b"\n_START_ARTICLE_\nTauno Palo\n_START_SECTION_\nPerhetausta\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Palon, syntym\xc3\xa4nimi Tauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s, vanhemmat olivat montt\xc3\xb6\xc3\xb6ri eli asentaja Lars Petter Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s ja Olga Andersson. H\xc3\xa4nen syntym\xc3\xa4kotinsa sijaitsi H\xc3\xa4meenlinnassa nykyisen Jaakonkadun numerossa 43. Tauno oli sunnuntailapsi ja perheens\xc3\xa4 kolmas lapsi. Taunolla oli vuonna 1904 syntynyt veli G\xc3\xb6sta ja isosisko Alli. \xc3\x84idinis\xc3\xa4 Antti Andersson toimi H\xc3\xa4meenlinnan alueella torpparina ja is\xc3\xa4nis\xc3\xa4 Johan Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s oli pietarsaarelainen urkumestari. Lars Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin mukaan suku sai nimens\xc3\xa4 pietarsaarelaisesta niemest\xc3\xa4, joka paloi. Lars ja Olga Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s ty\xc3\xb6skenteliv\xc3\xa4t H\xc3\xa4meenlinnan tupakkatehtaalla. Avioiduttuaan vuonna 1903 he asuivat jonkin aikaa Lars Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin kotiseudulla Pietarsaaressa mutta palasivat pian H\xc3\xa4meenlinnaan. G\xc3\xb6sta ja Alli oppivat puhumaan sek\xc3\xa4 suomea ett\xc3\xa4 ruotsia, Taunosta sen sijaan tuli suomenkielinen._NEWLINE_Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin perhe muutti Helsingin S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isiin alkuvuodesta 1912. Tauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin kasvuymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6 oli runsasv\xc3\xa4kinen ja kansainv\xc3\xa4linen. Isoveljen kanssa oli turvallista seikkailla l\xc3\xa4hikortteleissa. Lapsuuden kesi\xc3\xa4\xc3\xa4n Tauno vietti useimmiten H\xc3\xa4meenlinnan seudulla Luolajassa Antti-vaarinsa luona. \xc3\x84idinis\xc3\xa4 oli merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 hahmo Taunon lapsuudessa, ja maalaisymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6 j\xc3\xa4tti h\xc3\xa4nen sieluunsa pysyv\xc3\xa4n j\xc3\xa4ljen, josta h\xc3\xa4n saattoi n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n uransa aikana ammentaa voimaa roolihahmojensa tulkitsemiseen._NEWLINE_Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sit asuivat Helsingiss\xc3\xa4 lyhyen aikaa Kirstinkadulla mutta ostivat kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1915 osakehuoneiston Alppilan kaupunginosasta osoitteesta Porvoonkatu 15. Olga Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s sai ty\xc3\xb6t\xc3\xa4 Fazerin makeistehtaalta, Lars Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s jatkoi asentajan ty\xc3\xb6t\xc3\xa4\xc3\xa4n Helsingin Tupakkatehtaalla. Is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 Tauno koki \xe2\x80\x9dsuurena j\xc3\xa4rk\xc3\xa4leen\xc3\xa4\xe2\x80\x9d, johon h\xc3\xa4n suhtautui pelonsekaisella kunnioituksella. \xc3\x84itiins\xc3\xa4 h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli l\xc3\xa4heisempi suhde. Omien sanojensa mukaan h\xc3\xa4n oli \xe2\x80\x9d\xc3\xa4idin poika\xe2\x80\x9d joka sai \xe2\x80\x9dis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4n ulkomuodon, mutta \xc3\xa4idilt\xc3\xa4\xc3\xa4n hengen\xe2\x80\x9d. Tauno Palon lapsuudenkoti oli musikaalinen. H\xc3\xa4nen lapsuutensa suosikkis\xc3\xa4velmi\xc3\xa4 oli muun muassa Kotimaani ompi Suomi. H\xc3\xa4n sai runsaasti musiikillisia vaikutteita \xc3\xa4idilt\xc3\xa4\xc3\xa4n, joka lauloi monenlaisia lauluja sek\xc3\xa4 kotonaan ett\xc3\xa4 Pelastusarmeijassa. Isoveli G\xc3\xb6sta puolestaan harrasti nyrkkeilyn ohella viulun- ja banjonsoittoa ja oli parikymppisen\xc3\xa4 mukana my\xc3\xb6s pieness\xc3\xa4 orkesterissa. G\xc3\xb6sta Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s menestyi 1920-luvulla keskisarjan nyrkkeilij\xc3\xa4n\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nSuomen sis\xc3\xa4llissodan kuukaudet\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s oli yhdeks\xc3\xa4nvuotias, kun Suomessa syttyi sis\xc3\xa4llissota. Kev\xc3\xa4\xc3\xa4n 1918 kauhuista h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ki painajaisia viel\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ehtoopuolellakin. Kotinsa l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 sijainneessa metsik\xc3\xb6ss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ki saksalaissotilaiden ruumiita ja lapsuuden leikkipaikalle Kallion koulun pihalle oli kasattu muodottomiksi palaneita ruumiita. Taunon kenties j\xc3\xa4rkytt\xc3\xa4vimm\xc3\xa4t kauhukokemukset liittyiv\xc3\xa4t H\xc3\xa4meenlinnaan, eritoten kasarmeihin ja Ahvenistoon, miss\xc3\xa4 teloitettiin punaisia. Toisen l\xc3\xa4hteen mukaan painajaiset eiv\xc3\xa4t liittyneet rintamatapahtumiin vaan isoveljen itsemurhaan vuonna 1928. _NEWLINE_Olga Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s pelasti Taunon serkun Ilmari Paasikiven punaisten k\xc3\xa4sist\xc3\xa4, Taunon leikkitoveri Lauri Koskinen puolestaan soti vapaaehtoisena punaisten puolella, j\xc3\xa4i vangiksi ja menehtyi vesip\xc3\xb6h\xc3\xb6\xc3\xb6n. Lars Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s pysyi sodassa puolueettomana, vaikka punaiset yrittiv\xc3\xa4t saada Tarkk'ampujapataljoonassa koulutettua miest\xc3\xa4 puoliv\xc3\xa4kisin puolelleen. Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin perhe ei leimautunut sodan kummankaan osapuolen kannattajaksi.\n_START_SECTION_\nKouluvuodet\n_START_PARAGRAPH_\nKoulunk\xc3\xa4ynnist\xc3\xa4 Tauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s ei ollut kovin innostunut. H\xc3\xa4nen opintonsa j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t kansakoulun nelj\xc3\xa4\xc3\xa4n luokkaan. Urheilua h\xc3\xa4n sen sijaan harrasti innokkaasti sek\xc3\xa4 koulussa ett\xc3\xa4 vapaa-aikanaan. Isoveljens\xc3\xa4 esimerkin mukaisesti h\xc3\xa4n harrasti nyrkkeily\xc3\xa4 ja saavutti kohtalaista menestyst\xc3\xa4 juniorisarjoissa 57-kiloisena. Lars ja Olga Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s eiv\xc3\xa4t hyv\xc3\xa4ksyneet kuopuksensa nyrkkeilyharrastusta lainkaan ja lopulta kielsiv\xc3\xa4t sen h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 tyystin. My\xc3\xb6s G\xc3\xb6sta Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s suhtautui kielteisesti pikkuveljens\xc3\xa4 nyrkkeilyinnostukseen. Yst\xc3\xa4viens\xc3\xa4 tavoin nuori Tauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s kuului urheiluseura Kallion Pyrint\xc3\xb6\xc3\xb6n, jossa h\xc3\xa4n harrasti sek\xc3\xa4 sis\xc3\xa4- ett\xc3\xa4 ulkolajeja. Sisarensa Allin kautta Tauno harrasti my\xc3\xb6s teatteria Porvoonkadun \xe2\x80\x9dpesutupateatterissa\xe2\x80\x9d ja koulun\xc3\xa4ytelmiss\xc3\xa4. Suomen Kansallisteatterissa tammikuussa 1918 ensi-iltansa saanut Prinsessa Ruusunen her\xc3\xa4tti h\xc3\xa4ness\xc3\xa4 kiinnostusta teatteritaidetta kohtaan._NEWLINE_Ty\xc3\xb6el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n Tauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s siirtyi 13-vuotiaana. H\xc3\xa4n aloitti juoksupoikana. Vuonna 1923 h\xc3\xa4n sai paikan Puolustusvoimien kemialliselta koelaitokselta Harakkasaaresta. H\xc3\xa4n ty\xc3\xb6skenteli siell\xc3\xa4 eri teht\xc3\xa4viss\xc3\xa4 yhdeks\xc3\xa4n vuotta ja alkoi pit\xc3\xa4\xc3\xa4 laboratorioty\xc3\xb6t\xc3\xa4 jo mahdollisena el\xc3\xa4m\xc3\xa4nteht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n.\n_START_SECTION_\nAvioliitto\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Palo avioitui n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Sylvi Sakin kanssa vuonna 1934. Liitosta syntyi kaksi poikaa, Pertti Palo (1934\xe2\x80\x932010) ja Martti Palo (1943\xe2\x80\x932009). Tauno Palolla oli liiton aikana rakkaussuhde n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Kyllikki V\xc3\xa4reen kanssa, ja 1940-luvun lopulla alkoi suhde n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Kirsti Ortolan kanssa. Palon ja Sakin avioliitosta tuli ajan my\xc3\xb6t\xc3\xa4 l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 muodollinen, mutta se lopetettiin virallisesti vasta 1962, jolloin Palo avioitui Ortolan kanssa. Yhteinen lapsi, Jukka-Pekka Palo, oli syntynyt jo 1954. Palo ja Ortola tutustuivat toisiinsa 1940-luvun lopulla, kun Ortola aloitti n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4nopintonsa Helsingiss\xc3\xa4. Romanssi syttyi vuonna 1949, kun he tekiv\xc3\xa4t yhdess\xc3\xa4 elokuvaa Rosvo-Roope, jossa Palo oli p\xc3\xa4\xc3\xa4osassa ja Ortola oli balladissa mainittu \xe2\x80\x9dNeito Viron rannikon\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Vuonna 1955 Ortola teki irtioton suhteesta ja muutti Tampereelle Jukka-Pekan kanssa. H\xc3\xa4n palasi Helsinkiin 1959. 