b'\n_START_ARTICLE_\nMerikalojen valkopilkkutauti\n_START_PARAGRAPH_\nMerikalojen valkopilkkutauti on Cryptocaryon irritans -loisen aiheuttama sairaus, joka iskee merikaloihin, my\xc3\xb6s ja varsinkin akvaario-olosuhteissa. Sairaus iskee useimmiten silloin, kun kalan olosuhteet muuttuvat: l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tila heilahtelee, ammoniumpitoisuus kasvaa, nitraatin tai nitriitin pitoisuus nousee, happipitoisuus laskee tai liikakansoitus uhkaa. On arveltu, ett\xc3\xa4 valkopilkkutauti on luonnossa el\xc3\xa4vill\xc3\xa4 kaloilla harvinainen ja viel\xc3\xa4 harvemmin tappava._NEWLINE_Valkopilkkutautiin sairastunut kala saa sairauden nimen mukaisesti pieni\xc3\xa4 (kirjaan painetun pisteen kokoisia), valkoisia pilkkuja iholle ja eviin; my\xc3\xb6hemmin tauti levi\xc3\xa4\xc3\xa4 silmiin. Kala hankaa itse\xc3\xa4\xc3\xa4n kivi\xc3\xa4 ja koralleja vasten. Pian kalan kunto alkaa heiket\xc3\xa4, se haukkoo henke\xc3\xa4, v\xc3\xa4rit haalistuvat, ev\xc3\xa4t m\xc3\xa4t\xc3\xa4nev\xc3\xa4t, ruokahalu katoaa ja kala kutistuu. _NEWLINE_Sairastuvuus riippuu kalalajista: palettiv\xc3\xa4lsk\xc3\xa4ri on erityisen herkk\xc3\xa4 taudille, kun taas ankeriaat sairastuvat tuskin koskaan._NEWLINE_Loisella on nelivaiheinen elinkierto, ja sill\xc3\xa4 ei ole v\xc3\xa4li-is\xc3\xa4nt\xc3\xa4\xc3\xa4. Trofosoiittivaiheen (engl. trophozoite, trofont) aktiiviset loiset el\xc3\xa4v\xc3\xa4t kalassa 3-7 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4, jolloin kalan ihoon muodostuu pilkkuja. Aikuistuneet parveiluvaiheen loiset (protomont) irrottautuvat kalasta ja uivat vapaasti noin 18 tunnin ajan. Sen j\xc3\xa4lkeen alkaa kalan ulkoinen lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntymisvaihe (tomont), joka kest\xc3\xa4\xc3\xa4 3-28 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 syntyy planktisia, infektoimiskykyisi\xc3\xa4 poikasia (theront), jotka uivat vapaasti 24-48 tuntia ja etsiv\xc3\xa4t aktiivisesti is\xc3\xa4nt\xc3\xa4kalaa.\n_START_SECTION_\nHoidot\n_START_PARAGRAPH_\nTautiin on kokeiltu monia hoitoja. Mik\xc3\xa4\xc3\xa4n ei ole ollut jymymenestys. Terry Bartelmen mukaan kolme parasta ovat kupari, suolapitoisuuden vaihtelu ja eristys. Kupari on siit\xc3\xa4 paha, ett\xc3\xa4 se on myrkyllist\xc3\xa4 selk\xc3\xa4rangattomille. Suolahoidossa kala siirret\xc3\xa4\xc3\xa4n joko melko v\xc3\xa4h\xc3\xa4suolaiseen veteen kolmeksi viikoksi tai eritt\xc3\xa4in v\xc3\xa4h\xc3\xa4suolaiseen veteen 3 tunniksi joka p\xc3\xa4iv\xc3\xa4 3 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n ajan. Eristysmenetelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kalaa siiret\xc3\xa4\xc3\xa4n edestakaisin kahden altaan v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 niin kauan, ett\xc3\xa4 vapaasti uivat muodot loisten kehityskierrossa j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t j\xc3\xa4lkeen. Kaikista menetelmist\xc3\xa4 on alan lehdiss\xc3\xa4 tarkkoja ohjeita, jotta loinen kuolisi mutta kala j\xc3\xa4isi henkiin. Steven Pro listaa n\xc3\xa4iden lis\xc3\xa4ksi kiniinipohjaiset l\xc3\xa4\xc3\xa4kkeet, joukon muita l\xc3\xa4\xc3\xa4kkeit\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 otsonilla ja ultraviolettivalolla sterilisoimisen, loisia sy\xc3\xb6v\xc3\xa4t puhdistajael\xc3\xa4imet, valkosipulin, inkiv\xc3\xa4\xc3\xa4rin ja joukon muita ihmel\xc3\xa4\xc3\xa4kkeit\xc3\xa4 mutta toteaa ne melko tehottomiksi ja joskus jopa haitallisiksi.'