b'\n_START_ARTICLE_\nIroha\n_START_PARAGRAPH_\nIroha (jap. \xe3\x81\x84\xe3\x82\x8d\xe3\x81\xaf\xe6\xad\x8c, Iroha-uta, my\xc3\xb6s \xe4\xbc\x8a\xe5\x91\x82\xe6\xb3\xa2 tai \xe8\x89\xb2\xe8\x91\x89) on japaninkielinen runo, jota on k\xc3\xa4ytetty kana-tavuaakkosten j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4miseen. Kaikki 47 tavuaakkosta esiintyv\xc3\xa4t siin\xc3\xa4 kerran, joten se on t\xc3\xa4ydellinen pangrammi. Iroha on per\xc3\xa4isin Heian-kauden alkupuolelta ja se on kirjoitettu viimeist\xc3\xa4\xc3\xa4n vuonna 1079, vaikka se lienee todellisuudessa vanhempi. Samalta aikakaudelta tunnetaan my\xc3\xb6s kaksi muuta muistiapua: Ametsuchi no uta ja Taini-uta, mutta Ametsuchi no uta on k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 vain sanaluettelo eik\xc3\xa4 koherentti runo, toisin kuin Iroha ja Taini-uta. Tutkijat eiv\xc3\xa4t ole yksimielisi\xc3\xa4 runojen alkuper\xc3\xa4isest\xc3\xa4 tarkoituksesta, mutta niit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin laajalti muistiapuna kana-aakkoston opettelussa. Irohan korvasi lopulta nykyisin k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 oleva goj\xc5\xabon-j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 Meiji-kauden keskivaiheilla.\n_START_SECTION_\nHistoria ja merkitys\n_START_PARAGRAPH_\nIrohan laatijaa ei tunneta. Perinteisesti sen kirjoittajana on pidetty munkki K\xc5\xabkaita (k. 835), jonka nimiin on laitettu my\xc3\xb6s hiragana-aakkoston kehitt\xc3\xa4minen, mutta Irohan edustama fonologinen j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 on paljon my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4lt\xc3\xa4 ajalta, noin 150 vuotta K\xc5\xabkain kuoleman j\xc3\xa4lkeen: koska runossa ei ole erillisi\xc3\xa4 merkkej\xc3\xa4 tavuille \xe2\x80\x9de\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dye\xe2\x80\x9d, se lienee laadittu noin vuoden 950 j\xc3\xa4lkeen; my\xc3\xb6s imay\xc5\x8d-runomuodon k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 on osoitus my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4st\xc3\xa4 alkuper\xc3\xa4st\xc3\xa4. Irohan on my\xc3\xb6s sanottu olevan mukaelma buddhalaisen Daihatsu nehangy\xc5\x8d -s\xc5\xabtran jakeesta. Ensimm\xc3\xa4inen tunnettu maininta Irohasta on teoksessa Konk\xc5\x8dmy\xc5\x8d saish\xc5\x8d\xc5\x8d ky\xc5\x8d ongi vuodelta 1079. Iroha korvasi nopeasti muut muistirunot ja sit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettin yleisesti kana-aakkosten opetteluun Heian-kauden loppupuolelta l\xc3\xa4htien. Koska saman tavun kirjoittamiseen saatettiin useinkin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 monia erityyppisi\xc3\xa4 kanamerkkej\xc3\xa4, Irohan kaltaisille akkostoille oli tarvetta. Samalla Iroha edisti japanin kielen ortografian selkiytymist\xc3\xa4._NEWLINE_Irohan ja sen k\xc3\xa4yt\xc3\xb6n yleistymisen merkitys japanin kielen ja kirjoituksen kehitykselle oli ratkaiseva. Sill\xc3\xa4 oli huomattava rooli lukutaidon levi\xc3\xa4misess\xc3\xa4, sill\xc3\xa4 se oli muuttumattomana ja pienen\xc3\xa4 kirjainluettelona suurien ihmisjoukkojen opittavissa. Se m\xc3\xa4\xc3\xa4ritteli viel\xc3\xa4 nyky\xc3\xa4\xc3\xa4nkin k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 olevat 47 kirjaintyyppi\xc3\xa4, lukuun ottamatta my\xc3\xb6hemmin lis\xc3\xa4tty\xc3\xa4 kirjainta \xe2\x80\x9dn\xe2\x80\x9d, ja se my\xc3\xb6s varmisti periaatteen, jonka mukaan seion- ja dakuon-\xc3\xa4\xc3\xa4nteille ei ole erillisi\xc3\xa4 kirjaimia (esimerkiksi \xe2\x80\x9dka\xe2\x80\x9d vs. \xe2\x80\x9dga\xe2\x80\x9d) . Sill\xc3\xa4 oli joitakin huonoja puolia: koska Iroha-\xc3\xa4\xc3\xa4nnej\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 s\xc3\xa4ilyi muuttumattomana, se ei pysynyt puhutun kielen \xc3\xa4\xc3\xa4nnemuutosten tahdissa ja ajan kuluessa kirjoitettu ja puhuttu kieli loittonivat toisistaan._NEWLINE_Irohaa k\xc3\xa4ytettiin my\xc3\xb6s l\xc3\xa4nsimaisten aakkosten tavoin. Sit\xc3\xa4 hy\xc3\xb6dynnettiin esimerkiksi luetteloissa ja sanakirjoissa sis\xc3\xa4ll\xc3\xb6n j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4miseksi. Varhaisimmat Irohaa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t sanakirjat laadittiin jo Heian-kauden loppuvaiheilla: niist\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4inen on Iroha jiruish\xc5\x8d, joka kirjoitettiin vuosien 1144\xe2\x80\x931181 v\xc3\xa4lill\xc3\xa4.'