b'\n_START_ARTICLE_\nFrancisco Moraz\xc3\xa1n\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4kerta\n_START_PARAGRAPH_\nMoraz\xc3\xa1n syntyi Hondurasissa 1792, ja h\xc3\xa4n ei k\xc3\xa4ynyt kouluja. H\xc3\xa4n liittyi nuorena armeijaan ja sai pian tunnustusta urheudestaan. Moraz\xc3\xa1n oli \xc3\xa4lyk\xc3\xa4s, pitk\xc3\xa4 ja johtamistaitoinen, joten h\xc3\xa4n sai my\xc3\xb6s pian johtoteht\xc3\xa4vi\xc3\xa4. Moraz\xc3\xa1n osallistui my\xc3\xb6s politiikkaan ja vastusti 1821 Keski-Amerikan liitt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 Meksikoon. Keski-Amerikan liittotasavalta irtautuikin Meksikosta 1823._NEWLINE_Liberaali Manuel Jos\xc3\xa9 Arce valittiin Keski-Amerikan liittotasavallan presidentiksi 1824, mutta h\xc3\xa4n siirtyi hallituskaudellaan konservatismin suuntaan. Liberaalien ja konservatiivien riidat r\xc3\xa4j\xc3\xa4htiv\xc3\xa4t, kun Arce l\xc3\xa4hetti armeijansa kapinoivaan Hondurasiin. Moraz\xc3\xa1n johti Hondurasin puolustusta, mutta h\xc3\xa4net kukistettiin, ja h\xc3\xa4n joutui l\xc3\xa4htem\xc3\xa4\xc3\xa4n maanpakoon. Nicaraguassa Moraz\xc3\xa1n sai johdettavakseen pienen armeijan, joka onnistui kukistamaan liittotasavallan joukot La Trinidadin taistelussa 11. marraskuuta 1827. Moraz\xc3\xa1nista tuli voiton ansiosta liberaalien johtohahmo. Liberaalit kaatoivat konservatiivihallinnon 1829, ja Moraz\xc3\xa1n valittiin seuraavana vuonna liittotasavallan presidentiksi._NEWLINE_Moraz\xc3\xa1n uudisti presidenttin\xc3\xa4 liittotasavaltaa. H\xc3\xa4n muun muassa rajoitti katolisen kirkon valtaa. H\xc3\xa4n siirsi 1834 p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupungin San Salvadoriin, ja h\xc3\xa4net valittiin jatkokaudelle 1835. Moraz\xc3\xa1n onnistui kukistamaan useita konservatiivien kapinayrityksi\xc3\xa4. Guatemala syttyi kuitenkin intiaanien tukema kapina, jota johti lukutaidoton sikafarmari Rafael Carrera. Kansannousua seurasivat useat muut konservatiivijohtajat, mutta Moraz\xc3\xa1n oli taitava sotap\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6, ja h\xc3\xa4n pystyi voittamaan vuonna 1839 k\xc3\xa4ydyss\xc3\xa4 San Pedro Perulap\xc3\xa1nin taistelussa m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4llisesti suuremman vastustajan. Liittotasavalta oli kuitenkin jo pahasti hajaantunut, ja Moraz\xc3\xa1n johti k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 El Salvadoria, Costa Ricaa ja joitakin mutia yksitt\xc3\xa4isi\xc3\xa4 alueita._NEWLINE_Nicaragua erosi liittotasavallasta 5. marraskuuta 1838, ja sit\xc3\xa4 seurasivat muutaman vuoden sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 muutkin valtiot. Carreran joukot onnistuivat kukistamaan liittotasavallan armeijan lopulta 1840, ja Moraz\xc3\xa1n l\xc3\xa4hti maanpakoon Kolumbiaan. Costaricalainen kenraali Vicente Villase\xc3\xb1or houkutteli 1842 Moraz\xc3\xa1nin auttamaan h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 Braulio Carrillo Colinan vastaisessa kapinassa. He onnistuivat kaatamaan hallinnon, ja Moraz\xc3\xa1n nimettiin Costa Rican presidentiksi. H\xc3\xa4nen tavoitteenaan oli yhdist\xc3\xa4\xc3\xa4 Keski-Amerikka uudestaan Costa Ricasta k\xc3\xa4sin. Kansa nousi kuitenkin Moraz\xc3\xa1nia vastaan, ja h\xc3\xa4net sy\xc3\xb6stiin pian vallasta. Moraz\xc3\xa1n ja Villase\xc3\xb1or telotettiin 15. syyskuuta 1842.'