b'\n_START_ARTICLE_\nKansallisarkisto\n_START_SECTION_\nAlkuvuodet\n_START_PARAGRAPH_\nKansallisarkisto sai alkunsa vuonna 1809, kun Suomen sodan p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4neess\xc3\xa4 Haminan rauhansopimuksessa Ruotsi m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin luovuttamaan Suomea koskevat asiakirjat ja arkistot Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n haltuun. Tukholmaan l\xc3\xa4hetettiin vuonna 1810 arkistokomissio valitsemaan Suomea koskevat aineistot Ruotsin arkistoista. Ty\xc3\xb6 oli odotettua hitaampaa, sill\xc3\xa4 ruotsalaiset olivat haluttomia noudattamaan vaatimuksia arkistojen luovuttamisesta. Niinp\xc3\xa4 elokuussa 1810 p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin kuljettaa siihen menness\xc3\xa4 saatu aineisto Suomeen ja jatkaa ty\xc3\xb6t\xc3\xa4 my\xc3\xb6hemmin. Tukholmaan saapui 26. lokakuuta laiva, jolla vietiin Turkuun 83 laatikollista aineistoa. Juhannuksen 1811 tienoilla aineistoa vietiin viel\xc3\xa4 viisi laatikollista lis\xc3\xa4\xc3\xa4._NEWLINE_Aineistoille vuokrattiin Turun Akatemiatalon alakerrasta kaksi huonetta, joihin sijoitettiin Ruotsista tuotujen aineistojen lis\xc3\xa4ksi yliopiston kanslerinviraston asiakirjat. Arkistoa hoitamaan palkattiin ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4inen vahtimestari, joka ei kuitenkaan pidemm\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4lle kyennyt hoitamaan kaikkia arkistoteht\xc3\xa4vi\xc3\xa4. Siksi Suomen senaatti anoi keisarille 30. hein\xc3\xa4kuuta 1816 l\xc3\xa4hett\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n kirjeess\xc3\xa4 lupaa palkata virkailija hoitamaan ja j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n senaatin arkistoa. Keisari hyv\xc3\xa4ksyi esityksen ja antoi 25. marraskuuta luvan pysyv\xc3\xa4n arkistoviran perustamiseen. T\xc3\xa4t\xc3\xa4 pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n Kansallisarkiston varsinaisena perustamisp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4._NEWLINE_Senaatin arkiston ensimm\xc3\xa4iseksi arkistonhoitajaksi nimitettiin Johan Henrik Calonius 29. tammikuuta 1817. H\xc3\xa4nen alaisuudessaan arkisto siirtyi Helsinkiin, josta vuonna 1812 oli tullut Suomen suuriruhtinaskunnan p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupunki. Arkistot sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4neet puulaatikot kuljetettiin Helsinkiin sadan hevosen kolonnassa, joka l\xc3\xa4hti Turusta 15. maaliskuuta 1819 ja saapui Helsinkiin nelj\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6hemmin. Ne sijoitettiin aluksi nykyisen Etel\xc3\xa4esplanadin alkup\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 sijainneisiin kivimakasiineihin, mutta siirrettiin samalla tontilla sijainneeseen kivitaloon, kun makasiinit havaittiin kosteiksi. Senaatti p\xc3\xa4\xc3\xa4si muuttamaan Carl Ludvig Engelin suunnittelemaan Senaatintaloon syyskuussa 1822, ja ilmeisesti my\xc3\xb6s arkisto siirtyi silloin sinne. Senaatin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kirjasto sijoitettiin alempaan kerrokseen, kun taas Ruotsista siirretty historiallinen arkisto sijoitettiin vintille. