b'\n_START_ARTICLE_\nSkyclad\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nYhtyeen perustivat vuonna 1990 Sabbatin entinen laulaja Martin Walkyier ja Satanin sek\xc3\xa4 Pariahin kitaristi Steve Ramsey sen j\xc3\xa4lkeen kun Walkyier l\xc3\xa4hti Sabbatista kitaristi Andy Sneapin kanssa k\xc3\xa4ydyn riidan p\xc3\xa4\xc3\xa4tteeksi, joka koski yhtyeen  musiikillista suuntautumista. Kaksikon tarkoituksena oli koota paras pakanametalliyhtye. Yhtye saatiin kasaan toisen entisen Pariahin j\xc3\xa4senen, basisti Graeme Englishin ja rumpali Keith Baxterin liittyess\xc3\xa4 yhtyeeseen. He allekirjoittivat sopimuksen saksalaisen Noise Recordsin kanssa, jonka j\xc3\xa4lkeen he nauhoittivat ja julkaisivat albumin The Wayward Sons of Mother Earth vuonna 1991. Albumin kannen suunnitteli Garry Sharpe-Young. Albumia pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n maailman ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 folk metal -albumina._NEWLINE_Overkillin kanssa tehdyn kiertueen j\xc3\xa4lkeen he ottivat viulisti-kosketinsoittaja Fritha Jenkinsin uudeksi j\xc3\xa4senekseen ja toiseksi kitaristikseen he ottivat Baxterin vanhan yst\xc3\xa4v\xc3\xa4n Dave Pughin, n\xc3\xa4in mahdollistaen enemm\xc3\xa4n folk-perusteisen soundin saamisen seuraavalle albumilleen, A Burnt Offering for the Bone Idol, joka ilmestyi vuonna 1992. Jonah\xe2\x80\x99s Ark ilmestyi vuonna 1993 ja Prince of the Poverty Line ilmestyi vuotta my\xc3\xb6hemmin, vuonna 1994. Cath Howell korvasi Fritha Jenkinsin, joka oli p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4nyt perheenlis\xc3\xa4yksen johdosta ryhty\xc3\xa4 vet\xc3\xa4yty\xc3\xa4 pois._NEWLINE_Howell p\xc3\xa4\xc3\xa4tti palata opintojensa pariin ja h\xc3\xa4net korvasi Georgina Biddle vuoden 1995 The Silent Whales of Lunar Sea -albumilla, jonka julkaisun j\xc3\xa4lkeen Baxter ja Pugh l\xc3\xa4htiv\xc3\xa4t yhtyeest\xc3\xa4. Puutteellisen kokoonpanon johdosta yhtye ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 kyennyt l\xc3\xa4hte\xc3\xa4 kiertueelle, vaikkakin he korvasivat l\xc3\xa4mmittelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 Tiamatin Black Sabbathin Forbidden-kiertueella Englannissa vuonna 1995. Samaan aikaan yhtye valmisteli Irrational Anthems -albumia, joka julkaistiin seuraavan vuoden alussa._NEWLINE_Oui Avant-Garde \xc3\x81 Chance nauhoitettiin vuoden aikajaksolla ja kuten Irrational Anthemsilla, k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 oli sessiorumpali. The Answer Machine? seurasi vuonna 1997, vaikkakin yhtyeell\xc3\xa4 ei ollut vakituista rumpalia, mutta rumpali Jay Graham ja kitaristi Kevin \xe2\x80\x9dRiddler the Fiddler\xe2\x80\x9d Ridley, joka oli ollut ennen yhtyeen tuottaja ja laulaja-kitaristi Forgodsakessa, liittyi vuonna 1998 Skycladiin ja he alkoivat nauhoittaa Vintage Whine -albumia, joka julkaistiin vuonna 1999._NEWLINE_Kokoonpano pysyi muuttumattomana Folk\xc3\xa9mon-albumin nauhoituksen ajan, mutta perustajaj\xc3\xa4sen Walkyier l\xc3\xa4hti yhtyeest\xc3\xa4 vuonna 2001, vedoten useisiin