1960-luvulla Palo-Ortolan perheell\xc3\xa4 oli kaksi asuntoa Helsingiss\xc3\xa4: suuri asunto taiteilijakoti Lallukassa ja tavanomainen perheasunto Merimiehenkadulla.\n_START_SECTION_\nIsyyskysymykset\n_START_PARAGRAPH_\nPalon elokuvauran aikana liikkui huhuja, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 olisi Pertin, Martin ja Jukka-Pekan lis\xc3\xa4ksi muitakin j\xc3\xa4lkel\xc3\xa4isi\xc3\xa4. Tunnetuin n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kuulopuheista lienee v\xc3\xa4ite, ett\xc3\xa4 vuonna 1940 syntynyt n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Esko Salminen olisi Tauno Palon poika. Salmisen \xc3\xa4iti oli n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Kyllikki V\xc3\xa4re (1912\xe2\x80\x931951) ja is\xc3\xa4 n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Unto Salminen (1910\xe2\x80\x931972).\n_START_SECTION_\nVanhuus\n_START_PARAGRAPH_\nViimeiset vuotensa Tauno Palo eli hiljaista el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 Helsingin Kulosaaressa. Tauno Palolla diagnosoitiin kurkkusy\xc3\xb6p\xc3\xa4 vuonna 1980. Tuolloin r\xc3\xb6yhke\xc3\xa4t sensaatiolehtien toimittajat tunkeutuivat jopa sairaalaan utelemaan h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 tietoja sairaudesta, mutta Palo kielsi julkaisemasta haastatteluja ja valokuvia._NEWLINE_Tauno Palo sai el\xc3\xa4m\xc3\xa4nty\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1981._NEWLINE_Tauno Palo kuoli kurkkusy\xc3\xb6p\xc3\xa4\xc3\xa4n toukokuussa 1982. H\xc3\xa4net on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle, kortteliin 1-32-318. Palo halusi nimenomaan tulla haudatuksi Malmille Hietaniemen taiteilijakukkulan sijaan, sill\xc3\xa4 Malmilla lep\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t my\xc3\xb6s h\xc3\xa4nen vanhempansa ja isoveljens\xc3\xa4 G\xc3\xb6sta Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enn\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6 avaa uran 1920-luvulla\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4nura alkoi 1927, jolloin teatterinjohtaja Aarne Salonen kiinnitti h\xc3\xa4net S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4en N\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6n iltan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4ksi. H\xc3\xa4nen ensimm\xc3\xa4inen puheroolinsa oli rakastajan osa Sven Sandbergin arpajaisn\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 33\xc2\xa0333 kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1927. Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin ensimm\xc3\xa4inen suuri rooli oli yhteiskunnallisessa n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isen tyt\xc3\xa4r tammikuussa 1928. Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s n\xc3\xa4ytteli seuraavan viiden ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enn\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6vuoden aikana muun muassa n\xc3\xa4ytelmiss\xc3\xa4 Punainen laukku, Reviisori ja Sankareita._NEWLINE_S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten N\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ll\xc3\xa4 syksyll\xc3\xa4 1927 Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s tapasi ensi kerran Sylvi Sakin, joka n\xc3\xa4ytteli Punaisessa laukussa Zofi-rouvaa. Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s ja Sakki kihlautuivat seuraavana vuonna. Toukokuussa 1928 teatteri jouduttiin sulkemaan, koska Vanha Vuorelan huvit purettiin asuntotuotannon tielt\xc3\xa4. Taukoa jatkui uuden ty\xc3\xb6v\xc3\xa4entalon valmistumiseen saakka joulukuuhun. Saman vuoden kes\xc3\xa4n\xc3\xa4 nyrkkeilij\xc3\xa4n urallaan alam\xc3\xa4keen joutunut G\xc3\xb6sta Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s teki itsemurhan kotonaan Porvoonkadulla. Isoveli oli ollut merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 roolimalli ja auktoriteetti nuorelle Taunolle, suuri ihailun kohde is\xc3\xa4n ohella. Nelj\xc3\xa4n vuoden ik\xc3\xa4erosta huolimatta veljesten v\xc3\xa4lit olivat l\xc3\xa4heiset, eik\xc3\xa4 Tauno Palo koskaan t\xc3\xa4ysin toipunut veljens\xc3\xa4 kuoleman aiheuttamasta surusta. Olga Palo sairastui esikoisensa itsemurhan j\xc3\xa4lkeen ja kuoli 67-vuotiaana. Lars Palo kuoli 80-vuotisp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n. _NEWLINE_Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin ty\xc3\xb6tovereita Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enn\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ll\xc3\xa4 olivat muun muassa Sasu Haapanen, Holger Salin, Lida Salin ja Emma V\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4nen. S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten vuosinaan Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s jatkoi edelleen p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ty\xc3\xb6ss\xc3\xa4\xc3\xa4n Kemiallisella koelaitoksella. Lapuan liikkeen aikana h\xc3\xa4n joutui puolustusministeri\xc3\xb6n p\xc3\xa4\xc3\xa4esikunnan puhutteluun oman arvelunsa mukaan siksi, ett\xc3\xa4 ty\xc3\xb6 kyseisen ministeri\xc3\xb6n alaisella koelaitoksella ja n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6harrastus ty\xc3\xb6v\xc3\xa4en lavalla eiv\xc3\xa4t er\xc3\xa4iden mielest\xc3\xa4 sopineet yhteen.\n_START_SECTION_\nVarusmiespalvelu ja teatterin vaihto\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s astui maaliskuussa 1929 asepalvelukseen jalkav\xc3\xa4keen Uudenmaan rykmentin ensimm\xc3\xa4iseen komppaniaan. Varsinainen armeija-aika kesti h\xc3\xa4nen osaltaan kolme kuukautta, jonka j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4net m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin vanhaan tuttuun teht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 Kemialliselle koelaitokselle. Kaikkiaan Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s palveli puolustusvoimissa vuoden p\xc3\xa4iv\xc3\xa4t ja kotiutui t\xc3\xa4ysin palvelleena. H\xc3\xa4nen sotilasarvonsa palvelusajan p\xc3\xa4\xc3\xa4tytty\xc3\xa4 oli sotamies. Helsingin m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ydytty\xc3\xa4 sijoituspaikaksi Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sille j\xc3\xa4rjestyi toisinaan mahdollisuus tehd\xc3\xa4 muutama n\xc3\xa4yt\xc3\xb6skappale S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isiss\xc3\xa4. Pahaksi onnekseen h\xc3\xa4n poistui er\xc3\xa4\xc3\xa4n kerran kasarmilta ilman lupaa n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6asioita hoitaakseen. Parin muun alokkaan ohella h\xc3\xa4n sai majuri Rutaselta asian vuoksi perusteellisen ripityksen. Asepalveluksen j\xc3\xa4lkeen Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s jatkoi ty\xc3\xb6t\xc3\xa4\xc3\xa4n Kemiallisella koelaitoksella ja iltaisin h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten N\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ll\xc3\xa4._NEWLINE_S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enn\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ll\xc3\xa4 Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s sai teatterioppia Aarne Orjatsalolta, joka tuli n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6n ohjaajaksi kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1930. Orjatsalolta saatu opetus j\xc3\xa4i Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin ainoaksi n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4nkoulutukseksi. Erityisen t\xc3\xa4rkeit\xc3\xa4 Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sille olivat Orjatsalon puhetekniikan opetukset. Tauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin alkuvuosien teatteriroolien joukossa ei ollut kansanhupailuja, vaan h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin dramaattisiin rooleihin. Tosin useimmat draamat olivat helppotajuisia ja melodraamattisia. Esitetyt ulkomaiset farssit olivat p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa saksalaista alkuper\xc3\xa4\xc3\xa4 ja niiss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n esitti useimmiten yl\xc3\xa4luokkaisia hahmoja. Syksyll\xc3\xa4 1930 S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4en N\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6 muutti nimens\xc3\xa4 Helsingin Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4en Teatteriksi. Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin ura S\xc3\xb6rn\xc3\xa4isten n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ll\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi huhtikuussa 1932.