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 seurasi se, ett\xc3\xa4 kun tutkijoiden annettiin vapaasti ty\xc3\xb6skennell\xc3\xa4 vinttitiloissa, sielt\xc3\xa4 vietiin tuhansia asiakirjoja ja monista j\xc3\xa4ljelle j\xc3\xa4\xc3\xa4neist\xc3\xa4kin sinetit. Historiallisen arkiston alennustilaan kiinnitettiin huomiota vasta vuonna 1843, jolloin arkistoa j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n ja luetteloimaan palkattiin Helsingin keisarillisen Aleksanterin yliopiston dosentti Edvard Gr\xc3\xb6nblad. Teht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 ei annettu arkistonhoitajille, sill\xc3\xa4 Caloniuksen seuraajat Gustaf Adolf \xc3\x96hman, Gustav Erik Adolf Estlander, Johan Jakob Nyberg ja Gustaf Pehrman olivat kaikki juristeja, joita historiantutkimus tai arkistohallinnan kehitt\xc3\xa4minen ei kiinnostanut, eik\xc3\xa4 kukaan heist\xc3\xa4 ollut virassa kauaa.\n_START_SECTION_\nSenaatin arkistosta Valtionarkistoksi\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1862 arkistonhoitajaksi nimitettiin Karl August Bomansson, joka oli v\xc3\xa4itellyt tohtoriksi Ahvenanmaan muinaismuistoja k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4ll\xc3\xa4 v\xc3\xa4it\xc3\xb6skirjallaan vuonna 1858. H\xc3\xa4net nimitettiin vuonna 1862 my\xc3\xb6s Helsingin yliopiston Pohjoismaiden historian dosentiksi. H\xc3\xa4n alkoi kehitt\xc3\xa4\xc3\xa4 arkiston toimintaa ja m\xc3\xa4\xc3\xa4ritteli arkistonhoitajan teht\xc3\xa4viksi huolenpidon historiallisista ja senaatilta tulevista asiakirjoista, yleis\xc3\xb6n ja tutkijoiden opastamisen sek\xc3\xa4 keskeisten asiakirjojen julkaisemisen. H\xc3\xa4nen ehdotuksestaan senaatin arkistosta tuli 10. toukokuuta 1869 annetun asetuksen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 Suomen valtionarkisto. Bomansson jatkoi arkistonhoitajana my\xc3\xb6s Valtionarkistossa, vaikka olikin jo vuonna 1865 ehdottanut virkanimikkeen muuttamista valtionarkistonhoitajaksi. Ehdotus toteutui lopulta vuonna 1880, jolloin Bomanssonista tuli ensimm\xc3\xa4inen valtionarkistonhoitaja. H\xc3\xa4n pyrki koko virkauransa ajan laajentamaan arkiston kokoelmia, joihin ei h\xc3\xa4nen mukaansa kuulunut vuonna 1862 yht\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n keskiaikaista asiakirjaa. Bomanssonin k\xc3\xa4ynnist\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 hankintaohjelmassa kopioitiin aineistoa sek\xc3\xa4 Moskovassa ett\xc3\xa4 Tukholmassa, esimerkiksi vanhan Suomen alueen tilikirjat ja K\xc3\xa4kisalmen l\xc3\xa4\xc3\xa4ni\xc3\xa4 Ruotsin vallan aikana koskeneet asiakirjat._NEWLINE_Bomansson rekrytoi arkiston amanuenssiksi muinaistutkija Johan Reinhold Aspelinin. Aspelin oli vuonna 1870 perustamassa Suomen Muinaismuistoyhdistyst\xc3\xa4, ja alkoi sen j\xc3\xa4lkeen hiljalleen irtautua arkistoteht\xc3\xa4vist\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen sijalleen Bomansson l\xc3\xb6ysi toisen muinaistutkijan, ahvenanmaalaisen Reinhold Hausenin. H\xc3\xa4net otettiin vuonna 1872 ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4iseksi amanuenssiksi, nimitettiin pari vuotta my\xc3\xb6hemmin toiseksi amanuenssiksi, ja vuonna 1878 h\xc3\xa4n korvasi Aspelinin amanuenssina. Vuonna 1880 Hausenin virkanimike muuttui aktuaariksi, ja h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli Bomanssonin ensimm\xc3\xa4inen sijainen. Hausen kokosi arkistoon aineistoa ty\xc3\xb6skennellen Tukholmassa, K\xc3\xb6\xc3\xb6penhaminassa, Riiassa ja Pohjois-Saksassa. Syksyll\xc3\xa4 1880 h\xc3\xa4n joutui kuitenkin pitk\xc3\xa4lti luopumaan keruumatkoista ja tieteellisest\xc3\xa4 ty\xc3\xb6st\xc3\xa4, kun h\xc3\xa4net nimitettiin 