syihin, kuten rahallisiin vaikeuksiin tai yhtyeen haluttomuuteen kiert\xc3\xa4\xc3\xa4 Etel\xc3\xa4-Amerikassa, johtuen turvallisuusongelmista. Muut yhtyeen j\xc3\xa4senet kuitenkin kertoivat eron suurimmaksi vaikuttimeksi Walkyierin happaman luonteen, joka vaikutti yhtyeen sis\xc3\xa4iseen vakauteen. Walkyier perusti The Clan Destinedin. Monille faneille, Walkyierin sanoitukset ja laulutyyli olivat yhtyeen p\xc3\xa4\xc3\xa4houkuttimet ja pelko siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen l\xc3\xa4ht\xc3\xb6ns\xc3\xa4 yhtyeest\xc3\xa4 tarkoitti sen hajoamista. Rumpali Jay Grahamin (joka l\xc3\xa4hti pian Walkyierin j\xc3\xa4lkeen) korvaaminen ja Kevin Ridleyn vaihtaminen laulajaksi, ryhm\xc3\xa4 ryhtyi toimeen hajoamispelkojen h\xc3\xa4vitt\xc3\xa4miseksi ja julkaisi vuonna 2002 albumin No Daylights... Nor Heel Taps, joka sis\xc3\xa4lsi studioversioita Skycladin \xe2\x80\x9dirlantilaisista pubiversioista\xe2\x80\x9d uudessa kokoonpanossaan. Albumia edelsi single Swords of a Thousand Men, vuonna 2001. Singlen p\xc3\xa4\xc3\xa4kappale, alun perin Tenpole Tudorin esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4n\xc3\xa4, oli my\xc3\xb6s Folk\xc3\xa9mon-albumin bonuskappaleena, vaikkakin eri versiona. Single k\xc3\xa4sitti kaksi nauhoitusta kappaleesta, toinen Ridleyn laulamana ja toinen Ridleyn sek\xc3\xa4 Tenpole Tudorin laulajan, Edward Tudor-Polen yhteislauluna. Singlen/albumin julkaisua siivitti kiertue The Same... But Different, suurin kiertue jonka yhtye oli tehnyt aikoihin. Vuonna 2001 yhtyeen entinen levy-yhti\xc3\xb6 julkaisi Another Fine Messin, joka sis\xc3\xa4lsi livetallenteita vuodelta 1995 ja EP:n Outrageous Fourtunes._NEWLINE_Walkyierin ja muiden j\xc3\xa4senten kiistelty\xc3\xa4 laulujen tekij\xc3\xa4noikeuksista ja kappeleidensa rojalteista, vuonna 2004 julkaistu A Semblance of Normality oli ensimm\xc3\xa4inen albumi sitten Walkyierin l\xc3\xa4hd\xc3\xb6n. Sen tyyli on eritt\xc3\xa4in paljon samanlaista kuin aikaisemmilla julkaisuilla, Ridleyn sanoitusten yritt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 seurata samoja teemoja ja tyyli\xc3\xa4 kuin Walkyierin, pit\xc3\xa4en kuitenkin oman identiteettins\xc3\xa4. Albumi on todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti ollut heid\xc3\xa4n laajalevikkisin julkaisunsa, johtuen paremmasta jakelusta ja viidakkorummun toiminnasta. Albumi on saanut paljon kehuja kriitikoilta, erityisesti englanninkielisiss\xc3\xa4 maissa, joissa ironista kyll\xc3\xa4, yhtye on melko tuntematon. Kuitenkin Etel\xc3\xa4-Amerikassa ja Euroopassa he ovat olleet todella suosittuja jo vuosien ajan, erityisesti Saksassa ja Kreikassa._NEWLINE_Vuonna 2006 Skyclad julkaisi omakustanne-EP:n Jig-A-Jig. Uutta albumia suunniteltiin saman vuoden syksyksi, mutta Black Lotus Records ajautui konkurssiin vain muutama kuukausi sen j\xc3\xa4lkeen, kun Skyclad siirtyi sinne alkuvuodesta 2006. Korvaavaksi levy-yhti\xc3\xb6ksi saatiin Scarlet Records, ja sen kautta yhtye julkaisi 22. toukokuuta 2009 albumin In the... All Together.'