\n_START_SECTION_\nSuomen Kansallisteatterin rivin\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4ksi\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s aloitti Suomen Kansallisteatterissa syksyll\xc3\xa4 1932. Teatterin johtaja Eino Kalima ja ohjaaja Pekka Alpo olivat varta vasten tulleet Vallilaan katsomaan Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4si\xc3\xa4, kun n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Eine Laine oli vihjannut h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 Alpolle. Niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s suomensi sukunimens\xc3\xa4 Paloniemeksi. N\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4kollega Glory Lepp\xc3\xa4nen ehdotti pitk\xc3\xa4n sukunimen lyhent\xc3\xa4mist\xc3\xa4 muotoon Palo, joka olisi helpompi ja iskev\xc3\xa4mpi. Tauno p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n yhdistelm\xc3\xa4nime\xc3\xa4 Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s-Palo, kunnes h\xc3\xa4n seuraavana vuonna pelkisti nimens\xc3\xa4 muotoon Tauno Palo. Virallisesti Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sit muuttivat sukunimekseen Palon marraskuussa 1936. My\xc3\xb6s Tauno Palon vanhemmat muuttivat nimens\xc3\xa4 Paloksi._NEWLINE_Palo aloitteli elokuvauraansa samaan aikaan kun h\xc3\xa4n siirtyi Kansallisteatteriin. Teatteriv\xc3\xa4ki ei juuri arvostanut elokuvaa, joten Palon valkokangasteht\xc3\xa4v\xc3\xa4t l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 haittasivat h\xc3\xa4nen teatteriuraansa. Pidettiin ep\xc3\xa4sopivana, ett\xc3\xa4 elokuvien sankari olisi n\xc3\xa4ytellyt p\xc3\xa4\xc3\xa4osia kansallisella p\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ll\xc3\xa4._NEWLINE_Alkuun Tauno Palon roolit Kansallisessa olivat melko pieni\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen debyyttins\xc3\xa4 oli Olavi Klaunpoika kappaleessa Daniel Hjort elokuussa 1932. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen seurasivat muun muassa Mikon rooli n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Anna Liisa, Maurice Galvoisier n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Neiti ja punakaartilainen Pennu Lauri Haarlan n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Kaksiter\xc3\xa4inen miekka. Haarla tyrm\xc3\xa4si Palon suorituksen suorin sanoin. Seuraavana vuonna Palo n\xc3\xa4ytteli muun muassa kappaleessa Vain ihmisi\xc3\xa4 sivistysseuran puheenjohtajaa ja voutia Ludvig Holbergin klassikossa Jeppe Niilonpoika. Kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1934 Palo oli yksi seitsem\xc3\xa4st\xc3\xa4 veljeksest\xc3\xa4, Timo, Aleksis Kiven klassikkon\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n Kiven n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Nummisuutarit h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli Kristoa syksyll\xc3\xa4 1934. Syyskes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1935 Palo oli mukana Kansallisteatterin n\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6iden Lapin-kiertueella kumppaneinaan Henny Waljus, Emmi Jurkka, Aku Korhonen, Yrj\xc3\xb6 Tuominen ja Uuno Montonen. N\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli Kev\xc3\xa4\xc3\xa4n hurmiossa, jota oli esitetty Kansallisessa kaudella 1934\xe2\x80\x931935._NEWLINE_Kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1937 Kansallisteatterissa esitettiin Sankarihusaari, jota on pidetty taiteellisesti kenties arvokkaimpana laulun\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4n\xc3\xa4, mit\xc3\xa4 Suomessa Oopperan ulkopuolella on esitetty. Palolla oli kappaleessa miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osa H\xc3\xa1ry J\xc3\xa1noksena. Mary Hannikainen oli naisp\xc3\xa4\xc3\xa4osassa, ja molemmat suoriutuivat osistaan kohtalaisesti. Yleis\xc3\xb6vastaanotto laulun\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4lle oli kuitenkin pense\xc3\xa4. _NEWLINE_1930-luvun puoliv\xc3\xa4liin menness\xc3\xa4 Tauno Palo oli valkokankaan suurin suomalainen t\xc3\xa4hti, mutta h\xc3\xa4nen teatteriroolinsa olivat kev\xc3\xa4\xc3\xa4seen 1938 saakka ainoastaan sivuosia. Kansallisteatteriin tehtiin 1930-luvun j\xc3\xa4lkipuoliskolla henkil\xc3\xb6st\xc3\xb6muutoksia, kun kaksi suurta n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4\xc3\xa4 Jaakko Korhonen ja Aarne Lepp\xc3\xa4nen kuolivat varhain. Uusiksi n\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6iksi palkattiin Jalmari Rinne ja Jorma Nortimo vuonna 1936 sek\xc3\xa4 Eino Kaipainen ja Wilho Ilmari vuonna 1937.\n_START_SECTION_\nTeatterin t\xc3\xa4htin\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4ksi\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Palon nousu merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4ksi Suomen Kansallisteatterissa alkoi kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1938 ja huipentui kaudella 1938\xe2\x80\x931939. H\xc3\xa4nen ensimm\xc3\xa4inen taiteellisesti merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4roolinsa oli Aino Kallaksen n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Bathseba Saarenmaalla tammikuussa 1938. Syksyll\xc3\xa4 1938 Palo esiintyi laulun\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Pieni hovikonsertti yhdess\xc3\xa4 Mary Hannikaisen ja Sointu Kouvon kanssa, kappaleen musiikki sai kriitikoilta nuivahkot arvostelut. Kirvesmies Melicharin osa vankiladraamassa Numero 72 marraskuussa 1938 jatkoi Palon taiteellista l\xc3\xa4pimurtoa, varsinainen p\xc3\xa4\xc3\xa4osa teoksessa oli Kaisu Lepp\xc3\xa4sen n\xc3\xa4yttelem\xc3\xa4ll\xc3\xa4 vangilla numero 72._NEWLINE_Alkuvuonna 1939 Palolla oli Pepin osa n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Pieni hajuvesikauppa ja h\xc3\xa4n sai yleis\xc3\xb6lt\xc3\xa4 huikeita suosionosoituksia. Palo kunnostautui teatteriuransa alkuvuosina my\xc3\xb6s muissa samantyyppisiss\xc3\xa4 koomisissa sivurooleissa. Helmikuussa 1939 Palon taiteellisten voittojen sarja jatkui. H\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli kaksoisrooli Calder\xc3\xb3nin runon\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 El\xc3\xa4m\xc3\xa4 on unta, jossa h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli prinssi Segismundoa ja torniin teljetty\xc3\xa4 hirvi\xc3\xb6t\xc3\xa4. N\xc3\xa4yt\xc3\xb6skappale sai kriitikoilta my\xc3\xb6nteiset arvostelut. Niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1939 Palolla oli miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osa Mika Waltarin teokseen perustuvassa n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Ihmeellinen Joosef, vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli Kyllikki V\xc3\xa4re, joka oli aloittanut Kansallisteatterissa samana vuonna kuin Palo. N\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4 ei kuitenkaan tyydytt\xc3\xa4nyt teatterin johtoa._NEWLINE_Syksyll\xc3\xa4 1939 Palolla oli p\xc3\xa4\xc3\xa4osa Chopin-n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Vieraantunut syd\xc3\xa4n. Chopinin roolissaan Palo sai n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4ntaitonsa laaja-alaisuuden tulkitsemalla onnistuneesti el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 loppua l\xc3\xa4hestyv\xc3\xa4n s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4maestron olemuksen ja elekielen haurauden. Chopin oli Tauno Palon viimeinen n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ty\xc3\xb6 ennen talvisotaa. Sotakuukausien ajaksi Kansallisteatterin toiminta keskeytettiin, mutta v\xc3\xa4lirauhan (1940\xe2\x80\x931941) ja jatkosodan (1941\xe2\x80\x931944) aikana n\xc3\xa4yt\xc3\xa4nt\xc3\xb6kaudet jatkuivat s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisin\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nElokuvauran alku\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi elokuva-alalle puolivahingossa juuri kun \xc3\xa4\xc3\xa4nielokuvat tekiv\xc3\xa4t tuloaan. Joulukuussa 1930 Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4toveri Kaarina Saarto haki roolia elokuvaan ja esitteli omia teatteriroolikuviaan Sarastus-yhti\xc3\xb6n johtaja Hugo Stenlundille ja ohjaaja Kalle Kaarnalle. Kaarna innostui valokuvassa olevasta vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4st\xc3\xa4 Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sist\xc3\xa4 ja pyysi Saarron kautta h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 tulemaan koekuvauksiin. Koekuvauksien j\xc3\xa4lkeen Kaarna pyysi Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4si\xc3\xa4 miesp\xc3\xa4\xc3\xa4rooliin elokuvaan J\xc3\xa4\xc3\xa4k\xc3\xa4rin morsian (1931). Elokuva tuotettiin aluksi kokonaan mykk\xc3\xa4elokuvana, mutta kesken kuvausten siit\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin tehd\xc3\xa4 puolittain \xc3\xa4\xc3\xa4nielokuva. N\xc3\xa4in ollen puherepliikit n\xc3\xa4ytettiin v\xc3\xa4litekstein\xc3\xa4, mutta \xc3\xa4\xc3\xa4niraitaan lis\xc3\xa4ttiin tehosteita, taustamusiikkia ja muutamia lauluja._NEWLINE_Saman vuoden elokuussa alettiin kuvata varsinaista \xc3\xa4\xc3\xa4nielokuvaa Kuisma ja Helin\xc3\xa4 (1932), jossa Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s n\xc3\xa4ytteli p\xc3\xa4\xc3\xa4roolia kasakkap\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6n\xc3\xa4. Elokuvan taiteellista arvoa alensivat Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4sin heikko ratsastustaito ja v\xc3\xa4rit\xc3\xb6n vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Iris Knape-J\xc3\xa4derholm. Samaisena syksyn\xc3\xa4 Br\xc3\xa4nn\xc3\xa4s n\xc3\xa4ytteli Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enteatterin 30-vuotisjuhlan\xc3\xa4yt\xc3\xb6ksess\xc3\xa4 saman kappaleen n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6versiossa. Elokuvaversio sai ensi-iltansa kaksi viikkoa teatteriversion j\xc3\xa4lkeen ja elokuvan vastaanotto oli huomattavasti heikompi kuin n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4n. Muutaman vuoden kuluttua sai ensi-iltansa Fennica-Filmin komedia Helsingin kuuluisin liikemies (1934), joka antoi Tauno Palolle lis\xc3\xa4\xc3\xa4 n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4kokemusta, mutta se ei ollut h\xc3\xa4nen uralleen merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 elokuva.