b'\n_START_ARTICLE_\nOvatio\n_START_PARAGRAPH_\nOvatio (lat., < ovare, riemuita) oli antiikin Roomassa kulkue, joka j\xc3\xa4rjestettiin sodassa voiton saavuttaneen sotap\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6n kunniaksi, jos t\xc3\xa4m\xc3\xa4n saavutusta ei katsottu niin merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi, ett\xc3\xa4 sen takia olisi j\xc3\xa4rjestetty triumfi, jota pidettiin juhlallisempana kuin ovatiota. _NEWLINE_Toisin kuin triumfissa, viett\xc3\xa4j\xc3\xa4 oli pukeutunut myrttiseppeleeseen ja kulki jalan tai ratsain huilun s\xc3\xa4estyksell\xc3\xa4. Ovatio vietettiin Rooman sijaan Mons Albanuksella. Oikeuden sen j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4miseen my\xc3\xb6nsi senaatti ja kustannukset maksoi viett\xc3\xa4j\xc3\xa4 itse. Ovatio saatettiin my\xc3\xb6nt\xc3\xa4\xc3\xa4 triumfin sijaan esimerkiksi, jos sodassa ei ollut tapettu tarpeeksi vihollisia, muodollista sotaa ei ollut julistettu tai vastustajana ei ollut valtakunnan tasoinen organisaatio, vaan kyseess\xc3\xa4 oli esimerkiksi sis\xc3\xa4llissota tai kapina. Esimerkiksi Marcus Licinius Crassus vietti ovatiota kukistettuaan Spartacuksen johtaman orjakapinan.'