11. marraskuuta virkaa tekev\xc3\xa4ksi valtionarkistonhoitajaksi silm\xc3\xa4sairaudesta k\xc3\xa4rsineen Bomanssonin anottua virkavapaata._NEWLINE_Bomansson ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 kyennyt palaamaan virkaansa ja pyysi marraskuussa 1882 eroa. Virkaa haki Hausenin lis\xc3\xa4ksi yll\xc3\xa4tt\xc3\xa4en Aspelin. Valinnasta muodostui my\xc3\xb6s kielipoliittinen kysymys, sill\xc3\xa4 Aspelin kuului fennomaaneihin, kun taas Hausen edusti maltillisempaa linjaa. Aspelin sai taakseen tukijoita senaatista, mutta virkaan valittiin silti arkistotoiminnassa kokeneempi Hausen. H\xc3\xa4net nimitettiin virkaan 12. toukokuuta 1883, mink\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n alkoi kehitt\xc3\xa4\xc3\xa4 arkiston toimintaa ja arkistonhallintaa. Viranomaiset tuottivat 1880-luvulla noin 200 hyllymetri\xc3\xa4 asiakirjoja vuodessa, eik\xc3\xa4 kaikkea ollut mahdollista s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4\xc3\xa4. Hausen valmisteli vuonna 1883 laajan seulontasuunnitelman, jossa h\xc3\xa4n katsoi, ett\xc3\xa4 hallinnon ja historiantutkimuksen kannalta merkityksett\xc3\xb6m\xc3\xa4t asiakirjat voitiin h\xc3\xa4vitt\xc3\xa4\xc3\xa4. Niinp\xc3\xa4 1880-luvulta alkaen Valtionarkisto s\xc3\xa4ilytti vain tutkimukselle relevanttia aineistoa. Arkiston ohjaustoiminta keskittyi viranomaisten pysyv\xc3\xa4sti s\xc3\xa4ilytett\xc3\xa4v\xc3\xa4n aineiston tallettamiseen ja toisaalta tutkimusmieless\xc3\xa4 toissijaisen aineiston h\xc3\xa4vitt\xc3\xa4miseen. Lis\xc3\xa4ksi huomiota kiinnitettiin esimerkiksi s\xc3\xa4ilytysolosuhteisiin ja arkistoitavien asiakirjojen paperin ja musteen laatuun.\n_START_SECTION_\nOma arkistorakennus\n_START_PARAGRAPH_\nVaikka senaatti pyrki 1880-luvulla karsimaan pysyv\xc3\xa4sti s\xc3\xa4ilytett\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 aineistoa, Valtionarkiston tilat senaatin rakennuksessa k\xc3\xa4viv\xc3\xa4t yh\xc3\xa4 ahtaammiksi. Arkistolla oli 1880-luvun alussa k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4\xc3\xa4n jo 16 huonetta sek\xc3\xa4 senaatin kirjastoksi tarkoitettu galleriasali. Hajanaisten tilojen valvominen oli vaikeaa, paloturvallisuus oli huono ja osassa tiloista oli kosteusvaurioita. Senaatti antoi vasta valtionarkistonhoitajaksi valitulle Hausenille teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi ryhty\xc3\xa4 valmistelemaan varta vasten Valtionarkistolle suunnitellun rakennuksen pystytt\xc3\xa4mist\xc3\xa4. Hausen sai rakennuksen poikkeuksellisuuden vuoksi valita vapaasti haluamansa arkkitehdin tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n suunnitelmat. H\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi Gustaf Nystr\xc3\xb6miin, joka toimi Polyteknillisess\xc3\xa4 opistossa nuorempana rakennuskonstruktio-opin opettajana. Nystr\xc3\xb6m matkusti senaatin my\xc3\xb6nt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 stipendill\xc3\xa4 tutustumaan Ruotsin, Saksan, Englannin, Ranskan ja It\xc3\xa4vallan arkistorakennuksiin kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1884, mink\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n aloitti suunnitteluty\xc3\xb6n. Luonnokset ja kustannusarvio valmistuivat toukokuussa 1885, ja keisari my\xc3\xb6nsi senaatin esityksest\xc3\xa4 hein\xc3\xa4kuussa 1886 kustannusarvion mukaisesti varoja arkiston rakentamiseksi. Valtionarkistolle oli varattu valtion omistama kallioinen