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xa4htipari Tauno Palo ja Ansa Ikonen\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1933 Suomen elokuvakentt\xc3\xa4 muuttui, kun Erkki Karu erosi Suomi-Filmist\xc3\xa4 ja perusti kilpailevan Suomen Filmiteollisuuden. Karun tilalle tullut Risto Orko ohjasi suuren menestyksen saavuttaneen Siltalan pehtoorin (1934), mink\xc3\xa4 rohkaisemana Suomi-Filmi palkkasi toiseksi vakituiseksi ohjaajakseen nuoren Valentin Vaalan. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa Tauno Palo ei ollut viel\xc3\xa4 suuri elokuvat\xc3\xa4hti, vaikka h\xc3\xa4n olikin n\xc3\xa4ytellyt jo kolmessa elokuvassa. Kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1935 Vaala aloitti uuden elokuvan kuvaukset, jonka miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osassa olisi Palo. Naisp\xc3\xa4\xc3\xa4osan esitt\xc3\xa4j\xc3\xa4ksi Vaala valitsi elokuvauraansa aloittavan 21-vuotiaan Ansa Ikosen. Syntynyt elokuva Kaikki rakastavat (1935) oli 25-vuotiaan Vaalan edustaman uuden sukupolven tapa kuvata ihmisi\xc3\xa4 ja l\xc3\xa4hesty\xc3\xa4 yleis\xc3\xb6\xc3\xa4 ilman n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6teatterin painolastia._NEWLINE_Elokuvan suosion my\xc3\xb6t\xc3\xa4 t\xc3\xa4htipari Palo ja Ikonen palkattiin seuraavan vuoden talvena kuvattuun romanttiseen komediaan Vaimoke (1936). Kuvauksissa oli mukana my\xc3\xb6s sankariparin kiusanhenke\xc3\xa4 esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 Tauno Palon vaimo Sylvi Palo. Elokuva sai sek\xc3\xa4 yleis\xc3\xb6n ett\xc3\xa4 kriitikoiden kehut. Menestykselle haluttiin v\xc3\xa4litt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti jatkoa ja niinp\xc3\xa4 Miehekett\xc3\xa4 (1936) alettiin kuvata jo loppukes\xc3\xa4st\xc3\xa4. Ikonen olisi halunnut siirt\xc3\xa4\xc3\xa4 kuvausten alkamista muutamalla viikolla eteenp\xc3\xa4in, koska h\xc3\xa4n oli l\xc3\xa4hd\xc3\xb6ss\xc3\xa4 Kansallisteatterin n\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6iden kanssa Moskovaan. Vaala ei suostunut vaan valitsi uuden elokuvan p\xc3\xa4\xc3\xa4osaan amerikansuomalaisen Tuulikki Paanasen. Palolla ei ole Vaimokkeessa juuri repliikkej\xc3\xa4, joten h\xc3\xa4nen kohdallaan huumori on v\xc3\xa4h\xc3\xa4eleist\xc3\xa4. Vastaavasti Miehekkeess\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen roolinsa on aktiivinen johdattelija._NEWLINE_Vaala suunnitteli roolittavansa Palon ja Ikosen rakastavaisiksi my\xc3\xb6s Koskenlaskijan morsiameen (1937), mutta h\xc3\xa4n muutti roolitusta ennen kuvausten alkua. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kertaa Palo ei n\xc3\xa4ytellyt yksiviivaista romanttista sankaria vaan h\xc3\xa4n tulkitsi vahvan luonneroolin mielenh\xc3\xa4iri\xc3\xb6isen\xc3\xa4 Juhanina. Naisp\xc3\xa4\xc3\xa4osan n\xc3\xa4ytteli Ansa Ikonen._NEWLINE_Palo n\xc3\xa4ytteli Suomi-Filmille viel\xc3\xa4 ohjaaja Risto Orkon uudelleenfilmatisoimassa J\xc3\xa4\xc3\xa4k\xc3\xa4rin morsiamessa (1938), tosin eri roolia kuin alkuper\xc3\xa4isess\xc3\xa4 versiossa. Uudesta elokuvaversiosta tuli aiempaa versiota tunnetumpi.\n_START_SECTION_\nElokuvayhti\xc3\xb6n vaihto\n_START_PARAGRAPH_\nSuomi-Filmin ja Suomen Filmiteollisuuden kamppailu johti siihen, ett\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isen johtaja Toivo S\xc3\xa4rkk\xc3\xa4 palkkasi n\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6it\xc3\xa4 ja kuvaajia kilpailijaltaan. Tauno Paloa filmiyhti\xc3\xb6n vaihtaminen houkutti l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 sen vuoksi, ett\xc3\xa4 se avasi tien ulkomaanmatkaan. H\xc3\xa4n esitteli yhdess\xc3\xa4 Jorma Nortimon kanssa S\xc3\xa4rk\xc3\xa4lle kev\xc3\xa4ttalvella 1938 suunnitelman, jonka mukaan parivaljakko saisi etuk\xc3\xa4teen tarvittavan rahasumman ulkomaanmatkaa varten. S\xc3\xa4rkk\xc3\xa4 suostui sopimukseen kunhan molemmat henkil\xc3\xb6t olisivat loppukes\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 kuvauksiin Suomen Filmiteollisuudelle. Ulkomaanmatkan j\xc3\xa4lkeen Palo n\xc3\xa4ytteli kolmessa per\xc3\xa4tt\xc3\xa4isess\xc3\xa4 elokuvassa: Eteenp\xc3\xa4in \xe2\x80\x93 el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n (1939), Helmikuun manifesti (1939) ja Jumalan tuomio (1939). H\xc3\xa4nen urakehitykselleen elokuvayhti\xc3\xb6n vaihdos merkitsi takaiskua. S\xc3\xa4rk\xc3\xa4n ohjaustyyli suosi perinteist\xc3\xa4 teatraalista tapaa, jonka soveltuvuutta elokuvamaailmaan pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n kyseenalaisena._NEWLINE_Elokuvassa Eteenp\xc3\xa4in \xe2\x80\x93 el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n Palon vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 n\xc3\xa4htiin niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n Suomi-Filmilt\xc3\xa4 Suomen Filmiteollisuuteen siirtynyt 22-vuotias Regina Linnanheimo. Asetelma ei toiminut heid\xc3\xa4n ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 Suomen Filmiteollisuudelle tehdyss\xc3\xa4 elokuvassaan, jossa he n\xc3\xa4ytteliv\xc3\xa4t keski-ik\xc3\xa4isi\xc3\xa4 ihmisi\xc3\xa4. Historiallisessa draamassa Helmikuun manifesti Palolla ja Linnanheimolla oli vastaavantyyliset roolit. Elokuva oli paatoksellisen is\xc3\xa4nmaallinen ja sai hyv\xc3\xa4n yleis\xc3\xb6menestyksen. Arvi Pohjanp\xc3\xa4\xc3\xa4n oikeusalin ymp\xc3\xa4rille sijoittuva draaman\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4 Jumalan k\xc3\xa4skynhaltija vuodelta 1937 sai kahta vuotta my\xc3\xb6hemmin Palon t\xc3\xa4hditt\xc3\xa4m\xc3\xa4n elokuvaversion Jumalan tuomio. Kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1939 Palo n\xc3\xa4ytteli edellisvuoden tapaan kolmessa elokuvassa, jotka ehdittiin p\xc3\xa4\xc3\xa4osin kuvata ennen syksyn ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4isten kertausharjoitusten alkua. Viimeiset kuvat otettiin muutamaa p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 ennen talvisodan alkua._NEWLINE_Keskeiset Tauno Palon uraa avittaneet elokuvatuottajat olivat Suomi-Filmin Risto Orko ja Suomen Filmiteollisuuden Toivo S\xc3\xa4rkk\xc3\xa4. Palo n\xc3\xa4ytteli kumpaisenkin yhti\xc3\xb6n tuotannoissa, ja h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli hyv\xc3\xa4t v\xc3\xa4lit sek\xc3\xa4 Orkoon ett\xc3\xa4 S\xc3\xa4rkk\xc3\xa4\xc3\xa4n.\n_START_SECTION_\nHella Wuolijoen n\xc3\xa4ytelmien elokuvasovitukset\n_START_PARAGRAPH_\nSalanimell\xc3\xa4 kirjoittaneen vasemmistolaiskirjailijan Hella Wuolijoen n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4t her\xc3\xa4ttiv\xc3\xa4t voimakkaita mielipiteit\xc3\xa4 puolesta ja vastaan ja ker\xc3\xa4siv\xc3\xa4t yleis\xc3\xb6\xc3\xa4 1930-luvun Suomessa. Erityisesti 1936 ensi-iltansa saanut Niskavuoren naiset ja sit\xc3\xa4 seuranneet n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4t saivat suuren yleis\xc3\xb6menestyksen Helsingin Kansanteatterissa. Suomi-Filmi osti Niskavuoren naisten filmausoikeudet vuodenvaihteessa 1937, jonka j\xc3\xa4lkeen hankittiin vaiheittain muidenkin Wuolijoen menestysn\xc3\xa4ytelmien filmausoikeudet. Vaala aloitti Niskavuoren naisten (1938) ohjaamisen kev\xc3\xa4ttalvella, mutta sen kuvaukset venyiv\xc3\xa4t vuoden loppuun asti, joten yhteiskunnallinen komediaelokuva Juurakon Hulda (1937) valmistui nopeammin._NEWLINE_Palo n\xc3\xa4ytteli miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osan komediassa Juurakon Hulda. Siit\xc3\xa4 tuli Suomi-Filmin siihen asti menestynein elokuva. Nimiosan n\xc3\xa4ytteli Irma Seikkula. Vastaavasti Niskavuoren naiset on vakavampi elokuva. Palo n\xc3\xa4ytteli hankalana roolina pidetty\xc3\xa4 Aarnea, joka potee identiteettikriisi\xc3\xa4 voimakastahtoisten naisten