b'\n_START_ARTICLE_\nKlassismin musiikki\n_START_SECTION_\nKlassismin ajan yhteiskunta ja taide\n_START_PARAGRAPH_\nKlassismin ajan Eurooppaa hallitsivat suuret keskitetysti johdetut valtiot. L\xc3\xa4ntisen Euroopan keskeisi\xc3\xa4 valtioita olivat Ranska ja Englanti. It\xc3\xa4-Euroopassa johtavasta asemasta kilpailivat Preussin, It\xc3\xa4valta-Unkarin ja Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n yksinvaltaiset monarkiat. Maatalouden kehittyminen johti Euroopan v\xc3\xa4kiluvun voimakkaaseen kasvuun. Kaupan ja teollisuuden lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyminen vahvisti varakkaan porvariss\xc3\xa4\xc3\xa4dyn yhteiskunnallista asemaa, ja niin keskiajalta jatkunut valtakamppailu aristokratian ja porvariss\xc3\xa4\xc3\xa4dyn v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 alkoi kallistua porvariss\xc3\xa4\xc3\xa4dyn puolelle. Euroopan suurkaupungit ja hovit olivat hyvin kosmopoliittisia. Monet monarkit olivat ulkomaalaisia: esimerkiksi Englannin, Ruotsin ja Puolan kuninkaat sek\xc3\xa4 Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n keisarinna Katariina Suuri olivat saksalaissyntyisi\xc3\xa4. Ranskaa k\xc3\xa4ytettiin hovien kielen\xc3\xa4 niin Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kuin Preussissakin. Tiedemiehet ja taiteilijat matkustivat laajalti ja toimivat eri hoveissa. Aikansa merkitt\xc3\xa4vin oopperalibretisti, italialainen Pietro Metastasio, ty\xc3\xb6skenteli keisarin hovissa Wieniss\xc3\xa4._NEWLINE_Ajan merkitt\xc3\xa4vin filosofinen koulukunta oli valistus, jonka juuret olivat edellisvuosisadan tieteen edistysaskelissa. Yleisesti ajateltiin, ett\xc3\xa4 yhteiskunnallisia ja sosiaalisia ongelmia voitaisiin ratkaista ilmi\xc3\xb6iden tarkalla havainnoinnilla ja kokemuspohjaisella j\xc3\xa4rkeilyll\xc3\xa4 samalla tavoin kuin luonnontieteellisi\xc3\xa4 ongelmiakin. Valistuksen ajan merkitt\xc3\xa4vimpi\xc3\xa4 filosofeja olivat Voltaire ja Jean-Jacques Rousseau, jotka aikansa yhteiskunnan r\xc3\xa4ikeiden sosiaalisten ep\xc3\xa4oikeudenmukaisuuksien takia kehittiv\xc3\xa4t ihmisoikeuksien k\xc3\xa4sitteen. Heid\xc3\xa4n vapausk\xc3\xa4sityksens\xc3\xa4 johti v\xc3\xa4lillisesti Ranskan suureen vallankumoukseen, ja monet heid\xc3\xa4n yhteiskunnallisista ajatuksistaan sis\xc3\xa4ltyv\xc3\xa4t Yhdysvaltojen itsen\xc3\xa4isyysjulistukseen, perustuslakiin ja Bill of Rights:iin._NEWLINE_1700-luvun Euroopan kosmopoliittisuus ilmeni ajan musiikista. Johann Joachim Quantz esitti vuonna 1752, ett\xc3\xa4 ihanteellinen musiikki yhdist\xc3\xa4isi kaikkien kansallisten perinteiden parhaat puolet. Quantzin n\xc3\xa4kemys sai osakseen niin suurta suosiota, ett\xc3\xa4 er\xc3\xa4\xc3\xa4n ranskalaisen musiikkikriitikon mukaan jo vuoteen 1785 menness\xc3\xa4 oli olemassa en\xc3\xa4\xc3\xa4 "vain yksi, koko Euroopan musiikki". Musiikkia luotiin edelleen p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa hoveissa ja kirkon piiriss\xc3\xa4, mutta uudenlaiset julkiset konsertit toivat muusikoille mahdollisuuden luoda uraa my\xc3\xb6s n\xc3\xa4iden instituutioiden ulkopuolella. Musiikin harrastaminen oli levinnyt suuresti kasvaneessa keskiluokassa, mik\xc3\xa4 loi kysynt\xc3\xa4\xc3\xa4 laajalle musiikin kustannustoiminnalle. S\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4t hankkivat usein lis\xc3\xa4tuloja s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ja julkaisemalla teoksia amat\xc3\xb6\xc3\xb6rien esitett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. Musiikkiel\xc3\xa4m\xc3\xa4n yleisen vilkastumisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 my\xc3\xb6s musiikkia k\xc3\xa4sittelevi\xc3\xa4 lehti\xc3\xa4 alkoi ilmesty\xc3\xa4 ja mielenkiinto musiikin historiaa kohtaan lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi.\n_START_SECTION_\nKlassismin musiikin yleisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\n1700-luvulla k\xc3\xa4sitys ihmisen tunteista muuttui, kun barokin ajan affektiopista luovuttiin. Uuden n\xc3\xa4kemyksen mukaan tunteet olivat jatkuvasti muuttuvia ja joskus jopa ristiriitaisia reaktioita yksil\xc3\xb6n ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\xc3\xb6n ja ajatuksiin. