b'\n_START_ARTICLE_\nGramofonilevy\n_START_PARAGRAPH_\nGramofonilevy tai sellakkalevy, ep\xc3\xa4virallisesti savikiekko, on Emil Berlinerin 1887 gramofoniaan varten kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 ja patentoima \xc3\xa4\xc3\xa4nilevy, jota k\xc3\xa4ytettiin 1880-luvulta 1960-luvulle saakka, kunnes sen korvasi suuremman tallennuskapasiteetin tarjoava ja kest\xc3\xa4v\xc3\xa4mm\xc3\xa4st\xc3\xa4 PVC-muovista valmistettu vinyylilevy. Savikiekkojen py\xc3\xb6rint\xc3\xa4nopeus oli yleisimmin 78 kierrosta minuutissa, mutta my\xc3\xb6s muita nopeuksia k\xc3\xa4ytettiin. Ensimm\xc3\xa4isten, vuonna 1889 markkinoille tulleiden gramofonilevyjen halkaisija oli 13 senttimetri\xc3\xa4, mutta vuonna 1894 Yhdysvalloissa tulivat k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n halkaisijaltaan 17,5-senttimetriset yksipuoliset levyt. Kaksipuolisia levyj\xc3\xa4 alettiin tehd\xc3\xa4 vuonna 1904. Valmistusaineena k\xc3\xa4ytettiin sellakan ja puuvillan tai muun kuidun seosta. Sellakkalevyt ovat LP-levyj\xc3\xa4 paksumpia ja painavampia, ja ne ovat herkki\xc3\xa4 s\xc3\xa4rkym\xc3\xa4\xc3\xa4n pudotettaessa, mist\xc3\xa4 tulee \xc3\xa4\xc3\xa4nilevytyypin kansanomainen nimitys savikiekko.  Levytyyppi vaatii vinyylilevy\xc3\xa4 leve\xc3\xa4mm\xc3\xa4n uransa takia oman neulansa ja \xc3\xa4\xc3\xa4nirasiansa.\n_START_SECTION_\nHistoriaa\n_START_PARAGRAPH_\nAlkuvuosinaan gramofonilevyt joutuivat kilpailemaan tallennusv\xc3\xa4lineen\xc3\xa4 fonografissa k\xc3\xa4ytettyj\xc3\xa4 vahalieri\xc3\xb6it\xc3\xa4 vastaan, mutta syrj\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t n\xc3\xa4m\xc3\xa4 lopulta t\xc3\xa4ysin. Berliner Gramophone Company myi Yhdysvalloissa vuonna 1897 jo l\xc3\xa4hes 250\xc2\xa0000 levy\xc3\xa4. Suurimmat gramofonilevyjen valmistusmaat olivat 1900-luvun ensimm\xc3\xa4isill\xc3\xa4 vuosikymmenill\xc3\xa4 Yhdysvallat, Iso-Britannia ja Saksa. _NEWLINE_Neuvostoliitossa gramofonilevyj\xc3\xa4 valmistettiin pitk\xc3\xa4lle 1960-luvulle saakka eik\xc3\xa4 siell\xc3\xa4 otettu koskaan tuotantoon 45 kierroksen vinyylilevyj\xc3\xa4. My\xc3\xb6s Intiassa julkaistiin Beatles-yhtyeen kappaleita viel\xc3\xa4 gramofonilevyill\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nSuomessa\n_START_PARAGRAPH_\nBrittil\xc3\xa4inen Gramophone-yhti\xc3\xb6 tallensi Pohjoismaissa, joissa ei ollut omaa levytuotantoa, arviolta 10\xc2\xa0000 levypuolta ennen ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 maailmansotaa. Gramophone-yhti\xc3\xb6n levymerkki oli His Master\'s Voice ja tunnuskuva gramofonia kuunteleva koira. Yhti\xc3\xb6 teki levytysmatkoja Suomeen s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisesti jo vuodesta 1904 alkaen ja Suomessa myyt\xc3\xa4v\xc3\xa4t levyt puristettiin Riiassa Latviassa. Levyille tallennettiin l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 oopperalaulajien, my\xc3\xb6hemmin my\xc3\xb6s kuplettilaulajien esityksi\xc3\xa4.  