negalima i\xc5\xa1girsti tylaus balso minios triuk\xc5\xa1me, ar pamatyti la\xc5\xa1o vyno vandens statin\xc4\x97je. M\xc5\xabs\xc5\xb3 jusl\xc4\x97s negali fiksuoti begalin\xc4\x97s \xc4\xafvairov\xc4\x97s ir dalumo. Nors m\xc5\xabs\xc5\xb3 jusl\xc4\x97s yra silpnos, bet jos teisingos. Pasaulis yra toks, kok\xc4\xaf suvokiame.\n_START_SECTION_\nDvasios koncepcija\n_START_PARAGRAPH_\nAnaksagoras skyr\xc4\x97 j\xc4\x97g\xc4\x85 nuo med\xc5\xbeiagos. \xc4\x8cia buvo Parmenido \xc4\xaftaka: med\xc5\xbeiaga i\xc5\xa1 prigimties yra inerti\xc5\xa1ka: tod\xc4\x97l jud\xc4\x97jim\xc4\x85 ji gal\xc4\x97jo gauti tik i\xc5\xa1 \xc5\xa1alies. I\xc5\xa1 ko ji gavo? Anaksagoras \xc4\xafsivaizdavo, kad ka\xc5\xbekoks impulsas suk\xc4\x97l\xc4\x97 med\xc5\xbeiagoje s\xc5\xabkur\xc4\xaf, pl\xc4\x97sdamasis tas s\xc5\xabkurys mechani\xc5\xa1kai \xc4\xaftrauk\xc4\x97 vis\xc4\x85 med\xc5\xbeiag\xc4\x85. Bet i\xc5\xa1 kur buvo pirmas impulsas? Jis atsak\xc4\x97 taip: J\xc4\xaf suteik\xc4\x97 dvasia. Jis atmet\xc4\x97 mint\xc4\xaf, kad prad\xc5\xbei\xc4\x85 gal\xc4\x97jo tiems \xc4\xafvykiams padaryti atsitiktinumas. Anaksagoras padar\xc4\x97 prielaid\xc4\x85, kad pasaul\xc4\xaf i\xc5\xa1judino dvasia. Jis sugalvojo, kad dvasia yra vir\xc5\xa1 ir anapus gamtos, nes ji privalo b\xc5\xabti anapus gamtos, kad gal\xc4\x97t\xc5\xb3 gamt\xc4\x85 i\xc5\xa1judinti. Niekas iki jo nebuvo sugalvoj\xc4\x99s anapus gamtinio pasaulio esan\xc4\x8dios b\xc5\xabties savokos._NEWLINE_Vis d\xc4\x97lto Anaksagoro dvasios samprata labai skyr\xc4\x97si nuo dabartin\xc4\x97s. Dvasia jam buvo materiali: jis j\xc4\x85 laik\xc4\x97 esant med\xc5\xbeiaga, tik pa\xc4\x8dia subtiliausia ir nesusimai\xc5\xa1iusia su kit\xc5\xb3 r\xc5\xab\xc5\xa1i\xc5\xb3 med\xc5\xbeiagomis. Jis nelaik\xc4\x97 dvasios asmeniu. Dvasios poveik\xc4\xaf jis apribojo pasaulio i\xc5\xa1judinimu: kai pasaulis buvo i\xc5\xa1judintas, dvasia nustojo veikusi.\n_START_SECTION_\nSuvokimo teorija\n_START_PARAGRAPH_\nAnaksagoro prielaida suvokimo klausimu buvo tikra prie\xc5\xa1ingyb\xc4\x97 Empedoklio prielaidai: suvokiame ne tai, kas \xc4\xaf mus pana\xc5\xa1u, o tai, kas prie\xc5\xa1inga. \xc5\xa0i prielaida r\xc4\x97m\xc4\x97si tam tikrais pasteb\xc4\x97jimais: juk \xe2\x80\x9etas, kas toks pat \xc5\xa1altas, ar toks pat \xc5\xa1iltas kaip mes, m\xc5\xabs\xc5\xb3 ne\xc5\xa1ildo ir ne\xc5\xa1aldo, kai j\xc4\xaf palie\xc4\x8diame\xe2\x80\x9c. Anaksgoras vadovavosi \xe2\x80\x9es\xc4\x85mon\xc4\x97s slenks\xc4\x8dio\xe2\x80\x9c principu, kad skirtingoms r\xc5\xab\xc5\xa1ims ir \xc4\xafvairiems jutimo organams tas slenkstis yra skirtingas. Jis pasteb\xc4\x97jo suvokimo priklausomyb\xc4\x99 nuo jutimo organo prigimties, nors j\xc4\x85 suprato naiviai (dideles ir skaidrias akis turintys gyv\xc5\xabnai mato didelius ir tolimus daiktus, o tie, kuri\xc5\xb3 akys ma\xc5\xbeos, mato ma\xc5\xbeus). Jam buvo \xc5\xbeinomas suvokimo ry\xc5\xa1ys su jausmais: jis man\xc4\x97, kad bet koks suvokimas susij\xc4\x99s su skausmu (\xe2\x80\x9ery\xc5\xa1kios spalvos ir didelis triuk\xc5\xa1mas sukelia tok\xc4\xaf skausm\xc4\x85, jog negalime jo ilgai k\xc4\x99sti\xe2\x80\x9c).'