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 mahdollisti my\xc3\xb6s ristiriitaisten tunteiden esitt\xc3\xa4misen yhden teoksen osan tai jopa teeman sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4._NEWLINE_Klassismin musiikissa keskityttiin aikaisempaa enemm\xc3\xa4n melodioihin. Melodiaa k\xc3\xa4siteltiin tavallisesti periodeina: teoksen melodinen aines jakautui pienempiin jaksoihin, ja n\xc3\xa4iden lyhyiden jaksojen v\xc3\xa4lisist\xc3\xa4 suhteista muodostui koko teoksen rakenne. Pienimm\xc3\xa4t musiikilliset ajatukset esitettiin yleens\xc3\xa4 kahden tai nelj\xc3\xa4n tahdin mittaisissa jaksoissa. Kahdesta tai useammasta jaksosta muodostui periodi, joka p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi kadenssiin, ja koko teos tai teoksen osa koostui kahdesta tai useammasta per\xc3\xa4kk\xc3\xa4in esitetyst\xc3\xa4 periodista. Jaksojen ja osien ajatus oli lainattu retoriikasta. Heinrich Christoph Koch vertasi teoksessaan Versuch einer Anleitung zur Composition musiikillisen fraasin osia lauseen subjektiin ja predikaattiiin ja totesi, ett\xc3\xa4 jaksoista ja osista koostuva musiikin rakenne on v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6n, jotta melodia saataisiin ymm\xc3\xa4rrett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi ja tunteisiin vetoavaksi, samalla tavalla kuin lauseet ja virkkeet tekev\xc3\xa4t puheen ymm\xc3\xa4rrett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. Teosten harmonia rakennettiin tukemaan teoksen rakennetta. Eri osien v\xc3\xa4liset kadenssit oli organisoitu niin, ett\xc3\xa4 heikoimmat sijoittuivat jaksojen ja vahvimmat periodien, osien ja teosten loppuun. Sointukulut oli my\xc3\xb6s hierarkisoitu. Sointukulku I\xe2\x80\x93V\xe2\x80\x93I toistui yleens\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 pieness\xc3\xa4 mittakaavassa jaksojen sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 my\xc3\xb6s suuremmassa mittakaavassa._NEWLINE_Koska teosten harmonia toimi melodian tukena ja korostajana eik\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 ajanut teosta eteenp\xc3\xa4in, soinnut vaihtuivat s\xc3\xa4vellyksiss\xc3\xa4 hitaammin kuin aikaisemmin. S\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4t pyrkiv\xc3\xa4t kompensoimaan hitaampaa harmonista rytmi\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 sointujen kuviointia tai muita rytmisi\xc3\xa4 keinoja. Erityisesti kosketinsoitinmusiikissa yleinen tehokeino oli niin sanottu Albertin basso. Se on nimetty italialaisen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n Domenico Albertin mukaan, joka k\xc3\xa4ytti tehokeinoa usein. Albertin bassossa sointu hajotetaan lyhytkestoisten yksitt\xc3\xa4isten nuottien toistuvaksi kuvioksi, joka luo teokselle melodiaa korostavan erityisen sointutaustan._NEWLINE_Klassismin aikana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4t suosivat duuris\xc3\xa4vellajeja. Barokin aikana Antonio Vivaldin konsertoista yli nelj\xc3\xa4nnes oli mollis\xc3\xa4vellajissa ja Johann Sebastian Bachin konsertoista noin puolet, mutta klassismin ajan s\xc3\xa4velt\xc3\xa4jien, kuten Johann Christian Bachin, Joseph Haydnin tai Mozartin, teoksissa mollis\xc3\xa4vellajien osuus on alle kymmenesosa. Duuria pidettiin mollia luonnollisempana ja miellytt\xc3\xa4v\xc3\xa4mp\xc3\xa4n\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi keskittyminen duureihin mahdollisti l\xc3\xa4heisten mollis\xc3\xa4vellajien k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4misen kontrastina teoksen sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Klassismin musiikille tyypilliseksi muodoksi muodostui teoksen sis\xc3\xa4inen liike alun duuris\xc3\xa4vellajista ja p\xc3\xa4\xc3\xa4teemasta runsaan moduloinnin ja teeman kehittelyn s\xc3\xa4vytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n mollis\xc3\xa4vellajiin sek\xc3\xa4 lopuksi takaisin alun s\xc3\xa4vellajiin. Musiikki ik\xc3\xa4\xc3\xa4n kuin esitti tarinan, jossa alun tasaisesta onnellisuudesta kuljettiin vaikeuksien kautta voittoon \xe2\x80\x93 takaisin alun onnen tilaan.\n_START_SECTION_\nSonaattimuoto\n_START_PARAGRAPH_\nKlassismin ajalle tultaessa monet barokkimusiikin muodot j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t pois muodista. S\xc3\xa4velt\xc3\xa4jien lakattua s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4 preludeja, toccatoja, fuugia ja tanssisarjoja vallitsevaksi kosketinsoitinmusiikin muodoksi nousi kolmi- tai neliosainen sonaatti. Sonaatin kaltaisia moniosaisia teoksia s\xc3\xa4vellettiin my\xc3\xb6s erilaisille kamarimusiikkikokoonpanoille. Niit\xc3\xa4 nimitettiin sonaateiksi, jos ne oli s\xc3\xa4velletty vain kosketin- ja soolosoittimelle; muissa tapauksissa ne nimettiin esitt\xc3\xa4jien lukum\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n mukaan, esimerkiksi duetto, trio, kvartetto ja niin edelleen._NEWLINE_Sonaatin, kamarimusiikkiteoksen ja sinfonian ensimm\xc3\xa4isen osan tavanomaista muotoa nimitet\xc3\xa4\xc3\xa4n sonaattimuodoksi. 1800-luvulta eteenp\xc3\xa4in t\xc3\xa4m\xc3\xa4 muoto on hahmotettu yleens\xc3\xa4 kolmiosaisena teema\xe2\x80\x93kehittely\xe2\x80\x93teeman kertaus-rakenteena, mutta 1700-luvulla se n\xc3\xa4htiin kaksiosaisena rakenteena, joka perustui periodien ja harmonian rakenteisiin. Heinrich Christoph Koch esittelee sonaattimuodon teoksessaan Versuch einer Anleitung zur Composition perustuen aikaisemmin m\xc3\xa4\xc3\xa4rittelemiins\xc3\xa4 melodian jaksoihin ja periodeihin siten, ett\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 osassa on yksi periodi ja j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 kaksi. Ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 osassa siirryt\xc3\xa4\xc3\xa4n harmonisesti toonikasta dominanttiin ja j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 osassa palataan takaisin toonikaan.\n_START_SECTION_\nSoittimet ja soitinyhtyeet\n_START_PARAGRAPH_\nVaikka cembaloita ja klavikordeja valmistettiin 1800-luvun alkuun asti, molemmat alkoivat 1700-luvun j\xc3\xa4lkipuolella korvaantua fortepianolla (ital. lujaa\xe2\x80\x93hiljaa), jonka keksi vuonna 1700 Venetsiassa Bartolomeo Cristofori. Fortepiano mahdollisti \xc3\xa4\xc3\xa4nenvoimakkuuden s\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4misen koskettimen painamisen voimakkuutta muuttamalla ja siten my\xc3\xb6s crescendojen ja diminuendojen tuottamisen. 1700-luvun pianoissa oli kevyempi koneisto kuin moderneissa pianoissa, ja niiden vasarat oli usein p\xc3\xa4\xc3\xa4llystetty nahalla. Siksi niiden \xc3\xa4\xc3\xa4ni oli pehme\xc3\xa4mpi s\xc3\xa4vylt\xc3\xa4\xc3\xa4n ja vaihtelevampi eri korkeuksilla kuin nykyaikaisen pianon \xc3\xa4\xc3\xa4ni._NEWLINE_Musiikkia s\xc3\xa4vellettiin monille erilaisille kokoonpanoille, mutta yleinen muoto oli soolosoittimen ja harmoniasoittimen, kuten viulun, sellon tai huilun sek\xc3\xa4 pianon, harpun tai kitaran yhdistelm\xc3\xa4. Kun j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4inen soitti basso continuota, se toimi soolosoittimen s\xc3\xa4estyksen\xc3\xa4, mutta silloin, kun sen osa oli kokonaan kirjoitettu auki nuotteihin, se tavallisesti otti johto\xc3\xa4\xc3\xa4nen roolin soolosoittimen toimiessa s\xc3\xa4est\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 elementtin\xc3\xa4. Harmoniasoittimen solistisille osuuksille oli k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n syy. Porvariperheiss\xc3\xa4 niit\xc3\xa4 soittivat tavallisesti naiset, joilla oli enemm\xc3\xa4n aikaa harjoitella ja joiden koulutuksessa musiikkia ja taiteita pidettiin t\xc3\xa4rkein\xc3\xa4. Melodiasoittimia puolestaan soittivat yleens\xc3\xa4 miehet, joille perheen ulkopuolisten teht\xc3\xa4vien ja velvollisuuksien vuoksi j\xc3\xa4i v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n aikaa musiikillisille harrastuksille. N\xc3\xa4in naisille, jotka olivat usein teknisesti taitavampia, haluttiin my\xc3\xb6s tarjota haastavia osuuksia soitettavaksi. Basso continuon j\xc3\xa4\xc3\xa4dess\xc3\xa4 pois k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 1700-luvun viimeisen nelj\xc3\xa4nneksen aikana alettiin my\xc3\xb6s kosketinsoittimen stemma kirjoittaa kokonaan auki nuotteihin._NEWLINE_Yleinen kamarimusiikin muoto oli my\xc3\xb6s jousikvartetto kahdelle viululle, alttoviululle ja sellolle. Ensimm\xc3\xa4inen viulu toimi yleens\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4melodiasoittimena, mutta kvartettoja s\xc3\xa4vellettiin my\xc3\xb6s concertante-tyyliin, jolloin kaikkien soittimien osat olivat kesken\xc3\xa4\xc3\xa4n tasavertaisia. Vaikka kamarimusiikkiteoksia esitettiin satunnaisesti konserteissa, ne oli yleens\xc3\xa4 tarkoitettu amat\xc3\xb6\xc3\xb6rimuusikoille kotona soitettaviksi._NEWLINE_Klarinetti keksittiin vuoden 1710 tienoilla, ja vuosisadan loppupuolella se oli vakiinnuttanut paikkansa oboen, fagotin ja huilun rinnalla puupuhaltimien vakiokokoonpanossa. Poikkihuilu syrj\xc3\xa4ytti suosiossaan nokkahuilun, joka j\xc3\xa4i p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa harrastelijoiden soittimeksi. Viel\xc3\xa4 tuolloin kaikki puupuhaltimet valmistettiin tavallisesti puusta. Orkesterien koko oli 1700-luvulla paljon pienempi kuin nykyisess\xc3\xa4 sinfoniaorkesterissa. Joseph Haydnin orkesterissa oli yleens\xc3\xa4 noin 25 soittajaa. Vuosisadan viimeisell\xc3\xa4 nelj\xc3\xa4nneksell\xc3\xa4 basso continuo -ryhm\xc3\xa4st\xc3\xa4 luovuttiin, ja orkesterin johtamisen vastuu siirtyi cembalistilta ensiviulujen johtajalle eli konserttimestarille.\n_START_SECTION_\nOopperan uudistuminen\n_START_PARAGRAPH_\n1700-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 monet musiikkivaikuttajat alkoivat kritisoida opera seriaa, jonka katsottiin kangistuneen kaavoihin ja et\xc3\xa4\xc3\xa4ntyneen kauaksi Jacopo Perin oopperalle asettamista ihanteista. Vuonna 1755 Francesco Algarotti (1712\xe2\x80\x931764) julkaisi kirjoituksen Soggia sopra l\'opera in musica (Essee oopperasta), jossa h\xc3\xa4n totesi ett\xc3\xa4 "musiikki on rapistunut entisest\xc3\xa4 arvokkuudestaan ... mik\xc3\xa4 johtuu pahanlaatuisesta intohimosta kaikkea uutta kohtaan". Algarottista alkaneessa oopperan uudistusliikkeess\xc3\xa4 vaikutti monia libretistej\xc3\xa4, s\xc3\xa4velt\xc3\xa4ji\xc3\xa4 ja mesenaatteja, mutta liikkeen keulahahmoksi on musiikin historiassa noussut Christoph Willibald Gluck, jonka Orfeo ed Euridice ja Alceste olivat ensimm\xc3\xa4iset uusien ihanteiden mukaisesti s\xc3\xa4velletyt oopperat. Gluck pyrki palauttamaan musiikin tukemaan draamaa. Saavuttaakseen t\xc3\xa4m\xc3\xa4n h\xc3\xa4n luopui da capo -aariamuodosta ja poisti aarioista esiintyjien laulutaitoja esittelev\xc3\xa4t laajat koloratuurit. H\xc3\xa4n pyrki my\xc3\xb6s liitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n oopperan alkusoiton tiiviimmin osaksi oopperan draamakokonaisuutta sek\xc3\xa4 lievent\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n aarian ja resitatiivin eroa. Gluckin uudistukset eiv\xc3\xa4t juurtuneet oopperamaailmaan v\xc3\xa4litt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti, mutta oopperan muotokieli ja librettojen rakenne alkoivat hitaasti muuttua, vaikka vanhan perinteen mukaisia opera serioita s\xc3\xa4vellettiin viel\xc3\xa4 1800-luvun alkupuolellakin.