b'\n_START_ARTICLE_\nChristian von Haugwitz\n_START_PARAGRAPH_\nChristian August Heinrich Kurt von Haugwitz (11. kes\xc3\xa4kuuta 1752 Peuke bei Oels, Sleesia \xe2\x80\x93 9. helmikuuta 1832 Venetsia, It\xc3\xa4valta-Unkari) oli preussilainen kreivi, poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Preussin ulkopolitiikan p\xc3\xa4\xc3\xa4arkkitehtina vuosina 1792\xe2\x80\x931806._NEWLINE_Haugwitz opiskeli Hallen ja G\xc3\xb6ttingenin yliopistoissa, mink\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n matkusteli Euroopassa. Liitytty\xc3\xa4\xc3\xa4n ruusuristil\xc3\xa4isiin h\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4si tutustumaan Preussin kuningas Fredrik Vilhelm II:n t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4n neuvonantajaan Hans Rudolf von Bischoffwerderiin. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 avasi Haugwitzille tien diplomaatiuralle ja 1792 h\xc3\xa4net nimitettiin Preussin l\xc3\xa4hettil\xc3\xa4\xc3\xa4ksi Wieniin. Saman vuoden lopussa h\xc3\xa4net kutsuttiin Preussin ulkoministeriksi. H\xc3\xa4n neuvotteli tammikuussa 1793 Puolan toisen jaon yhdess\xc3\xa4 Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n kanssa it\xc3\xa4valtalaisten tiet\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4. Preussin ja It\xc3\xa4vallan suhde j\xc3\xa4nnittyi entisest\xc3\xa4\xc3\xa4n, kun Haugwitz vuonna 1795 junaili Baselin rauhansopimuksen, joka irrotti Preussin Ranskan vallankumoussodista. Ranskan voimistuttua Haugwitz olisi halunnut Preussin liittyv\xc3\xa4n Ranskan vastaiseen toisen liittokunnan sotaan vuonna 1799, mutta kuningas Fredrik Vilhelm III kielt\xc3\xa4ytyi. Toisen liittokunnan hajottua Preussi liittoutui Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n kanssa._NEWLINE_Kun Napoleon vuonna 1803 miehitti Englannille kuuluuneen Hannoverin Saksassa, eik\xc3\xa4 kuningas Fredrik Vilhelm viel\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n suostunut toimiin Ranskaa vastaan, Haugwitz erosi vastalauseena elokuussa 1804. Kun Ranskan joukot kolmannen liittokunnan sodan aikana syksyll\xc3\xa4 1805 loukkasivat puolueettoman Preussin aluetta Ansbachissa, Haugwitz toimitti henkil\xc3\xb6kohtaisesti Napoleonille Preussin uhkavaatimuksen, jossa uhattiin sodanjulistuksella mik\xc3\xa4li Ranska ei hyv\xc3\xa4ksyisi Preussin v\xc3\xa4lityst\xc3\xa4 sotivien osapuolten kesken. Kun Napoleon kuitenkin l\xc3\xb6i it\xc3\xa4valtalaiset ja ven\xc3\xa4l\xc3\xa4iset Austerlitzin taistelussa joulukuun 1805 alussa, Haugwitz joutui allekirjoittamaan 15. joulukuuta Sch\xc3\xb6nbrunnin sopimuksen, jonka mukaan Preussin oli liittouduttava Ranskan kanssa sek\xc3\xa4 vaihdettava alueitaan Hannoveriin. Sopimus teki Preussin t\xc3\xa4ysin riippuvaiseksi Ranskasta._NEWLINE_Napoleon painosti Haugwitzin seuraajaksi tulleen Karl August von Hardenbergin eroamaan Preussin hallituksesta huhtikuussa 1806, jolloin Haugwitz palasi aiempaan teht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen johdollaan Preussi ryhtyi sangen huonosti valmistautuneena elokuussa 1806 uuteen sotaan Napoleonia vastaan, mutta k\xc3\xa4rsi murskatappion Jenan\xe2\x80\x93Auerst\xc3\xa4dtin taistelussa lokakuussa. Haugwitz erosi uudelleen hallituksesta marraskuussa 1806, eik\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 palannut. H\xc3\xa4n asui vuodesta 1820 Italiassa. H\xc3\xa4nen muistelmansa julkaistiin postuumisti vuonna 1837 nimell\xc3\xa4 Fragment de m\xc3\xa9moires in\xc3\xa9dits du comte de Haugwitz.'