keskell\xc3\xa4. Rooli sai syvyytt\xc3\xa4 Palon karismasta. Niskavuoren naisten my\xc3\xb6t\xc3\xa4 Palon seitsem\xc3\xa4n elokuvan yhteisty\xc3\xb6 ohjaaja Vaalan kanssa j\xc3\xa4i toistaiseksi. Vaala oli Palon alkuaikojen elokuvauran ja ammatillisen kehityksen suunnann\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4. H\xc3\xa4n tuki Paloa siin\xc3\xa4 ettei t\xc3\xa4m\xc3\xa4 suhtautuisi uraansa liian vakavasti. Lis\xc3\xa4ksi Vaala neuvoi Paloa v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n turhaa \xc3\xa4lyllisyytt\xc3\xa4 ja luottamaan ohjaajan n\xc3\xa4kemykseen._NEWLINE_Vuosina 1938\xe2\x80\x931957 kuvattiin kaikkiaan viisi Wuolijoen n\xc3\xa4ytelmiin perustuvaa Niskavuori-elokuvaa. Palolla oli miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osa niist\xc3\xa4 nelj\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Niskavuoren naisia seurasi Vaalan ohjaama Loviisa \xe2\x80\x93 Niskavuoren nuori em\xc3\xa4nt\xc3\xa4 (1946), jossa Palo n\xc3\xa4ytteli Aarnen is\xc3\xa4\xc3\xa4, Juhania. Vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli Emma V\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4nen. Vuonna 1954 Palo teki paluun Niskavuorelle Edvin Laineen Niskavuoren Aarnessa, jossa h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli j\xc3\xa4lleen Aarne Niskavuorta. Nelj\xc3\xa4nnen kerran Palo n\xc3\xa4htiin Niskavuorella 1957, jolloin h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli Aarnen velipuolta ja Juhanin vanhinta poikaa, Juhani Mattilaa Laineen filmatisoinnissa Niskavuori taistelee.\n_START_SECTION_\nTalvisota keskeytt\xc3\xa4\xc3\xa4 uran\n_START_PARAGRAPH_\nTalvisodan syttyess\xc3\xa4 marraskuussa 1939 teatterit joutuivat sulkemaan ovensa. Palo vei vaimonsa ja poikansa evakkoon maaseudulle ja muutti n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Uuno Laakson luo, joka asui yksin Lallukan taiteilijakodissa. Sodan alkup\xc3\xa4ivin\xc3\xa4 h\xc3\xa4n kuljetti suuren joukon vanhuksia ja lapsia evakkoon Luopioisiin. Joulukuun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 Palo sai komennuksen Jyv\xc3\xa4skyl\xc3\xa4\xc3\xa4n sijoitettuun ilmatorjuntapatteriin. Siell\xc3\xa4 h\xc3\xa4n toimi p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa patterinp\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6n autonkuljettajana.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa4lirauhan aika\n_START_PARAGRAPH_\nRauhan tultua Suomen Kansallisteatteri aloitti j\xc3\xa4lleen n\xc3\xa4yt\xc3\xb6kset huhtikuusta l\xc3\xa4htien. V\xc3\xa4lirauhan kausi 1940\xe2\x80\x931941 oli taloudellisesti menestyk\xc3\xa4s teatterille. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa Tauno Palo oli jo tunnustettu ja monipuolisuudestaan kuulu n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6taiteilija. Palolla oli vuoden aikana ainoastaan nelj\xc3\xa4 roolia, mutta vastaavasti h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli kolmessa elokuvassa. V\xc3\xa4lirauhan aikana sai ensi-iltansa kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1939 kuvattu elokuva SF-paraati (1940). Se oli er\xc3\xa4\xc3\xa4nlainen matkailumainoselokuva vuoden 1940 Helsingin olympialaisia varten, mutta siit\xc3\xa4 tulikin \xe2\x80\x9dviimeisen viattomuuden ajan\xe2\x80\x9d taltiointi. Revyyelokuvassa esitell\xc3\xa4\xc3\xa4n Helsingin parhaita puolia ja ensimm\xc3\xa4isen tasavallan arkkitehtonisia saavutuksia. Ansa Ikosen ja Tauno Palon t\xc3\xa4hditt\xc3\xa4m\xc3\xa4n SF-Paraatin ikivihreit\xc3\xa4 musiikkikappaleita Potkut sain ja Nuoruuden s\xc3\xa4vel esitettiin heid\xc3\xa4n yhteiskiertuillaan viel\xc3\xa4 vuosikymmenten ajan._NEWLINE_Tammikuussa 1941 sai ensi-iltansa edelliskes\xc3\xa4n\xc3\xa4 kuvattu, Toivo S\xc3\xa4rk\xc3\xa4n ohjaama Kulkurin valssi (1941), joka ker\xc3\xa4si siihen asti korkeimman yleis\xc3\xb6n, noin puolitoistamiljoonaa katsojaa. Elokuva tarjosi kansalle todellisuuspakoista lohdutusta talvisodan ja jatkosodan v\xc3\xa4liss\xc3\xa4. Palon vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 n\xc3\xa4htiin j\xc3\xa4lleen Ansa Ikonen ja Regina Linnanheimolla oli elokuvassa sivuosa. Kulkurin valssi merkitsi Palolle mahdollisuutta hy\xc3\xb6dynt\xc3\xa4\xc3\xa4 koko taiteellista osaamistaan; siin\xc3\xa4 on paitsi vaativaa luonnetulkintaa, my\xc3\xb6s runsaasti laulukohtauksia. Elokuva on korostetusti nimenomaan Tauno Palon t\xc3\xa4htiesiintyminen, sill\xc3\xa4 Ikonen tulee tarinaan mukaan vasta elokuvan puoliv\xc3\xa4lin tienoilla. Lauluna Kulkurin valssi oli Palolle tuttu jo lapsuusvuosilta. _NEWLINE_Huhtikuussa 1941 tuli ensi-iltaan niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n S\xc3\xa4rk\xc3\xa4n ohjaama ylti\xc3\xb6romanttinen Kaivopuiston kaunis Regina (1941). 1800-luvun puoliv\xc3\xa4lin Helsinkiin sijoittuvassa elokuvassa Palon lemmitty\xc3\xa4 n\xc3\xa4ytteli Regina Linnanheimo. Elokuva sai arviolta 760\xc2\xa0000 katsojaa. Sota-ajan tapaan Kaivopuiston kaunis Reginakin on tyylipuhtaasti todellisuuspakoinen melodramaattinen pukuelokuva.\n_START_SECTION_\nJatkosodan viihdytyskiertueet\n_START_PARAGRAPH_\nJatkosodan syttyminen kes\xc3\xa4kuussa 1941 keskeytti aluksi Palon siivility\xc3\xb6t. P\xc3\xa4\xc3\xa4maja oli huomannut jo talvisodassa viihdytt\xc3\xa4misen tarpeellisuuden ja niinp\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4inen viihdytyskiertue j\xc3\xa4rjestettiin jo hein\xc3\xa4kuussa. Sotilasarvoltaan kersantti Palo ty\xc3\xb6skenteli viihdytyskiertueilla ja asemiesilloissa sek\xc3\xa4 siivility\xc3\xb6ss\xc3\xa4\xc3\xa4n Kansallisteatterissa. Palo kuului osana Kansallisteatterin n\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6ihin, kun seurue kiersi l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 rintamalinjoja ja ajautui ajoittain vaaraan neuvostoliittolaisten pommikoneiden takia. Palo kuului suosittujen asemiesiltojen vakioesiintyjiin. Iltamia j\xc3\xa4rjestettiin ymp\xc3\xa4ri Suomea, muun muassa Helsingiss\xc3\xa4, \xc3\x84\xc3\xa4nislinnassa, Tampereella, Oulussa ja Kuopiossa. Rintamalla asemiesiltoja saattoi kuunnella suorina radiol\xc3\xa4hetyksin\xc3\xa4. Illoissa esiintyi toisinaan my\xc3\xb6s ulkomaisia t\xc3\xa4hti\xc3\xa4, kuten Zarah Leander, Ilse Werner ja Sickan Carlsson._NEWLINE_Jostain syyst\xc3\xa4 Tauno Paloa ja monia h\xc3\xa4nen kollegoitaan alettiin sotavuosina pit\xc3\xa4\xc3\xa4 vakoilijoina. Oudon huhun alkuper\xc3\xa4 ei selvinnyt Palolle koskaan. H\xc3\xa4nen serkkunsa Lasse Autere kysyi kerran junassa: \xe2\x80\x9dTauno, pojat puhuvat aivan tosissaan, ett\xc3\xa4 sin\xc3\xa4 olet vakooja. Etk\xc3\xb6 voisi kirjoittaa heille jotakin?\xe2\x80\x9d. Palo raapusti jostain rep\xc3\xa4isem\xc3\xa4lleen paperinpalalle: \xe2\x80\x9dT\xc3\xa4m\xc3\xa4 maa ei koskaan sortua saa. Tauno Palo.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nJatkosodan aikaiset elokuvat\n_START_PARAGRAPH_\nJoulun alla 1941 sai ensi-iltansa p\xc3\xa4\xc3\xa4osin edelliskev\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 kuvattu Onnellinen ministeri (1941), jonka k\xc3\xa4sikirjoituksen pohjana oli saksalainen laulun\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4. Mainostoimistomaailmaan sijoittuvassa elokuvassa Palo esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 vauhdikkaasti n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4llisen kappaleen Raitiovaunulaulu. Niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n v\xc3\xa4lirauhan aikana kuvattiin Onni py\xc3\xb6rii (1942). Se pyrki toistamaan edellisvuonna menestynytt\xc3\xa4 Kulkurin valssia, mutta k\xc3\xa4sikirjoittaja Mika Waltari kirjoittikin aivan toisenlaisen tarinan. Uudessa elokuvassa ei ollut fantasiaa eik\xc3\xa4 loistoa ja 33-vuotiaan Palon n\xc3\xa4yttelem\xc3\xa4 orpokodin kasvatti k\xc3\xa4rsi ep\xc3\xa4uskottavuudesta. Toisaalta elokuva nosti ikivihreiden joukkoon Tatu Pekkarisen sanoittaman ja Matti Jurvan s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4n laulun V\xc3\xa4liaikainen. _NEWLINE_Musikaalinen Onnellinen ministeri sai jatkoa ruotsalaiselokuvan suomalaisversiosta Avioliittoyhti\xc3\xb6 (1942). Birgit Kronstr\xc3\xb6min ja Palon musiikkianti j\xc3\xa4\xc3\xa4 yhteen duettoon ja elokuva on rakenteltaan edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 hajanaisempi. Loppuvuodesta ensi-iltansa sai Puck (1942), joka alkaa romanttisena komediana, liikkuu farssin puolella ja p\xc3\xa4\xc3\xa4tyy melodraamana. Elokuva on ep\xc3\xa4tasainen ja er\xc3\xa4\xc3\xa4nlainen harjoitusty\xc3\xb6 seuraavaan suuren elokuvaan. Seuraavan vuoden syyskuussa valkokankaille tuli j\xc3\xa4lleen suuri eskapistinen melodraama, Stefan Zweigin novelliin pohjautuva Valkoiset ruusut (1943). H\xc3\xa4ik\xc3\xa4isev\xc3\xa4n varmalla k\xc3\xa4dell\xc3\xa4 tehdyn elokuvassa Palon vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 toimi Helena Kara._NEWLINE_Kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1943 Keuruulla kuvattiin Vaivaisukon morsian (1944), jossa n\xc3\xa4htiin Palon vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 j\xc3\xa4lleen Ansa Ikonen. Palon kohtaukset kuvattiin ennen sateiden alkamista, mutta talviset loppukohtaukset saatiin valmiiksi vasta marraskuussa. Saman vuoden kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Palo siirtyi takaisin Suomi-Filmiin per\xc3\xa4ti 25\xc2\xa0000 markan kuukausipalkalla. H\xc3\xa4nen kuukausipalkkansa Kansallisteatterissa oli 5\xc2\xa0900 markkaa. Palo oli miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osassa seikkailuelokuvassa Herra ja ylh\xc3\xa4isyys (1944), joka kuvattiin Nummelan hiekkakuopilla. Kuvauspaikalle oli lavastettu kokonainen meksikolaiskaupunki. Se j\xc3\xa4i Palon viimeiseksi sota-ajan elokuvaksi, sill\xc3\xa4 kev\xc3\xa4ttalvella 1944 Neuvostoliitto aloitti suurpommituksensa ja kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Palo siirrettiin kokonaan Puolustusvoimien palvelukseen.