\n_START_SECTION_\nMy\xc3\xb6h\xc3\xa4isklassismin oopperat\n_START_PARAGRAPH_\nHaydn s\xc3\xa4velsi Esterh\xc3\xa1zassa ainakin viisitoista oopperaa, joita kuitenkin esitet\xc3\xa4\xc3\xa4n nykyisin vain harvoin. Oopperat olivat p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa koomisia. Kolmesta vakavasta oopperasta tunnetuin oli Armida (1784), jonka s\xc3\xa4estetyt resitatiivit ja suurelliset aariat ovat vaikuttavia._NEWLINE_Useamman nuoruuden oopperan j\xc3\xa4lkeen Mozart saavutti suurmenestyksen vuonna 1782 ensiesitetyll\xc3\xa4 oopperallaan Ry\xc3\xb6st\xc3\xb6 Seraljista (Die Entf\xc3\xbchrung aus dem Serail), jonka on katsottu nostaneen saksalaisen Singspielin vakavasti otettavaksi taiteeksi. Oopperan aiheena oli romanttis-koominen pelastustarina, joka sijoittui turkkilaiseen haaremiin. Turkkilaiseksotiikka oli Mozartin aikana suosittua. Mozart kuitenkin rikkoi aikansa konventioita kuvaamalla turkkilaisia inhimillisin\xc3\xa4 ja kokonaisvaltaisina ihmisin\xc3\xa4 sen sijaan, ett\xc3\xa4 olisi esitt\xc3\xa4nyt heid\xc3\xa4t karikatyyrein\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 oli tuohon aikaan tavallista._NEWLINE_T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Mozart s\xc3\xa4velsi kolme koomista italialaista opera buffaa: Figaron h\xc3\xa4\xc3\xa4t (1786), Don Giovannin (1787) ja Cos\xc3\xac fan tutten (1790). N\xc3\xa4iden oopperoiden libretot olivat Lorenzo da Ponten k\xc3\xa4sialaa. Da Ponten librettojen syv\xc3\xa4lliset henkil\xc3\xb6hahmot ja Mozartin psykologinen silm\xc3\xa4 nostavat n\xc3\xa4m\xc3\xa4 tavanomaisten opera buffaa vakavammaksi taiteeksi. Viimeisen\xc3\xa4 elinvuotenaan Mozart s\xc3\xa4velsi viel\xc3\xa4 kaksi oopperaa, La clemenza di Titon (Tituksen lempeys) ja Taikahuilun (Zauberfl\xc3\xb6te). Taikahuilu on Singspiel, jossa dialogi k\xc3\xa4yd\xc3\xa4\xc3\xa4n resitatiivin sijaan puhumalla ja osa henkil\xc3\xb6hahmoista ja tapahtumista on lajilleen tyypillisesti koomisia. Teos on kuitenkin t\xc3\xa4ynn\xc3\xa4 symboliikkaa ja musiikillisesti niin rikas ja syv\xc3\xa4llinen, ett\xc3\xa4 sit\xc3\xa4 on pidetty ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 suurena saksalaisena oopperana. Teoksen symboliikassa ja tunnelmassa on paljon yhteyksi\xc3\xa4 vapaamuurariliikkeeseen, johon Mozart kuului._NEWLINE_Viimeiseksi suureksi oopperateokseksi klassismin aikana j\xc3\xa4i Ludwig van Beethovenin Fidelio, joka oli s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n niin sanotun "v\xc3\xa4likauden" keskeisimpi\xc3\xa4 teoksia. Siin\xc3\xa4, kuten muissakin t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kauden teoksissaan Beethoven korosti sankaruuden merkityst\xc3\xa4 ja se sai vaikutteita Euroopan aikakauden poliittista vapautta ajaneista liikkeist\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nKamarimusiikki\n_START_PARAGRAPH_\nHaydnin lis\xc3\xa4nimi "jousikvarteton is\xc3\xa4" on perustellumpi kuin vastaava nimitys "sinfonian is\xc3\xa4". Vaikka Haydn ei ollut ensimm\xc3\xa4inen jousikvartettojen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4, h\xc3\xa4n oli yksi ensimm\xc3\xa4isist\xc3\xa4 ja lajin suurin mestari omana aikanaan. Toisin kuin sinfoniat, jousikvartetot oli tarkoitettu amat\xc3\xb6\xc3\xb6rien esitett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. Haydnin jousikvartetot puhuttelevatkin ennen kaikkea soittajia. Niit\xc3\xa4 kuvaillaan usein soittimien keskusteluksi: 1. viulu johtaa yleens\xc3\xa4 puhetta, mutta sello tai jokin v\xc3\xa4li\xc3\xa4\xc3\xa4nist\xc3\xa4 saattaa kuljettaa melodiaa tai osallistua vuoropuheluun. Haydnin jousikvartettojen kehitys vastaa paljolti h\xc3\xa4nen sinfonioidensa kehityst\xc3\xa4 alku-uran kokeiluista my\xc3\xb6h\xc3\xa4iskauden mestarillisiin teoksiin. Haydnin jousikvartetoista tunnetuimmat lienev\xc3\xa4t opus 33:een kuuluvat kuusi erityisen nokkelaa, kepe\xc3\xa4\xc3\xa4 ja melodista kvartettoa. Kvartettojen menuetit, jotka on nimetty scherzoiksi (ital. vitsaillen), pilailevat hovitanssin kustannuksella rikkomalla tanssin rytmikuvioita yll\xc3\xa4tt\xc3\xa4vill\xc3\xa4 tauoilla. Opus 33:n muissakin osissa on paljon huumoria. Koska kvartettoja ei julkaistu partituurina vaan jokainen soittaja n\xc3\xa4ki vain oman stemmansa, monet vitsit ymm\xc3\xa4rsi vasta esityksen yhteydess\xc3\xa4. Useiden tarinoiden mukaan esiintyj\xc3\xa4t ovat purskahtaneet nauruun kesken esityksen musiikin yll\xc3\xa4tt\xc3\xa4vien k\xc3\xa4\xc3\xa4nteiden vuoksi._NEWLINE_Mozart oli jo lapsena virtuoosinen pianisti, mik\xc3\xa4 ilmenee h\xc3\xa4nen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n pianomusiikista. Mozartin 19 pianosonaattia kuuluvat h\xc3\xa4nen useimmin esitettyihin teoksiinsa. Sonaateille ovat ominaisia pitk\xc3\xa4t laulavat melodiat, mik\xc3\xa4 eroaa Haydnin tavasta koota melodiat pienist\xc3\xa4 motiiveista.