b'\n_START_ARTICLE_\nFotoefektas\n_START_PARAGRAPH_\nFotoelektrinis efektas arba fotoefektas\xc2\xa0\xe2\x80\x93 elektron\xc5\xb3 i\xc5\xa1spinduliavimas i\xc5\xa1 elektromagnetini\xc5\xb3 bang\xc5\xb3 (toki\xc5\xb3 kaip regimoji \xc5\xa1viesa ar UV spinduliai) veikiamos med\xc5\xbeiagos pavir\xc5\xa1iaus (da\xc5\xbeniausiai metalinio). Kiekviena med\xc5\xbeiaga turi raudon\xc4\x85j\xc4\x85 fotoefekto rib\xc4\x85, tod\xc4\x97l jei elektromagnetini\xc5\xb3 bang\xc5\xb3 da\xc5\xbenis bus \xc5\xbeemesnis, nei med\xc5\xbeiagos raudonoji fotoefekto riba, elektronai nebus i\xc5\xa1spinduliuojami. I\xc5\xa1spinduliuojami elektronai da\xc5\xbenai vadinami fotoelektronais._NEWLINE_Fotoefekto atradimas pad\xc4\x97jo tolesniems bang\xc5\xb3 ir daleli\xc5\xb3 dvilypumo tyrimams. Paai\xc5\xa1k\xc4\x97jo, kad fotonai (kaip ir kai kurios kitos dalel\xc4\x97s) turi tiek bangini\xc5\xb3, tiek daleli\xc5\xb3 savybi\xc5\xb3. Nuo fotoefekto prasid\xc4\x97jo visa kvantin\xc4\x97 mechanika._NEWLINE_Matemati\xc5\xa1kai fotoefekt\xc4\x85 apib\xc5\xabdino Albertas Ein\xc5\xa1teinas (u\xc5\xbe tai jis 1921 metais gavo Nobelio premij\xc4\x85), prat\xc4\x99sdamas ankstesnius Makso Planko kvantin\xc4\x97s teorijos darbus. Ein\xc5\xa1teino lygtis fotoefektui:_NEWLINE_ h \\nu=A+ \\frac {mv^2}{2}  (\xc5\xa1viesos kvant\xc5\xb3 energija naudojama elektronui i\xc5\xa1laisvinti ir suteikti elektronui kinetin\xc4\x99 energij\xc4\x85)_NEWLINE_Fotoefektu pasi\xc5\xbeymi tokios med\xc5\xbeiagos kaip Cezis ir Kalis. Cezio jonizacijos energija 3.9 eV, o kalio 4.36 eV. Matomos \xc5\xa1viesos bangos ilgis yra apie 400\xe2\x80\x93700 nm, o da\xc5\xbenis apie 6\\cdot 10^{14} Hz (500 nm bangos), tod\xc4\x97l fotono energija yra E=hf=h=6.626\\cdot 10^{-34}(J\\cdot s)\\cdot 6\\cdot 10^{14}(s^{-1})=3.9756\\cdot 10^{-19} \\;(J)=2.48475 \\;(eV). Tod\xc4\x97l trumpesn\xc4\x97s bangos geriau i\xc5\xa1laisvina elektronus._NEWLINE_I\xc5\xa1orinio fotoefekto d\xc4\x97sniai. Elektron\xc5\xb3 spinduliavimas i\xc5\xa1 kiet\xc5\xb3j\xc5\xb3 k\xc5\xabn\xc5\xb3 (metal\xc5\xb3, puslaidininki\xc5\xb3, dielektrik\xc5\xb3) ir skys\xc4\x8di\xc5\xb3, absorbavus jiems elektromagnetin\xc4\xaf spinduliavim\xc4\x85, vadinamas i\xc5\xa1oriniu fotoefektu. Fotoefekto d\xc4\x97sningumai: fotoefektui n\xc4\x97ra \xc5\xa1viesos intensyvumo slenks\xc4\x8dio; fotoelektron\xc5\xb3 energija nepriklauso nuo \xc5\xa1viesos intensyvumo; fotoelektron\xc5\xb3 maksimali energija priklauso nuo fotoefekt\xc4\x85 sukelen\xc4\x8dio spinduliavimo da\xc5\xbenio. I\xc5\xa1orinio fotoefekto d\xc4\x97sningumai paprastai tiriami vakuume.\n_START_SECTION_\nIstorija\n_START_PARAGRAPH_\n1839 metais Aleksandras Edmondas Bekerelis (Alexandre Edmond Becquerel) steb\xc4\x97jo fotoelektrin\xc4\xaf efekt\xc4\x85, kuris vyko \xc4\xaf tirpal\xc4\x85 panardintame elektrode, veikiamame \xc5\xa1viesos. 1873 Vilogbis Smitas (Willoughby Smith) atrado, kad selenas yra fotoinduktyvus._NEWLINE_1887 metais Henrikas Hercas stebi fotoefekt\xc4\x85 ir gautus duomenis apie elektromagnetini\xc5\xb3 bang\xc5\xb3 gavim\xc4\x85 ir panaudojim\xc4\x85 paskelbia \xc5\xbeurnale \xe2\x80\x9eFizikos analai\xe2\x80\x9c.'