Varhaisimpia suomalaisia gramofonilevyille laulaneita taiteilijoita olivat mm. Aino Ackt\xc3\xa9, Abraham Ojanper\xc3\xa4, Hjalmar Frey ja Eino Rautavaara sek\xc3\xa4 Pasi J\xc3\xa4\xc3\xa4skel\xc3\xa4inen, Iivari Kainulainen ja J. Alfred Tanner. Ensimm\xc3\xa4isen maailmansodan vuoksi \xc3\xa4\xc3\xa4nilevyjen valmistus tyrehtyi niin t\xc3\xa4ydellisesti, ett\xc3\xa4 vuosina 1917\xe2\x80\x931925 ei tehty ainoatakaan suomalaista \xc3\xa4\xc3\xa4nilevy\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi gramofonien ja ulkomaisten levyjen hinnat olivat Suomessa suurimman osan 1920-luvusta korkeat, Suomen pienet markkinat eiv\xc3\xa4t kiinnostaneet kansainv\xc3\xa4lisi\xc3\xa4 levy-yhti\xc3\xb6it\xc3\xa4 eik\xc3\xa4 alan kotimaisia toimijoita ollut olemassakaan. Noina vuosina suomen kieli ikuistui \xc3\xa4\xc3\xa4nilevylle vain amerikansuomalaisten, muiden muassa Hiski Salomaan ja Leo Kaupin tulkinnoissa._NEWLINE_Suomessa gramofonien ja gramofonilevyjen myynti nousi nopeasti sen j\xc3\xa4lkeen, kun niiden tuontitullit putosivat vuonna 1928 puoleen.  Esimerkiksi Georg Malmst\xc3\xa9nin vuonna 1929 levytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 valssia S\xc3\xa4rkynyt onni myytiin kaikkiaan 17\xc2\xa0000 kappaletta "gramofonikuumeen" aikana, johon menness\xc3\xa4 jo tuhannen kappaleen levymyynti\xc3\xa4 oli pidetty eritt\xc3\xa4in hyv\xc3\xa4n\xc3\xa4 saavutuksena.  Veikko Lavi muisteli 1980-luvulla, miten h\xc3\xa4n oli nuoruudessaan kuunnellut Leo Kaupin laulua gramofonilevylt\xc3\xa4 Langinkosken kalliolla Kotkassa: "Jo se tekniikka, ett\xc3\xa4 mustalta levylt\xc3\xa4 l\xc3\xa4htee musiikkia ja laulua, oli ihme. Min\xc3\xa4 makasin kalliolla lumoutuneena ja tuijotin sit\xc3\xa4 levy\xc3\xa4." Suomalaiset levyt \xc3\xa4\xc3\xa4nitettiin ja puristettiin 1930-luvun ajan teknisist\xc3\xa4 syist\xc3\xa4 enimm\xc3\xa4kseen ulkomailla, enimm\xc3\xa4kseen Berliiniss\xc3\xa4, Lontoossa, K\xc3\xb6\xc3\xb6penhaminassa ja Tukholmassa. Joskus levy-yhti\xc3\xb6iden ulkomaiset teknikot k\xc3\xa4viv\xc3\xa4t tallentamassa suomalaisten taiteilijoiden esityksi\xc3\xa4 Helsingiss\xc3\xa4 raskaine ja monimutkaisine laitteineen. Esimerkiksi Olavi Virta teki l\xc3\xa4pimurtonsa levylaulajana per\xc3\xa4ti 42 levypuolen voimalla vuonna 1939, jolloin esitykset \xc3\xa4\xc3\xa4nitettiin levytysstudioksi rakennetussa K\xc3\xa4pyl\xc3\xa4n ty\xc3\xb6v\xc3\xa4entalossa._NEWLINE_Heti toisen maailmansodan j\xc3\xa4lkeisin\xc3\xa4 vuosina Suomessa tehtyjen levyjen ongelmina olivat tavallistakin huonompi kest\xc3\xa4vyys ja \xc3\xa4\xc3\xa4nenlaatu niiden valmistukseen k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 olleen materiaalin kehnouden vuoksi. Uusia levyj\xc3\xa4 tehtiin t\xc3\xa4ll\xc3\xb6in jopa rikotuista levyist\xc3\xa4 keitetyst\xc3\xa4 massasta, johon sekoittunut levyetikettien paperin selluloosa aiheutti levyyn kuuntelua voimakkaasti h\xc3\xa4irinneen suhinan. Pahimmillaan gramofonin neula ei l\xc3\xb6yt\xc3\xa4nyt levyst\xc3\xa4 edes uraa. Kuvaavaa oli, ett\xc3\xa4 vuonna 1942 perustettu levy-yhti\xc3\xb6 Rytmi joutui alkuvuosinaan vaatimaan uuden levyn ostajalta maksuksi levyn hinnan ohella yhden vanhan levyn. Gramofonilevyt syrj\xc3\xa4ytyiv\xc3\xa4t Suomessa 1950-luvun lopulla nopeasti 45 kierroksen single- ja EP-levyjen tielt\xc3\xa4; aluksi kalliit LP-levyt yleistyiv\xc3\xa4t 1960-luvun kuluessa. Viimeinen suomalainen alun perin gramofonilevyll\xc3\xa4 julkaistu \xc3\xa4\xc3\xa4nite oli Eino Gr\xc3\xb6nin Karnevaalitango vuodelta 1961.'