\n_START_SECTION_\nJoseph Haydn\n_START_PARAGRAPH_\nJoseph Haydn oli aikansa suosituin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4, joka vaikutti kaikkiin aikansa musiikkilajeihin, vaikka h\xc3\xa4net erityisesti muistetaan lukuisista sinfonioistaan ja jousikvartetoistaan. Ne muodostuivat lajityypin malleiksi, joita lukuisat my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4t pyrkiv\xc3\xa4t j\xc3\xa4ljittelem\xc3\xa4\xc3\xa4n. H\xc3\xa4n toimi suurimman osan urastaan unkarilaisen aatelisperheen Esterh\xc3\xa1zyjen palveluksessa. H\xc3\xa4net palkkasi virkaansa ruhtinas Paul Anton Esterh\xc3\xa1zy vuonna 1761, ja h\xc3\xa4n jatkoi t\xc3\xa4m\xc3\xa4n veljen Nikolaus Esterh\xc3\xa1zyn palveluksessa edellisen kuoleman j\xc3\xa4lkeen vuonna 1762. Esterh\xc3\xa1zyt olivat suuria musiikinyst\xc3\xa4vi\xc3\xa4, ja heid\xc3\xa4n linnassaan Esterh\xc3\xa1zassa toimi kaksi teatteria, ooppera ja kaksi ylellist\xc3\xa4 musiikkihuonetta. Haydn johti ruhtinaan noin kaksikymment\xc3\xa4viisihenkist\xc3\xa4 orkesteria viikoittaisissa konserteissa ja pienemp\xc3\xa4\xc3\xa4 kamarimusiikkiryhm\xc3\xa4\xc3\xa4 l\xc3\xa4hes p\xc3\xa4ivitt\xc3\xa4isiss\xc3\xa4 konserteissa, joissa my\xc3\xb6s ruhtinas Nikolaus Esterh\xc3\xa1zy usein soitti selloa, viola da gambaa tai baritonia, suurta kielisoitinta, joka muistutti basso viola da gambaa, mutta jossa oli ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4inen kerta resonoivia metallisia kieli\xc3\xa4, joita voitiin n\xc3\xa4pp\xc3\xa4ill\xc3\xa4 kuin harppua._NEWLINE_Haydn s\xc3\xa4velsi p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa instrumentaalimusiikkia ruhtinaan tarpeisiin: orkesterimusiikkia konsertteihin ja erilaista kamarimusiikkia ruhtinaan soitettavaksi. Lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4n s\xc3\xa4velsi kirkkomusiikkia hovin tarpeisiin ja oopperoita palatsin teattereissa esitett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. Vaikka Haydnin sopimus kielsi h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 luovuttamasta musiikkiaan ulkopuolisille, luvaton teosten julkaiseminen erityisesti Lontoossa ja Pariisissa kasvatti h\xc3\xa4nen mainettaan Euroopassa. Tehty\xc3\xa4\xc3\xa4n uuden sopimuksen vuonna 1779, joka salli h\xc3\xa4nen myyd\xc3\xa4 teoksiaan my\xc3\xb6s muille, Haydn s\xc3\xa4velsi orkesteri- ja instrumentaalimusiikkiaan teosten julkaisemista silm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 pit\xc3\xa4en. Vuonna 1790 ruhtinas Nikolaus kuoli, ja h\xc3\xa4nen poikansa Anton lakkautti hovin orkesterin valtaan noustuaan. Haydn asettui asumaan Wieniin saatuaan taiteilijael\xc3\xa4kkeen ruhtinasperheelt\xc3\xa4 ja eli siell\xc3\xa4 ulkomaanmatkojaan lukuun ottamatta el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 loppuajan.\n_START_SECTION_\nHaydnin tyyli ja teokset\n_START_PARAGRAPH_\nHaydnin tyyli\xc3\xa4 pidettiin h\xc3\xa4nen omana aikanaan hyvin persoonallisena. H\xc3\xa4n pyrki s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n teoksensa helposti l\xc3\xa4hestytt\xc3\xa4viksi s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 teemoja, jotka vaikuttivat ensikuulemalla tutuilta ja noudattivat fraseerauksen, muodon ja harmonian konventioita. H\xc3\xa4n kuitenkin lis\xc3\xa4si musiikin kiinnostavuutta lis\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 teoksiin yll\xc3\xa4tyksellisi\xc3\xa4 elementtej\xc3\xa4. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 musiikin vastakkaiset elementit tukivat toisiaan: tuttu ja turvallinen sai mielenkiintoa yll\xc3\xa4tyksist\xc3\xa4 ja perinteisiin muotoihin tukeutuminen loi kuulijalle odotuksia, jotka saivat yll\xc3\xa4tykselliset elementit erottumaan selv\xc3\xa4sti._NEWLINE_Vuonna 1776 julkaistua it\xc3\xa4valtalaista tietosanakirjaa varten kirjoittamassaan lyhyess\xc3\xa4 omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kerrassaan Haydn luettelee onnistuneimmiksi teoksikseen kolme oopperaa, italialaiset oratoriot ja vuonna 1767 s\xc3\xa4velletyn Stabat Materinsa. H\xc3\xa4n ei edes mainitse yli kuuttakymment\xc3\xa4 siihen menness\xc3\xa4 s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 sinfoniaa ja toteaa jousikvartetoistaan vain, ett\xc3\xa4 berliinil\xc3\xa4iset kriitikot suhtautuivat niihin liian kriittisesti. Aikansa esteettisten teorioiden mukaisesti Haydn piti vokaalimusiikkia instrumentaalimusiikkia arvokkaampana._NEWLINE_Haydn s\xc3\xa4velsi uransa aikana kaksitoista messua, joista tunnetuin on Lordi Nelsonin messu vuodelta 1798. Lontoon vierailunsa yhteydess\xc3\xa4 Haydn tutustui H\xc3\xa4ndelin oratorioihin. Kuultuaan Westminster Abbeyssa Messias-oratorion Halleluja-kuoro-osuuden h\xc3\xa4n oli niin vaikuttunut, ett\xc3\xa4 purskahti itkuun ja sanoi H\xc3\xa4ndelin olevan "meid\xc3\xa4n kaikkien mestari". H\xc3\xa4ndelin vaikutus n\xc3\xa4kyy erityisesti Haydnin my\xc3\xb6h\xc3\xa4iskauden messuissa ja h\xc3\xa4nen kahdessa oratoriossaan: Luominen vuodelta 1798 ja Vuodenajat vuodelta 1801.