b'\n_START_ARTICLE_\nRagenfrid\n_START_PARAGRAPH_\nRagenfrid (k. 731) oli Neustrian ja Burgundin major domus eli k\xc3\xa4skynhaltija vuosina 715\xe2\x80\x93717. H\xc3\xa4net tunnettiin my\xc3\xb6s nimill\xc3\xa4 Ragamfred, Raginfred ja Ramfrid. Alun perin frankkien kuningas Dagobert III nimitti Ragenfridin virkaansa Pipin Heristalilaisen pojanpojan, major domus Teudoaldin kilpailijaksi._NEWLINE_Vuonna 716 Ragenfrid ja Dagobertin seuraaja Kilperik II hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4siv\xc3\xa4t Arnulfingien k\xc3\xa4skynhaltijasuvun syd\xc3\xa4nmaille ja onnistuivat ly\xc3\xb6m\xc3\xa4\xc3\xa4n uhkaajansa Kaarle Martelin K\xc3\xb6lnin l\xc3\xa4hell\xc3\xa4. Martel oli saartanut kaupunkiin Pipin Heristalilaisen vaikutusvaltaisen lesken, Plektrudiksen. Kilperik pakotti Plektrudiksen luovuttamaan suuren osan Austrasian rahavaroista ja tunnustamaan Kilperikin aseman kuninkaana._NEWLINE_Kaarle Martel vastasi kuitenkin t\xc3\xa4h\xc3\xa4n nimitt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Austrasian kuninkaaksi Klotar IV:n. Ragenfrid ja Kilperik liittoutuivat Akvitanian herttuan Odon kanssa Kaarlea vastaan, mutta h\xc3\xa4visiv\xc3\xa4t vuonna 717 Vincyss\xc3\xa4 ja 718 Soissonsissa Kaarlelle. Ragenfrid joutui pakenemaan ja yritti jonkin aikaa vastustaa Kaarlea, mutta luopui taistelusta, kun Kaarle ja Kilperik p\xc3\xa4\xc3\xa4siv\xc3\xa4t vuonna 719 sopimukseen. Ragenfrid antautui ja menetti asemansa, mutta sai pit\xc3\xa4\xc3\xa4 joitain maa-alueita Anjoussa. Vuonna 724 Ragenfrid johti kapinaa Neustriassa, joka kuitenkin tukahdutettiin helposti. Ragenfrid joutui antamaan poikansa panttivangeiksi pit\xc3\xa4\xc3\xa4kseen maansa.'