\n_START_SECTION_\nToisen maailmansodan j\xc3\xa4lkeen\n_START_PARAGRAPH_\nPalo sai ihailijoiltaan jatkuvasti ja usein my\xc3\xb6s h\xc3\xa4iritsev\xc3\xa4sti huomiota sotavuosien menestyselokuviensa j\xc3\xa4lkeen. Kotonaan Palo ei vastannut itse puhelimeen h\xc3\xa4irik\xc3\xb6iden vuoksi. H\xc3\xa4nen kotiovelleen ilmestyi tuon tuostakin nimikirjoitusten mets\xc3\xa4st\xc3\xa4ji\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nTeatterity\xc3\xb6t\n_START_PARAGRAPH_\nOlojen normalisoituessa Palo palasi Suomen Kansallisteatteriin puolentoista vuoden tauon j\xc3\xa4lkeen. Kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1945 Palolla oli p\xc3\xa4\xc3\xa4osa dalmatialaisen Marin Dr\xc5\xbei\xc4\x87in komediassa Tuhlaripoika, mutta harjoitusaika j\xc3\xa4i kovin lyhyeksi ja roolisuorituksesta tuli heikonlainen. Seuraavana syksyn\xc3\xa4 h\xc3\xa4n taasen onnistui maankiert\xc3\xa4j\xc3\xa4n roolissaan romanialaisessa n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Vaalien aattona. H\xc3\xa4nen tulkintaansa pidettiin l\xc3\xa4hes ihmetelt\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4, teknisesti varmana ja ilmaisultaan rikkaana. Niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n syyskaudella 1945 Palo sai merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n roolin prinssi Eerikin\xc3\xa4 August Strindbergin n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Kustaa Vaasa. Yleisen k\xc3\xa4sityksen mukaan Palo oli tuolloin saavuttanut t\xc3\xa4yden kypsyytens\xc3\xa4 luonteenkuvaajana. Huugo Jalkanen arvioi: \xe2\x80\x9dPalo ilmensi Eerikin psykopaattisuuden niin puhuvin piinatun sielun ilmein ja elein, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen esityksens\xc3\xa4 kasvoi v\xc3\xa4kev\xc3\xa4n ekspressiiviseen tehoon. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 tutkielmallaan h\xc3\xa4n kohosi luonnen\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n tasolle, ja t\xc3\xa4m\xc3\xa4 luomus saa katsojan odottamaan h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 jatkoa psykologisen luonnetulkinnan alalla.\xe2\x80\x9d My\xc3\xb6s Nils L\xc3\xbcchoukin ja Eino Krohn kehuivat Palon luonnetutkielmaa. Vuonna 1946 Palo kunnostautui mainiona Ventti-Villen\xc3\xa4 Mika Waltarin komediassa Omena putoaa. Tulevina vuosina Ventti-Villest\xc3\xa4 muodostui jonkinlainen koominen myytti. Palo itse piti kyseisest\xc3\xa4 roolista. H\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli selke\xc3\xa4 n\xc3\xa4kemys Villest\xc3\xa4, mutta vaikeuksia l\xc3\xb6yt\xc3\xa4\xc3\xa4 keinot roolin toteutukseen. Vasta viimeisess\xc3\xa4 kenraaliharjoituksessa h\xc3\xa4n huomasi luikahtavansa roolin sis\xc3\xa4\xc3\xa4n. Ventti-Ville oli my\xc3\xb6s kaupallinen menestys ja takuuvarma naurupommi. Palo osasi karrikoida roolinsa sopivan hienovaraisesti ja sai komiikkaa irti hahmonsa pienimmist\xc3\xa4kin liikkeist\xc3\xa4 ja eleist\xc3\xa4. Ventti-Villen elokuvaversiosta Palo ei ollut yht\xc3\xa4 innostunut, h\xc3\xa4nen mielest\xc3\xa4\xc3\xa4n Villeen liitetty rakkaustarina hajotti koko hahmon.\n_START_SECTION_\nElokuvaty\xc3\xb6t\n_START_PARAGRAPH_\nHeti kotiutumisensa j\xc3\xa4lkeen marraskuussa 1944 Palo ryhtyi kuvaamaan Ilmari Unhon elokuvaa Kolmastoista koputus (1945). Kuvausolosuhteet olivat niukat ja n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4t joutuivat tuomaan kuvauspaikoille omat lakanansa ja huopansa. Seuraavan kes\xc3\xa4n Palo piti vapaata kuvauksista johtuen perhe-el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ongelmista ja elokuvatuottajien vaikeuksista saada raakafilmi\xc3\xa4 ulkomailta._NEWLINE_Palon 1940-luvun loppupuolen merkitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 elokuvasuorituksia olivat muun muassa miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osa elokuvassa Loviisa \xe2\x80\x93 Niskavuoren nuori em\xc3\xa4nt\xc3\xa4 (1946) ja nimiosa elokuvassa Rosvo-Roope (1949). Ansa & Tauno -elokuvien ketju jatkui Edvin Laineen ohjaamalla teoksella Laitakaupungin laulu vuonna 1948.\n_START_SECTION_\n1950-luku\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Palolla oli 1950-luvulla enemm\xc3\xa4n elokuvarooleja kuin edellisell\xc3\xa4 vuosikymmenell\xc3\xa4. Sankariosat alkoivat vaihtua el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 kokeneen miehen rooleihin, ja h\xc3\xa4nen roolity\xc3\xb6ns\xc3\xa4 olivat aiempaa useammin sivuosia. Teatterity\xc3\xb6 nousi entist\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4mm\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4nen taiteilijanurallaan. Kolme viimeist\xc3\xa4 Ansa & Tauno -elokuvaa saivat ensi-iltansa 1950-luvulla. Yksityisel\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n Palo seurusteli Kirsti Ortolan kanssa, pariskunnalle syntyi poika 1954. Virallisesti Tauno Palo oli edelleen avioliitossa Sylvi Palon kanssa.\n_START_SECTION_\nElokuvaty\xc3\xb6t\n_START_PARAGRAPH_\nHelmikuussa 1950 tuli ensi-iltaan Matti Kassilan ohjaama Ansa & Tauno -elokuva Professori Masa. Samana vuonna Palolla oli Isoo-Antin rooli Ilmari Unhon pohjalaiskuvauksessa H\xc3\xa4rm\xc3\xa4st\xc3\xa4 poikia kymmenen. Palo sai suorituksestaan parhaan miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osan Jussi-palkinnon. Vuonna 1953 Palo n\xc3\xa4ytteli lemmenparia itse\xc3\xa4\xc3\xa4n 26 vuotta nuoremman Armi Kuuselan kanssa elokuvassa Maailman kaunein tytt\xc3\xb6. Satakunnan Kansa arvioi Palon suoritusta: \xe2\x80\x9dKovin set\xc3\xa4m\xc3\xa4iselt\xc3\xa4 h\xc3\xa4n jo alkaa vaikuttaa, varsinkin Armin hehke\xc3\xa4n nuoruuden rinnalla.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Vuosikymmenen puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 Palon elokuvaroolit alkoivat vaihtua ensirakastajasta i\xc3\xa4kk\xc3\xa4\xc3\xa4mm\xc3\xa4n miehen rooleihin. Niit\xc3\xa4 h\xc3\xa4n tulkitsi esimerkiksi kolmessa Kassilan ohjaamassa komediaelokuvassa. H\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli vanhan tuomarin osa elokuvassa Hilmanp\xc3\xa4iv\xc3\xa4t (1954). Taunon ja Ansan viimeisess\xc3\xa4 yhteisess\xc3\xa4 komediaelokuvassa Is\xc3\xa4n vanha ja uusi (1955) Palo oli viisikymppinen arkkitehti, joka oli j\xc3\xa4tt\xc3\xa4nyt vaimonsa Hillevi Lagerstamin n\xc3\xa4yttelem\xc3\xa4n nuoren naisen t\xc3\xa4hden. Elokuvassa Kuriton sukupolvi (1957) Palo on puolestaan hauskassa \xe2\x80\x9dhomeisen ukon\xe2\x80\x9d roolissa. William Markuksen ohjaamassa komediassa Neiti talonmies (1955) Palo n\xc3\xa4ytteli Nelly Lov\xc3\xa9nia vastaan asetelmana nuori nainen rakastuu vanhempaan mieheen ja vastoink\xc3\xa4ymisten j\xc3\xa4lkeen onni kukoistaa._NEWLINE_Edvin Laineen V\xc3\xa4in\xc3\xb6 Linna -filmatisoinnissa Tuntematon sotilas (1955) Palo n\xc3\xa4ytteli majuri Sarastiet\xc3\xa4. Vaikka hahmo ei kuulu \xe2\x80\x9daika velikultien\xe2\x80\x9d ydinjoukkoon, se on j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt mieliin erityisesti kohtauksesta, jossa Sarastie kuulee ja rankaisee Lammioon suivaantunutta Rokkaa. Jack Witikan palkituissa teoksissa Nukkekauppias ja kaunis Lilith sek\xc3\xa4 Mies t\xc3\xa4lt\xc3\xa4 t\xc3\xa4hdelt\xc3\xa4 Palo n\xc3\xa4ytteli sivuosia. Viimeinen Ikosen ja Palon yhteiselokuva Ratkaisun p\xc3\xa4iv\xc3\xa4t sai ensi-iltansa lokakuussa 1956. Vuonna 1959 Palolla oli kaksoisrooli elokuvassa Kovaa peli\xc3\xa4 Pohjolassa, jossa h\xc3\xa4nen vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n n\xc3\xa4htiin Suomen Neito, sittemmin television p\xc3\xa4\xc3\xa4kuuluttajana tunnetuksi tullut Teija Sopanen.