\n_START_SECTION_\nHaydnin vaikutus\n_START_PARAGRAPH_\nHaydn j\xc3\xa4tti kuollessaan vuonna 1809 j\xc3\xa4lkeens\xc3\xa4 valtavan teosm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n, vaikka s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n maine lep\xc3\xa4sikin aikanaan p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa vain h\xc3\xa4nen sinfonioidensa, vuosien 1770\xe2\x80\x931790 v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 s\xc3\xa4velt\xc3\xa4miens\xc3\xa4 jousikvartettojen ja kahden viimeisen oratorion varassa. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 teokset, jotka olivat hyvin suosittuja ja joita esitettiin paljon, vaikuttivat suuresti tuleviin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4jiin ja tulivat nopeasti osaksi taidemusiikin pysyv\xc3\xa4\xc3\xa4 repertuaaria. Haydn vaikutti my\xc3\xb6s voimakkaasti kahteen nuorempaan suureen klassismin ajan s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4\xc3\xa4n, W.A. Mozartiin ja Beethoveniin, joiden molempien opettajana h\xc3\xa4n ehti toimia.\n_START_SECTION_\nWolfgang Amadeus Mozart\n_START_PARAGRAPH_\nWolfgang Amadeus Mozart (1756\xe2\x80\x931791) ehti lyhyen mutta tuotteliaan uransa aikana vaikuttaa ja vied\xc3\xa4 eteenp\xc3\xa4in kaikkia aikansa merkitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 musiikinlajeja. Mozartin is\xc3\xa4 Leopold Mozart oli ammattimuusikko, joka toimi Salzburgin arkkipiispan hovissa viulistina ja vuodesta 1763 eteenp\xc3\xa4in vara-Kapellmeisterina. H\xc3\xa4n oli vuonna 1756 julkaissut arvostetun esityksen viulunsoitosta ja h\xc3\xa4n nautti my\xc3\xb6s arvostusta s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4. Is\xc3\xa4 havaitsi Wolfgangin lahjakkuuden nuorena ja osittain uhrasi oman uransa poikansa ja t\xc3\xa4m\xc3\xa4n vanhemman siskon Maria Anna Mozartin kouluttamiseksi. Vuodesta 1762 vuoteen 1773 Mozartin perhe kiersi Eurooppaa esittelem\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Wolfgangia ja Maria Annaa musiikillisina lapsineroina. Matkojen aikana Mozart p\xc3\xa4\xc3\xa4si tutustumaan l\xc3\xa4hes kaikkeen Euroopan musiikkiel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n ja tutustui aikansa suuriin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4nimiin kuten Johann Christian Bachiin ja Johann Schobertiin._NEWLINE_Kuusitoistavuotiaana Mozart siirtyi Salzburgin arkkipiispan hoviin, jossa ty\xc3\xb6skenteli seuraavat kahdeksan vuotta. Mozart ei viihtynyt hovissa ja ilmaisee useissa s\xc3\xa4ilyneiss\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6kohtaisissa kirjeiss\xc3\xa4\xc3\xa4n tuohtumuksensa siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kohdeltiin hovissa kuin palvelijaa. Kahdeksan vuoden palvelun j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n erosi hovin palveluksesta vastoin is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ohjeita ja muutti Wieniin, jossa h\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4tti toimia vapaana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 ja opettajana. Mozart oli ensimm\xc3\xa4isi\xc3\xa4 taiteilijoita, joka ei toiminut jonkin kirkon tai hovin palveluksessa vaan pyrki saamaan toimeentulonsa vapaana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 enteili romantiikan aikana tapahtunutta uuden vapaan taiteilijan k\xc3\xa4sitteen syntymist\xc3\xa4. Aluksi Mozart menestyi hyvin, mutta vuoden 1788 j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4nen oppilaittensa ja tilaust\xc3\xb6idens\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 alkoi v\xc3\xa4henty\xc3\xa4 luultavasti turkkilaisia vastaan k\xc3\xa4ydyn sodan tilap\xc3\xa4isesti k\xc3\xb6yhdytetty\xc3\xa4 Wieni\xc3\xa4. Mozart oli kuitenkin el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 loppuun asti kyllin varakas piian palkkaamiseen ja pukeutuakseen sosiaalisen asemansa mukaisesti. Ilmeisesti Mozartin el\xc3\xa4m\xc3\xa4n loppupuolen taloudelliset vaikeudet eiv\xc3\xa4t niink\xc3\xa4\xc3\xa4n johtuneet taiteilijan tulojen v\xc3\xa4henemisest\xc3\xa4 vaan h\xc3\xa4nen holtittomasta rahank\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n ja kykenem\xc3\xa4tt\xc3\xb6myydest\xc3\xa4\xc3\xa4n huolehtia omasta taloudestaan, kuten h\xc3\xa4nen sisarensakin aikanaan esitti.