b'\n_START_ARTICLE_\nKauhukirjallisuus\n_START_PARAGRAPH_\nKauhukirjallisuus on kirjallisuuden laji, joka k\xc3\xa4sittelee kauhua her\xc3\xa4tt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 asioita tai olentoja. Usein tarkoituksena on her\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 lukijassa samaa kauhun tunnetta, jota teoksen henkil\xc3\xb6tkin kokevat. Yliluonnolliset ilmi\xc3\xb6t ovat perinteisesti k\xc3\xa4ytetty teema, esimerkiksi kummitukset, vampyyrit ja ihmissudet. Kauhukirjallisuus ei kuitenkaan v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 yliluonnollisuuksia, vaan voi k\xc3\xa4sitell\xc3\xa4 esimerkiksi julmia rikoksia.\n_START_SECTION_\nVarhainen kauhukirjallisuus\n_START_PARAGRAPH_\nKauhuteemoja on l\xc3\xb6ydett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 vanhimmista myyteist\xc3\xa4 ja kummitus-, vampyyri- yms. tarinat ovat kuuluneet kansanperinteeseen ymp\xc3\xa4ri maailmaa. Grimmin veljesten kokoamat ja toimittamat kansansadut sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4t kauhuelementtej\xc3\xa4._NEWLINE_Modernin kauhukirjallisuuden juuret ovat 1700\xe2\x80\x931800-lukujen vaihteen englantilaisessa goottilaisessa romaanissa, joka liittyi kirjallisuuden romanttiseen suuntaukseen, kuvaten ihmismielen selitt\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6nt\xc3\xa4 ja pime\xc3\xa4\xc3\xa4 puolta. Kauhufiktiota onkin kutsuttu my\xc3\xb6s kauhuromantiikaksi, mutta termi sopii huonosti suureen osaan uudempaa kauhua. Goottilaisen kauhun perusteoksena on pidetty Horace Walpolen The Castle of Otrantoa (1764). Goottilaiselle romaanille tyypillist\xc3\xa4 ovat kirotut paikat, suvussa kulkevat kiroukset, aaveet, hulluus jne. Tyylin nimi tulee siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 tarinat sijoitettiin usein (uus)goottilaisiin rakennuksiin. Mary Shelleyn Frankenstein, uusi Prometheus vuodelta 1818 on tunnettu goottilaisen romaanin muunnelma, joskin sit\xc3\xa4 on pidetty my\xc3\xb6s ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 tieteisromaanina. My\xc3\xb6h\xc3\xa4isempi goottilaisen romaanin perillinen on Bram Stokerin Dracula. _NEWLINE_Goottilaisen romaanin suurelta osin korvasivat Englannissa viktoriaanisella kaudella lyhyet kummitustarinat, joiden mestariksi on mainittu M. R. James ja parhaiksi tarinoiksi Algernon Blackwoodin \xe2\x80\x9dPajut\xe2\x80\x9d ja Oliver Onionsin \xe2\x80\x9dKutsuva kaunokainen\xe2\x80\x9d (suomeksi antologiassa Englantilaiset aaveet). _NEWLINE_Merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 kauhukirjallisuuden vaikuttaja 1800-luvulla oli Edgar Allan Poe, joka k\xc3\xa4ytti goottilaistyyppist\xc3\xa4 kuvastoa ja kehitti kauhua enemm\xc3\xa4n psykologiseen suuntaan. Yliluonnollisuuksilla on v\xc3\xa4h\xc3\xa4n tai ei lainkaan osuutta Poen tarinoissa, muuten kuin symbolisessa merkityksess\xc3\xa4. Poe otti my\xc3\xb6s paljon vaikutteita omasta el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n. Poe on harvoja kauhukirjallisuutta kirjoittaneita, joilla on keskeinen asema my\xc3\xb6s valtavirtakirjallisuudessa. Kauhun vaikuttajana l\xc3\xa4hes yht\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 on H. P. Lovecraft, vaikka h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 ei valtavirtakirjallisuudessa pidet\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n Poeen verrattavana.\n_START_SECTION_\nKauhukirjallisuus nykyisin\n_START_PARAGRAPH_\nEr\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 kauhun nykyjuonteena on ollut \xc3\xa4\xc3\xa4rimm\xc3\xa4isen v\xc3\xa4kivallan tavoittelu (etenkin splatterpunk). Suuri osa nykykauhusta onkin hyvin v\xc3\xa4kivaltaista, mutta genrest\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyy silti yh\xc3\xa4 muitakin ulottuvuuksia. _NEWLINE_Nykyisist\xc3\xa4 kauhukirjailijoista varmasti tunnetuin on Stephen King, joka aloitti uransa vuonna 1974 ilmestyneell\xc3\xa4 Carrie\xe2\x80\x93kirjallaan. Stephen Kingin ansioksi katsotaan muun muassa kauhun tuominen perinteisilt\xc3\xa4 goottilaistyyppisilt\xc3\xa4 tapahtumapaikoilta (hautausmaat, vanhat linnat jne.) sivistyneen yhteiskunnan ja uuden teknologian keskelle. Clive Barker pyrki 1980-luvulla kirjoittamillaan Veren kirjoilla kauhun peruskliseiden kiert\xc3\xa4miseen. Anne Rice on jatkanut vampyyriromaanin perinnett\xc3\xa4 aiempaa psykologisemmin. Thomas Harrisin Hannibal Lecteri\xc3\xa4 kuvaavat kirjat elokuvaversioineen ovat osaltaan vaikuttaneet siihen, ett\xc3\xa4 \xe2\x80\x9deksentrisist\xc3\xa4\xe2\x80\x9d ja yli\xc3\xa4lykk\xc3\xa4ist\xc3\xa4 sarjamurhaajista on tullut nykyviihteess\xc3\xa4 jopa kliseenomaisia hahmoja. _NEWLINE_Muita tunnettuja nykykauhukirjailijoita ovat muun muassa Dan Simmons, Joe R. Lansdale, Ramsey Campbell, R. L. Stine ja Peter Straub.\n_START_SECTION_\nKauhukirjallisuus Suomessa\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4inen suomalainen kauhuromaani oli vuonna 1851 julkaistu Axel Gabriel Ingeliuksen Det gr\xc3\xa5a slottet joka suomennettiin vuonna 1888 nimell\xc3\xa4 Harmaa linna. Sakari Topelius oli kirjoittanut kauhunovelleja jo 1840-luvulla ja 1859 ilmestyi h\xc3\xa4nen tunnettu romaaninsa Linnaisten kartanon viheri\xc3\xa4 kamari. Mika Waltari puolestaan kirjoitti aikanaan Poe-vaikutteisia kauhunovelleja nimimerkill\xc3\xa4 Kristian Korppi. Kotimaista nykykauhua edustavat muun muassa Boris Hurtta ja Kari Nenonen._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4inen akateeminen kauhuromantiikan tutkimus Suomessa lienee kirjallisuudentutkija Eino Railon v\xc3\xa4it\xc3\xb6skirja Haamulinna, joka tarkastettiin Helsingin yliopistossa 1925. Alaotsikkona on Aineistohistoriallinen tutkimus Englannin kauhuromantiikasta. Vuonna 2007 ilmestyi Jukka Sarjalan teos Salonkien aaveet, joka k\xc3\xa4sittelee Suomen varhaista kauhukirjallisuutta.'