\n_START_SECTION_\n1960-luku\n_START_PARAGRAPH_\n1960-luvulla Palosta oli tullut kansallinen instituutio. H\xc3\xa4nen valkokangasuransa p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi 1961. My\xc3\xb6hemmin 1960-luvulla h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli muutamissa televisioelokuvissa. Yhteisty\xc3\xb6 Ikosen kanssa jatkui televisiossa ja n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4kiertueella. Vuonna 1969 julkaistiin omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kerta K\xc3\xa4si syd\xc3\xa4mell\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nTeatterity\xc3\xb6t\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1963 Palon teatteriuraa oli kest\xc3\xa4nyt 35 vuotta. Sit\xc3\xa4 h\xc3\xa4n juhlisti Georg B\xc3\xbcchnerin n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Dantonin kuolema. N\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4 oli yleis\xc3\xb6menestys. Kauppalehti kirjoitti: \xe2\x80\x9dTauno Palo ei tavanomaisia juhlan\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n mainostamisia tarvitse \xe2\x80\x93 h\xc3\xa4nen juhlakatsomonsahan myytiin loppuun jo ajat sitten.\xe2\x80\x9d Lehden mukaan Palo totesi n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4nty\xc3\xb6ns\xc3\xa4 keskeisimm\xc3\xa4ksi asiaksi: \xe2\x80\x9dOn l\xc3\xb6ydett\xc3\xa4v\xc3\xa4 ihminen kaikista rooleista.\xe2\x80\x9d Sole Uexk\xc3\xbcll arvioi Helsingin Sanomissa: \xe2\x80\x9d'Kansallisena instituutiona juhlituksi tuleminen ja Dantonin rooli ovat kaksi kovin raskasta teht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 yhteensatutettaviksi; se tuskin oli loppuunharkittua, tuskin ty\xc3\xb6n arviointi juhlaensi-illan perusteella on oikeudenmukaistakaan?\xe2\x80\x9d Marraskuussa 1965 Kiven Nummisuutarit palasi Kansallisteatterin n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6lle. Palolla oli t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 tuotannossa Nikon rooli. Seuraavan vuoden alussa h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli j\xc3\xa4lleen tohtori Astrovia Vanja-enossa._NEWLINE_Vuonna 1961 Palo ja Ikonen kiersiv\xc3\xa4t Suomea Ansa Ikosen 25-vuotistaiteilijajuhlan merkeiss\xc3\xa4 komedialla Keisarinna. Palon ja Ikosen yhteisty\xc3\xb6 jatkui 1966\xe2\x80\x931967, jolloin he olivat vakioesiintyjin\xc3\xa4 Yleisradion uudessa televisiotuotannossa Tullaan tutuiksi. Vuonna 1968 Palo teki kiertueen 40-vuotisen n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4nuransa juhlistamiseksi. N\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli Leo Lenzin Rakkautta ristiin rastiin. Kiertueella olivat mukana Ansa Ikonen, Elli Castr\xc3\xa9n ja Martti Palo. Juhlakiertuetta jatkettiin edelleen kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1969.\n_START_SECTION_\n1970-luku\n_START_PARAGRAPH_\nPalo j\xc3\xa4i Suomen Kansallisteatterista el\xc3\xa4kkeelle 64-vuotiaana kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1973. Vuosina 1972\xe2\x80\x931975 h\xc3\xa4n levytti useita musiikkikappaleita ja teki vihdoin yhteisen albumin Ansa Ikosen kanssa. Kes\xc3\xa4isin h\xc3\xa4n matkusteli puolisonsa kanssa ymp\xc3\xa4ri Eurooppaa, er\xc3\xa4s heid\xc3\xa4n suosikkimaistaan oli Italia._NEWLINE_1970-luvulla Palo oli mukana kolmessa Kansallisteatterin n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4: S\xc3\xa4rkel\xc3\xa4 itte (1970), Miten haluatte (1972) ja Kristiina (1973). Ensin mainitussa h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli nimiosa Julius S\xc3\xa4rkel\xc3\xa4n\xc3\xa4. Helsingin Sanomat kirjoitti: \xe2\x80\x9dTauno Palo jaksoi ensi-illassa vet\xc3\xa4\xc3\xa4 koko mahdottoman kaaren \xc3\xa4rjyv\xc3\xa4st\xc3\xa4 kuparih\xc3\xa4rj\xc3\xa4st\xc3\xa4 lapsekkaasti kesyyntyv\xc3\xa4\xc3\xa4n ja sitten herrastuvaan uudesti syntyneeseen S\xc3\xa4rkel\xc3\xa4\xc3\xa4n komeasti. H\xc3\xa4nen juhlapuheestaan ei tullut farssia, vaan loppujakson pelastaja hauskasti eriteltyn\xc3\xa4 komediaty\xc3\xb6n\xc3\xa4.\xe2\x80\x9d My\xc3\xb6s Uusi Suomi arvioi Palon S\xc3\xa4rkel\xc3\xa4-tutkielman taiteelliseksi voitoksi. Palon joutsenlaulu Kansallisen lavalla oli sivuosa kauppias Allertsina August Strindbergin n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Kristiina. Se oli Kyllikki Forssellin 25-vuotisjuhlan\xc3\xa4yt\xc3\xa4nt\xc3\xb6. Aamulehti arvioi Palon sivuroolin \xe2\x80\x9dmieleenpainuvaksi ty\xc3\xb6ksi kaiken pys\xc3\xa4htyneisyyden keskell\xc3\xa4kin\xe2\x80\x9d. _NEWLINE_Ajatus uudesta Ansa & Tauno -elokuvasta putkahti esiin 1970-luvulla. Vuosikymmenen puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 Risto Jarvan kerrottiin olleen kiinnostunut yhteisty\xc3\xb6st\xc3\xa4, mutta se kariutui sopivan k\xc3\xa4sikirjoituksen puuttumiseen ja lopulta Jarvan varhaiseen kuolemaan 1977._NEWLINE_Palon oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 esiinty\xc3\xa4 Turun Kaupunginteatterissa n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Ihmisen hinta vuonna 1976, mutta h\xc3\xa4nen terveydentilansa oli siin\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin heikentynyt, ett\xc3\xa4 suunnitelma kaatui.\n_START_SECTION_\nElokuvien naisvastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4t\n_START_PARAGRAPH_\nAnsa Ikonen ja Tauno Palo tapasivat toisensa ensi kerran Koiton N\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xb6ll\xc3\xa4, mutta ty\xc3\xb6tovereita heist\xc3\xa4 tuli vasta kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1935. Tuolloin alettiin kuvata elokuvaa Kaikki rakastavat. Kaikkiaan Palo ja Ikonen tekiv\xc3\xa4t kaksitoista yhteiselokuvaa vuosina 1935\xe2\x80\x931956; komedioita, draamoja ja musiikkielokuvia. Suomalaiset saattoivat el\xc3\xa4\xc3\xa4 omia ilojaan ja surujaan suosikkipari Ansan ja Taunon kautta. Ikonen oli turvallinen naapurintytt\xc3\xb6hahmo, koko kansan Ansa, mik\xc3\xa4 nosti h\xc3\xa4net Palon keskeisimm\xc3\xa4ksi vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4ksi, vaikka moni muukin suosittu n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4t\xc3\xa4r n\xc3\xa4htiin useassa elokuvassa Palon lemmittyn\xc3\xa4. Ansa Ikonen ja Tauno Palo olivat Suomen ensimm\xc3\xa4inen t\xc3\xa4htipari, asetelma oli klassinen: tumma mies ja vaalea nainen. Kaikki rakastavat oli perustana tulevien vuosien Ansa ja Tauno -myytille. Elokuvan mainoskuvasta tuli ikoninen: Nuoruutta ja el\xc3\xa4m\xc3\xa4nuskoa uhkuvassa mustavalkokuvassa Palo ja Ikonen loikoilevat nurmella kes\xc3\xa4n vehreydess\xc3\xa4 ja ratkovat ristisanateht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4. Nuorten kasvojen hehkeytt\xc3\xa4 on korostettu onnistuneella valaistuksella. Kuvasta tehtiin er\xc3\xa4\xc3\xa4nlainen uusintaversio toiseksi viimeisen Ansa & Tauno -elokuvan yhteydess\xc3\xa4 vuonna 1955. Ikosen ja Palon tulkitsemat hahmot saivat toisensa kahdeksassa elokuvassa, mutta nelj\xc3\xa4 tuotosta p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi niin ik\xc3\xa4v\xc3\xa4sti, ett\xc3\xa4 valkokankaiden suosikkipari j\xc3\xa4i ilman yhteist\xc3\xa4 tulevaisuutta ennakoivaa loppusuudelmaa._NEWLINE_Er\xc3\xa4\xc3\xa4t aikalaiset olivat sangen varmoja, ett\xc3\xa4 Palo ja Ikonen olivat pariskunta my\xc3\xb6s yksityisel\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n. Palo joutui tuon tuostakin vastaamaan ohikulkijoiden kysymyksiin \xe2\x80\x9dAnsa-rouvan\xe2\x80\x9d kuulumisista. Ikonen kuvaili suhdettaan Paloon: \xe2\x80\x9dEl\xc3\xa4m\xc3\xa4nikuinen yst\xc3\xa4vyys on paljon arvokkaampi kuin hetken romanssi.\xe2\x80\x9d Paloa ja Ikosta pyydettiin usein esiintym\xc3\xa4\xc3\xa4n yhdess\xc3\xa4 eri tilaisuuksiin. Sotavuosina he k\xc3\xa4viv\xc3\xa4t viihdytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kasarmeilla ja joukko-osastoissa. Lis\xc3\xa4ksi he tekiv\xc3\xa4t sairaalak\xc3\xa4yntej\xc3\xa4 vaikeasti haavoittuneiden luo._NEWLINE_Tauno Palo n\xc3\xa4ytteli my\xc3\xb6s Regina Linnanheimon parina useissa elokuvissa, kuten Suotorpan tytt\xc3\xb6 (1940), Kaivopuiston kaunis Regina (1941), Onni py\xc3\xb6rii (1942) sek\xc3\xa4 Herra ja ylh\xc3\xa4isyys (1944). Helena Kara ja Palo muodostivat parin elokuvissa Puck (1942), Valkoiset ruusut (1943), Rosvo-Roope (1949) ja H\xc3\xa4n tuli ikkunasta (1952). Birgit Kronstr\xc3\xb6m ja Palo n\xc3\xa4htiin lemmenparina elokuvissa Onnellinen ministeri (1941), Avioliittoyhti\xc3\xb6 (1942) ja Amor hoi! (1950). Palon muita kuuluisia vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6it\xc3\xa4 vuosikymmenten vieriess\xc3\xa4 olivat muun muassa Ella Eronen, Elina Pohjanp\xc3\xa4\xc3\xa4 ja Anneli Sauli.