\n_START_SECTION_\nMozartin maine ja vaikutus\n_START_PARAGRAPH_\nRikkaan aatelisen Mozartilta tilaama Requiem j\xc3\xa4i kesken, koska viimeisen\xc3\xa4 elinvuotenaan s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4 oli kiireinen Taikahuilun ja La clemenza di Titon s\xc3\xa4vellysty\xc3\xb6n kanssa. Vuosien saatossa kesken j\xc3\xa4\xc3\xa4neest\xc3\xa4 sielunmessusta on tullut koko Mozartin kesken j\xc3\xa4\xc3\xa4neen luomisty\xc3\xb6n metafora, ja Mozartista muokattiin romantiikan aikana uuden ihanteen mukainen sankaritaiteilijamyytti. 1800-luvun alkuun menness\xc3\xa4 Mozartin ja Haydnin keskeisest\xc3\xa4 tuotannosta oli muodostunut taidemusiikin repertuaarin ydin, joka toimi innoittajana Beethovenille ja muille seuraavan sukupolven s\xc3\xa4velt\xc3\xa4jille.\n_START_SECTION_\nLudwig van Beethoven\n_START_PARAGRAPH_\nLudwig van Beethovenin ura sijoittui klassismin ja romantiikan aikakausien kuohuvaan taitekohtaan. H\xc3\xa4n oli perehtynyt valistuksen ajatteluun ja omaksunut Mozartin ja Haydnin musiikin. H\xc3\xa4n eli my\xc3\xb6s Ranskan suuren vallankumouksen ajan ja ensin ihastui ja my\xc3\xb6hemmin pettyi Napoleoniin. H\xc3\xa4nen musiikissaan oli sek\xc3\xa4 klassismin ett\xc3\xa4 romantiikan piirteit\xc3\xa4, ja s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen sijoittamisensa yksiselitteisesti kumpaakaan kategoriaan ei ole mahdollista. Beethovenin ty\xc3\xb6urakin kuvasi muuttuvaa maailmaa: h\xc3\xa4n oli ensimm\xc3\xa4inen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4, joka ty\xc3\xb6skenteli koko el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 vapaana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 oppilaiden, konserttien ja tilaust\xc3\xb6iden varassa eik\xc3\xa4 ollut virkasuhteessa mihink\xc3\xa4\xc3\xa4n hoviin tai kirkkoon._NEWLINE_Pian Beethovenin kuoleman j\xc3\xa4lkeen musiikkitieteilij\xc3\xa4t jakoivat h\xc3\xa4nen teoksensa kolmeen ajanjaksoon, joista ensimm\xc3\xa4inen, vuosiin 1770\xe2\x80\x931802 sijoittuva, oli musiikillisen kielen ja muotojen opiskelua ja hidasta oman \xc3\xa4\xc3\xa4nen l\xc3\xb6yt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4. Toinen luova jakso (1802\xe2\x80\x931814) oli uuden tyylin l\xc3\xb6yt\xc3\xa4misen aikaa, jolloin Beethovenin musiikki saavutti uuden dramaattisuuden ja ilmaisuvoiman tason, joka teki h\xc3\xa4net valtavan kuuluisaksi. Kolmannen ja viimeisen jakson (1815\xe2\x80\x931827) aikana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n musiikki muuttui sis\xc3\xa4\xc3\xa4np\xc3\xa4in k\xc3\xa4\xc3\xa4ntyneeksi ja vaikeammaksi esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 kuulijoille haastavammaksi.\n_START_SECTION_\nVarhaistuotanto\n_START_PARAGRAPH_\nBeethovenin varhaistuotanto koostui yleens\xc3\xa4 Bonnissa ja vuoden 1792 j\xc3\xa4lkeen Wieniss\xc3\xa4 s\xc3\xa4velletyist\xc3\xa4 pianosonaateista, jotka Beethoven aikansa tavan mukaisesti s\xc3\xa4velsi amat\xc3\xb6\xc3\xb6rien esitett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi, vaikka jo ensimm\xc3\xa4iset teokset asettivat soittajien tekniikalle tavanomaista suuremmat vaatimukset. Usein suhteellisen vaativia osia on s\xc3\xa4velletty teoksiin helpompien kohtien sekaan mahdollisesti haasteeksi pianistille. Vasta saavutettuaan kohtuullisen tunnetun aseman pianoteoksillaan uskalsi Beethoven suoraan haastaa entisen opettajansa Haydnin t\xc3\xa4m\xc3\xa4n yhdell\xc3\xa4 omimmalla alueellaan s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4iset kuusi jousikvartettoaan (op. 18) vuonna 1800. Jousikvartetoissa on paljon vaikutteita sek\xc3\xa4 Haydnilta ett\xc3\xa4 Mozartilta, mutta ne eiv\xc3\xa4t j\xc3\xa4\xc3\xa4 puhtaiden imitaatioiden tasolle, vaan Beethoven tuo niihin oman persoonallisen otteensa. My\xc3\xb6s Beethovenin ensimm\xc3\xa4inen sinfonia C-duuri sis\xc3\xa4lsi paljon vaikutteita Beethovenin esikuvien my\xc3\xb6h\xc3\xa4iskausien sinfonioista.\n_START_SECTION_\nToinen luomiskausi\n_START_PARAGRAPH_\nVuoden 1803 j\xc3\xa4lkeen Beethovenin musiikki muuttui kunnianhimoisemmaksi. Uuden haastavamman musiikin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4misen mahdollisti Beethovenin Wieniss\xc3\xa4 hankkima vankka suosio ja useiden varakkaiden suosijoiden rahallinen tuki. My\xc3\xb6s Beethovenin kuulon heikkenemisen aikaansaaman psykologisen kriisin katsotaan edesauttaneen uudenlaisen musiikin syntymist\xc3\xa4. Keskimm\xc3\xa4isen luomiskauden musiikki jatkoi Haydnin ja Mozartin luomalla tiell\xc3\xa4 musiikin melodioiden, muotojen, fraseerauksen ja tekstuurien osalta. Beethoven k\xc3\xa4ytti usein Haydnin tapaan vain muutamia musiikillisia ideoita ja rakensi niiden pohjalta monimutkaisia kehittelyit\xc3\xa4 pikemmin kuin kirjoitti "valmiita" melodioita Mozartin tapaan._NEWLINE_Keskikauden merkitt\xc3\xa4vimp\xc3\xa4n\xc3\xa4 teoksena pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n kolmatta sinfoniaa Eroica (eli sankarillinen), joka oli pitempi kuin mik\xc3\xa4\xc3\xa4n aikaisemmin s\xc3\xa4velletyist\xc3\xa4 sinfonioista. Sinfonian alkuper\xc3\xa4iseksi nimeksi piti tulla Bonaparte Beethovenin ihaileman Ranskan vallankumouksen sankarin mukaisesti, mutta Beethovenin kuultua Napoleonin kruunanneen itsens\xc3\xa4 keisariksi h\xc3\xa4n repi teoksen kansisivun irti ja nimesi sinfonian uudelleen. Muita keskikauden s\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4 oli s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n ainoaksi j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt ooppera Fidelio vuodelta 1805. Kantaesityst\xc3\xa4 viivyttiv\xc3\xa4t sekaannukset ja s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n tyytym\xc3\xa4tt\xc3\xb6myys esityksen suunnittelussa. Kun teos lopulta esitettiin marraskuussa, se ei saanut kovin suurta menestyst\xc3\xa4, ja Beethoven kirjoittikin oopperasta useita versioita ennen kuin se viimein saavutti suosiota vuonna 1813. Vuoteen 1814 menness\xc3\xa4 Beethovenista oli tullut aikansa suosituin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4, ja Eroica-sinfonian ja muun muassa Razumovski-kvarteton luoma uusi sankarillinen s\xc3\xa4vellystyyli, johon aluksi oli suhtauduttu varauksellisesti, oli laajasti arvostettu.\n_START_SECTION_\nMy\xc3\xb6h\xc3\xa4istuotanto\n_START_PARAGRAPH_\nViimeisin\xc3\xa4 elinvuosinaan Beethoven erist\xc3\xa4ytyi enenev\xc3\xa4ss\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n l\xc3\xa4hes t\xc3\xa4ydellisen kuurouden, perhe- ja terveysongelmien ja taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Napoleonin sotien p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyminen vuonna 1815 johti vaikeaan sodanj\xc3\xa4lkeiseen taantumaan, jonka vuoksi suurten julkisten teosten tilaukset v\xc3\xa4heniv\xc3\xa4t. Moninaiset ongelmat my\xc3\xb6s hidastivat Beethovenin s\xc3\xa4vellysvauhtia, ja viimeisin\xc3\xa4 kahtenatoista elinvuotenaan Beethoven tuotti vain kaksi suurta julkista teosta: Missa solemniksen ja yhdeks\xc3\xa4nnen sinfonian. Muita merkitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 ajanjakson s\xc3\xa4vellyst\xc3\xb6it\xc3\xa4 olivat Diabelli-muunnelmat, viisi viimeist\xc3\xa4 pianosonaattia ja jousikvartettoa._NEWLINE_Beethovenin my\xc3\xb6h\xc3\xa4istuotannossa \xc3\xa4\xc3\xa4rip\xc3\xa4\xc3\xa4t kohtaavat toisensa, groteski ja hengellinen yhdeks\xc3\xa4nness\xc3\xa4 sinfoniassa ja Missa solemniksessa sek\xc3\xa4 naiivi ja syv\xc3\xa4llinen jousikvartetoissa. Klassismin piirteet olivat edelleen havaittavissa teoksissa, vaikka Beethovenin tyyli oli erkaantunut kauaksi Mozartin ja Haydnin konventioista. Teoksien ominaispiirteit\xc3\xa4 ovat uusien soittamistapojen ja sointien k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4minen (esimerkiksi soittaminen sul ponticello eli viulun tallalta ohuen \xc3\xa4\xc3\xa4nen aikaansaamiseksi), lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntynyt kontrapunktin ja erityisesti fuugan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 (esimerkiksi jousikvarteton op. 133 Grosse Fuge (Suuri fuuga) tai yhdeks\xc3\xa4nnen sinfonian finaalin kaksi tuplafuugaa). H\xc3\xa4n my\xc3\xb6s rikkoi perinteisi\xc3\xa4 teosten rakenteen konventioita muun muassa kirjoittamalla viiteen viimeiseen pianosonaattiinsa jokaiseen perinteisest\xc3\xa4 sonaattimuodosta eri tavoin eroavan rakenteen ja k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 yhdeks\xc3\xa4nnen sinfonian mahtipontisessa finaalissa laulusolisteja ja kuoroa.\n_START_SECTION_\nBeethovenin merkitys\n_START_PARAGRAPH_\nRomantiikan aikana Beethoven nousi uuden sankaritaiteilijamyytin suurimmaksi edustajaksi. Se korvasi klassismiin asti vallalla olleen n\xc3\xa4kemyksen taiteilijoista k\xc3\xa4sity\xc3\xb6l\xc3\xa4isin\xc3\xa4, ja vasta 1900-luvun aikana el\xc3\xa4m\xc3\xa4kertakirjailijat ja tutkijat alkoivat paljastaa inhimillisemm\xc3\xa4n Beethovenin romantiikan aikakauden luoman myytin alta. Beethoven on kuitenkin s\xc3\xa4ilynyt yhten\xc3\xa4 taidemusiikin keskeisimmist\xc3\xa4 hahmoista, ja h\xc3\xa4nen musiikkiaan on esitetty lakkaamatta taiteilijan el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4 asti. Vapaana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 toiminut Beethoven oli nauttimansa suuren suosion ansiosta varsin varakas. H\xc3\xa4n ei ollut edelt\xc3\xa4jiens\xc3\xa4 tavoin velvollinen tuottamaan tilauksesta teoksia hovin tai kirkon tarpeisiin, ja siten h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli suurempi vapaus s\xc3\xa4vellystens\xc3\xa4 aiheiden ja tyylin suhteen. T\xc3\xa4t\xc3\xa4 vapautta Beethoven k\xc3\xa4ytti usein omien kokemuksiensa ja tuntemuksiensa ilmaisuun musiikissa, ja h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli itseilmaisua korostaneen romantiikan aikakauden ensimm\xc3\xa4inen edustaja.'