b'\n_START_ARTICLE_\nTauno Marttinen\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Olavi Marttinen (27. syyskuuta 1912 Helsinki \xe2\x80\x93 18. hein\xc3\xa4kuuta 2008 Janakkala) oli suomalainen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4. H\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytti my\xc3\xb6s nimimerkki\xc3\xa4 Musicus ja salanimi\xc3\xa4 T. Tumma ja Tauno Tuomisto.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4nvaiheet\n_START_PARAGRAPH_\nTauno Marttisen is\xc3\xa4 Kristian Adolf Marttinen (1885\xe2\x80\x931942) oli parturi, mutta h\xc3\xa4n opiskeli itsekin pianonsoittoa. Tauno Marttisen \xc3\xa4iti oli Vilma Johanna Marttinen (o.s. Rantanen). Heille syntyi kolme poikaa: Tauno, Eino (1914\xe2\x80\x931990) ja Veikko (1917\xe2\x80\x932003)._NEWLINE_Tauno Marttinen opiskeli sek\xc3\xa4 pianonsoittoa ett\xc3\xa4 s\xc3\xa4vellyst\xc3\xa4 1920-luvulla Viipurissa ja 1930-luvulla Helsingiss\xc3\xa4. Marttinen aloitti s\xc3\xa4velt\xc3\xa4misen 1930-luvulla, ja h\xc3\xa4nen varhaisimmat teoksensa olivat my\xc3\xb6h\xc3\xa4isromanttisia. Vuonna 1945 helsinkil\xc3\xa4iskriitikot teilasivat Marttisen varhaistuotantoa esitelleen s\xc3\xa4vellyskonsertin l\xc3\xa4hes pelottavan vihamielisesti. Marttinen hylk\xc3\xa4si siihenastiset teoksensa ja aloitti s\xc3\xa4velt\xc3\xa4misen uusista l\xc3\xa4ht\xc3\xb6kohdista. Lopulliseksi l\xc3\xa4pimurtoteokseksi osoittautui mezzosopraanolle ja orkesterille s\xc3\xa4velletty Kokko, ilman lintu, joka palkittiin Suomen Kulttuurirahaston s\xc3\xa4vellyskilpailussa vuonna 1956. 1950-luvun lopulla h\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytti s\xc3\xa4vellyksiss\xc3\xa4\xc3\xa4n ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kertaa 12-s\xc3\xa4veltekniikkaa._NEWLINE_Marttisen musiikille tyypillisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4 ovat muun muassa kiintymys mystisiin aiheisiin sek\xc3\xa4 rapsodinen ja maalaileva ilmaisutapa. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 luonnehdittiin "H\xc3\xa4meenlinnan \xc5\xa1amaaniksi". Marttisen musiikkia on kiitelty mielikuvituksen rikkaudesta mutta my\xc3\xb6s kritisoitu l\xc3\xb6yh\xc3\xa4st\xc3\xa4 ja improvisaatiomaisesta muodonk\xc3\xa4sittelyst\xc3\xa4. Marttinen oli yksi Suomen tuotteliaimmista s\xc3\xa4velt\xc3\xa4jist\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen teosluettelossaan on muun muassa kymmenen sinfoniaa, useita konserttoja, kymmeni\xc3\xa4 kamarimusiikkiteoksia eri kokoonpanoille, oopperoita, pianomusiikkia sek\xc3\xa4 kuoro- ja yksinlauluja. H\xc3\xa4net palkittiin Pro Finlandia -mitalilla ja Kalevalan riemuvuoden palkinnolla vuonna 1969. H\xc3\xa4n vaikutti my\xc3\xb6s viihde- ja tanssimuusikkona. Presidentti Urho Kekkonen my\xc3\xb6nsi Marttiselle professorin arvonimen vuonna 1972. Marttinen asui viimeiset vuotensa Janakkalan Turengissa._NEWLINE_Marttisen Suuren joen laulu -oopperan kantaesityst\xc3\xa4 Kemiss\xc3\xa4 (1980) pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n kaikkien aikojen pohjoisimpana oopperaensi-iltana._NEWLINE_Tauno Marttisen poika Rauno Marttinen on tanssitaiteilija.\n_START_SECTION_\nTeosluettelo\n_START_PARAGRAPH_\nHollantilainen Dirk Meijer on laatinut Marttisen teosluettelon. Marttisen tuotanto k\xc3\xa4sitt\xc3\xa4\xc3\xa4 750 teosta, joista tunnetaan ja on esitetty viidesosa. Marttisen aiemmin tuntematonta tuotantoa on l\xc3\xb6ytynyt viime aikoina muun muassa Tamminiemen Urho Kekkosen museon arkistosta, josta tuli esille Hauen laulu Aaro Hellaakosken runoon. Marttinen antoi s\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4\xc3\xa4n yst\xc3\xa4villeen lahjaksi, esimerkiksi Thoughts on a Mountain, ja s\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytynee lis\xc3\xa4\xc3\xa4. Kateissa on Nikolai Gogolin aiheeseen perustuva merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 ooppera P\xc3\xa4\xc3\xa4llysviitta, josta on j\xc3\xa4ljell\xc3\xa4 pianopartituuri. Meijer on perustanut Hollantiin Leeuwardeniin Tauno Marttinen -seuran, joka on tehnyt levytyksi\xc3\xa4 ja julkaissut nuotteja.'