\n_START_SECTION_\nElokuvasankaruus\n_START_PARAGRAPH_\nYleens\xc3\xa4 Palo oli naispuolisiin vastan\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6ihins\xc3\xa4 n\xc3\xa4hden romanttisen sankarin roolissa, kuten Arnold Kulkurin valssissa. Muutamissa elokuvissa, kuten Hilja, maitotytt\xc3\xb6 ja Vaivaisukon morsian, h\xc3\xa4nen roolihahmonsa oli kuitenkin seksuaalisesti ep\xc3\xa4vakaa. Er\xc3\xa4\xc3\xa4t hahmot edustivat puolestaan machismoa, kuten nimiosa Rosvo-Roopessa. Elokuvauransa loppuvaiheessa Palo n\xc3\xa4ytteli toisinaan ik\xc3\xa4\xc3\xa4ntymist\xc3\xa4 ja seksuaalisen energiansa menett\xc3\xa4mist\xc3\xa4 vastaan taistelevia miehi\xc3\xa4, kuten teoksissa Is\xc3\xa4n vanha ja uusi ja Tulipunainen kyyhkynen._NEWLINE_Vaikka Palo profiloitui heti elokuvauransa alusta sankarien ja rakastajien tulkitsijaksi, h\xc3\xa4n itse ei pit\xc3\xa4nyt sankarirooleista. H\xc3\xa4nen piti alati keksi\xc3\xa4 uusia tapoja sanoa \xe2\x80\x9dmin\xc3\xa4 rakastan sinua\xe2\x80\x9d ja etsi\xc3\xa4 aiheeseen tuoretta n\xc3\xa4k\xc3\xb6kulmaa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 turhautti h\xc3\xa4nt\xc3\xa4. Sankariosat vaikuttivat my\xc3\xb6s Palon ulkon\xc3\xa4k\xc3\xb6\xc3\xb6n, varsinkin hiustyylin osalta: h\xc3\xa4nen luonnonkiharat hiuksensa suoristettiin kuvauksia varten.\n_START_SECTION_\nRadioty\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nPalo oli mukana useissa radiokuunnelmissa 1930\xe2\x80\x931950-luvuilla. Yleens\xc3\xa4 h\xc3\xa4n teki kuunnelmia maanantaisin, kuten muutkin Radioteatteriin kuulumattomat n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4t. Maanantait olivat vapaap\xc3\xa4ivi\xc3\xa4 teatterista. Enimmill\xc3\xa4\xc3\xa4n n\xc3\xa4ill\xc3\xa4 maanantaikuunnelmilla arvioitiin olleen puolitoista miljoonaa kuuntelijaa. Yleisradion \xc3\xa4\xc3\xa4nitearkiston mukaan Palon radiodebyytti oli kuunnelma M\xc3\xb6kin ja syksyn poika vuonna 1938. Samana vuonna h\xc3\xa4n esitti ylioppilas Lassea Suomisen perhe -kuunnelmassa. Suosikkipari Ansa & Tauno esiintyiv\xc3\xa4t yhdess\xc3\xa4 kuunnelmissa Kaksintaistelu ateljeessa (1938) ja Pohjalaisia (1954), jossa Palo tulkitsi Jussin ja Ikonen Maijan osan. Vuonna 1949 Palo tulkitsi sotamies Beckmannin roolin Wolfgang Borchertin n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Ovien ulkopuolella. Suoritus arvioitiin yhdeksi Radioteatterin siihenastisen historian parhaista. Juhani Ahon romaaniin perustuvassa Juhassa (1950) Palo esitti Shemeikkaa. 1960-luvulla Palo esiintyi muutamassa kuunnelmassa. Vuonna 1968 h\xc3\xa4n luki n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 Omena putoaa Ventti-Villen monologin.\n_START_SECTION_\nVuodet 1934\xe2\x80\x931951\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Palo oli uransa aikana my\xc3\xb6s melko aktiivinen levylaulaja. H\xc3\xa4nen levytysuransa jakautui kahteen kauteen: 1934\xe2\x80\x931951 ja 1967\xe2\x80\x931975. Kaikkiaan h\xc3\xa4n levytti noin 85\xc2\xa0raitaa. Ensilevytys \xe2\x80\x9dTuulikki\xe2\x80\x9d on vuodelta 1934. Sen h\xc3\xa4n teki Dallap\xc3\xa9n solistina. Debyyttisingle\xc3\xa4 myytiin tuhatkunta kappaletta. Singlen B-puolesta, \xe2\x80\x9dMiksi poistuit luotani\xe2\x80\x9d, tuli er\xc3\xa4s vuoden 1934 menestystangoista. Jenkka nimelt\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dTuohinen sormus\xe2\x80\x9d (1934) antoi lis\xc3\xa4potkua Palon laulajanuralle. Huomattava osa Tauno Palon 1930-luvulla levytt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 lauluista oli tunteellisten kappaleiden sijasta nimenomaan reippaita jenkkoja, kuten \xe2\x80\x9dHulivilipoika\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dKun heili mun petti\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dSin\xc3\xa4 semmoinen, min\xc3\xa4 t\xc3\xa4mm\xc3\xb6inen\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Palo oli 1930-luvulla eritt\xc3\xa4in suosittu iskelmien tulkitsija, mik\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyi Yleisradion saaman toivepostin m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Kuulijat yksinkertaisesti rakastivat h\xc3\xa4nt\xc3\xa4. Ansa Ikosen ja Tauno Palon suositut musiikkielokuvat synnyttiv\xc3\xa4t lukuisia menestyss\xc3\xa4velmi\xc3\xa4. Erityisen t\xc3\xa4rke\xc3\xa4 t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 suhteessa oli SF-paraati (1940), jota on pidetty jopa kaikkein huomattavimpana suomalaisena filmimusikaalina. Kansansuosikeiksi kohosivat muun muassa sellaiset ikivihre\xc3\xa4t iskelm\xc3\xa4t kuten \xe2\x80\x9dPotkut sain\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dAh, eth\xc3\xa4n tied\xc3\xa4\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dNuoruuden s\xc3\xa4vel\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dN\xc3\xa4enh\xc3\xa4n valoisan taivaan\xe2\x80\x9d. Vaimokkeen (1936) nimis\xc3\xa4velm\xc3\xa4n levytti Palon sijasta Arvi Tikkala. Miehekkeess\xc3\xa4 (1936) Palo esitti tangon \xe2\x80\x9dMarjatta\xe2\x80\x9d. Vuonna 1942 Palo levytti Birgit Kronstr\xc3\xb6min kanssa Georg Malmst\xc3\xa9nin s\xc3\xa4vellyksen \xe2\x80\x9dShampanjakuhertelua\xe2\x80\x9d. Samana vuonna h\xc3\xa4n levytti viulun ja kitaran s\xc3\xa4est\xc3\xa4m\xc3\xa4n\xc3\xa4 laulelman \xe2\x80\x9dSoittoniekka\xe2\x80\x9d. Vuonna 1948 Tauno Palo levytti useita s\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4, kuten \xe2\x80\x9dLaulava syd\xc3\xa4n\xe2\x80\x9d, joka liittyi samannimiseen elokuvaan. 1950-luvulla Palon levylaulajan ura hiipui. H\xc3\xa4n levytti tuolloin ainoastaan kaksi musiikkikappaletta: \xe2\x80\x9dTukkilaisjenkka\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dPohjolan valkea kes\xc3\xa4y\xc3\xb6\xe2\x80\x9d vuonna 1951.\n_START_SECTION_\nVuodet 1967\xe2\x80\x931975\n_START_PARAGRAPH_\nNuori tenori, joka 1930-luvun liian korkealle sovitetuissa levytyksiss\xc3\xa4 kuulosti pahimmillaan kastraattisopraanolta, kypsyi vuosikymmenien saatossa el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 n\xc3\xa4hneeksi laulelmatulkiksi. Palo palasi levystudioille vuonna 1967, jolloin h\xc3\xa4n levytti suositun sodanvastaisen laulun \xe2\x80\x9dRuusu on punainen\xe2\x80\x9d sek\xc3\xa4 muun muassa kappaleet \xe2\x80\x9dPorlammin iltalaulu\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dRakkauden tuli\xe2\x80\x9d. Seuraavana vuonna h\xc3\xa4n levytti nelj\xc3\xa4n musiikkikappaleen EP:n, jonka tunnetuin laulu oli \xe2\x80\x9dRosvo-Roope\xe2\x80\x9d. Vuonna 1972 julkaistiin albumi Kulkurin kannel, joka nosti esille Tauno Palon laulelmatulkitsijana. T\xc3\xa4lt\xc3\xa4 levyll\xc3\xa4 ovat muun muassa kappaleet \xe2\x80\x9dErotessa\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dSuvisia suruja\xe2\x80\x9d. Vuonna 1974 Tauno Palo ja Ansa Ikonen tekiv\xc3\xa4t yhteisalbumin Ansa & Tauno, jolla he lauloivat vanhoja elokuvas\xc3\xa4velmi\xc3\xa4\xc3\xa4n, kuten \xe2\x80\x9dKulkurin valssi\xe2\x80\x9d. Sit\xc3\xa4 ennen he olivat levytt\xc3\xa4neet yhdess\xc3\xa4 ainoastaan kaksi kappaletta: \xe2\x80\x9dNuoruuden s\xc3\xa4vel\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dPotkut sain\xe2\x80\x9d marraskuussa 1940. Elokuvauriensa j\xc3\xa4lkeen Palo ja Ikonen esiintyiv\xc3\xa4t my\xc3\xb6s yhteisill\xc3\xa4 laulukeikoilla. Viimeiset levytyksens\xc3\xa4 Palo teki vuonna 1975. H\xc3\xa4n lauloi silloin Dallap\xc3\xa9-orkesterin 50-vuotisjuhlalevylle muutaman kappaleen, muun muassa jo vuonna 1934 levytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 tangon \xe2\x80\x9dM\xc3\xa4 ruusun tumman\xe2\x80\x9d (Miksi poistuit luotani)._NEWLINE_Tauno Palo suhtautui itse melko v\xc3\xa4h\xc3\xa4ttelev\xc3\xa4sti laulajanuraansa, jota h\xc3\xa4n luonnehti j\xc3\xa4lkeenp\xc3\xa4in seuraavasti: \xe2\x80\x9dEnh\xc3\xa4n min\xc3\xa4 mik\xc3\xa4\xc3\xa4n laulaja ole, en ole itse\xc3\xa4ni koskaan pit\xc3\xa4nyt sellaisena. Olen kyll\xc3\xa4 aina pit\xc3\xa4nyt laulusta, se on hieno asia. Mutta todelliset laulajat ovat aivan eri luokkaa \xe2\x88\x92 min\xc3\xa4 vain v\xc3\xa4h\xc3\xa4n rallattelin...\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nFilmografia\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Palo oli mukana yli 60\xc2\xa0n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4elokuvassa, useimmiten p\xc3\xa4\xc3\xa4osassa. Kaikki olivat mustavalkoelokuvia. Merkint\xc3\xa4 1 tarkoittaa, ett\xc3\xa4 elokuva on julkaistu DVD:n\xc3\xa4, 2 tarkoittaa VHS-julkaisua. BD tarkoittaa Blu-ray-julkaisua, ter\xc3\xa4v\xc3\xa4piirron taso ilmenee sen yhteydess\xc3\xa4 mainitussa numero-kirjainyhdistelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Finnkino Oy on julkaissut my\xc3\xb6s useita Tauno Palo -kokoelmia, joista kullakin on nelj\xc3\xa4 tai viisi Palon t\xc3\xa4hditt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 elokuvaa.\n_START_SECTION_\nMuistaminen\n_START_PARAGRAPH_\nHelsingin Kalliossa sijaitsee Palon mukaan nimetty Tauno Palon puisto, jossa on kuvanveist\xc3\xa4j\xc3\xa4 Kain Tapperin toteuttama Tauno Palon muistomerkki vuodelta 1993. Puisto sai nykyisen nimens\xc3\xa4 vuonna 1997. Yleisradion vuonna 2004 j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Suuret suomalaiset -\xc3\xa4\xc3\xa4nestyksess\xc3\xa4 Palo valittiin 55. suurimmaksi suomalaiseksi."