tyhj\xc3\xa4 tontti Helsingin Kruununhaassa, ja sinne alettiin tehd\xc3\xa4 arkiston perustuksia syksyll\xc3\xa4 1886. Rakennusty\xc3\xb6t p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyiv\xc3\xa4t syksyll\xc3\xa4 1890 ja katselmus toimitettiin 22. lokakuuta._NEWLINE_Viel\xc3\xa4 1850-luvulla oli tavallista, ett\xc3\xa4 arkistorakennuksissa ei ollut erillist\xc3\xa4 makasiinitilaa, vaan aineisto oli tutkijoiden ja muiden vierailijoiden vapaasti k\xc3\xa4sitelt\xc3\xa4viss\xc3\xa4. Kun British Museumissa ja Ranskan kansalliskirjastossa otettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n erillinen makasiini, t\xc3\xa4llainen j\xc3\xa4rjestely alkoi yleisty\xc3\xa4 muuallakin. My\xc3\xb6s Valtionarkiston rakennukseen tuli erikseen tutkijatila ja makasiini, ja lis\xc3\xa4ksi niit\xc3\xa4 yhdist\xc3\xa4v\xc3\xa4 kapeampi virasto-osa. Lukusalissa oli suuret ikkunat, jotka toimivat samalla valaistuksena, sill\xc3\xa4 s\xc3\xa4hk\xc3\xb6valoa ei viel\xc3\xa4 ollut ja kaasuvalo taas ei tullut kyseeseen paloturvallisuussyist\xc3\xa4. Salin kulmissa oli asiakirjahissit, joilla painavia niteit\xc3\xa4 saatiin liikuteltua. Salin seinill\xc3\xa4 kulki rautaiset portaat ja kerrostasanteet. My\xc3\xb6s makasiinissa oli suuret ikkunat valaistuksen vuoksi. Sen v\xc3\xa4litasojen lattiat rakennettiin valurautatangoista, jotta ikkunoista tuleva valo p\xc3\xa4\xc3\xa4sisi mahdollisimman hyvin koko makasiiniin. Rakennuksesta tehtiin paloturvallinen rakennusainevalinnoilla sek\xc3\xa4 palomuureilla, jotka jakoivat makasiinin kolmeen palo-osastoon. Muilta osin paloturvallisen makasiinin hyllyt tehtiin tosin kustannussyist\xc3\xa4 puusta, mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli yleinen k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nt\xc3\xb6 my\xc3\xb6s ulkomailla. Arkiston katolle sijoitettiin Carl Eneas Sj\xc3\xb6strandin veistosryhm\xc3\xa4, jonka keskell\xc3\xa4 on Suomea edustava naishahmo ja sen vierell\xc3\xa4 kirjuri ja historiankirjoittaja. Valtionarkisto oli valmistuessaan Euroopan modernein arkistorakennus._NEWLINE_Vaikka Valtionarkiston kehitt\xc3\xa4minen ja uudisrakennushanke veiv\xc3\xa4t 1880-luvulla suuren osan Hausenin ajasta, h\xc3\xa4n jatkoi silti my\xc3\xb6s tieteellist\xc3\xa4 toimintaa, etenkin keskiajan l\xc3\xa4hteiden kokoamista ja julkaisemista. H\xc3\xa4n paneutui 1880-luvulla Turun tuomiokirkon Mustaan kirjaan, johon oli koottu keskiajan hiippakuntahallinnon asiakirjoja. H\xc3\xa4n t\xc3\xa4ydensi sit\xc3\xa4, j\xc3\xa4rjesteli tietoja ja toimitti siit\xc3\xa4 uuden laitoksen, jonka Valtionarkisto julkaisi vuonna 1890. H\xc3\xa4nen suurty\xc3\xb6ns\xc3\xa4 oli kuitenkin Suomen keskiajan l\xc3\xa4hteiden kokonaisesityksen julkaiseminen Finlands medeltidsurkunder -julkaisusarjana, jonka ensimm\xc3\xa4inen osa kahdeksasta valmistui 1910._NEWLINE_1800-luvun loppu ja 1900-luvun alku oli Valtionarkistolle uuden rakennuksen valmistumisesta huolimatta vaikeaa aikaa. V\xc3\xa4lit Ruotsin valtionarkistoon kiristyiv\xc3\xa4t, kun Hausen vaati vuonna 1881 rauhansopimuksen mukaisesti Suomea koskevia asiakirjoja luovutettavaksi. Ruotsalaiset kielt\xc3\xa4ytyiv\xc3\xa4t vedoten siihen, ett\xc3\xa4 sopimus koski vain hallinnon tarvitsemia asiakirjoja, ei tutkimuksen kannalta tarpeellisia l\xc3\xa4hdeaineistoja. Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n asiainhoitaja esitti vuonna 1884 Ruotsille nootin, johon se vastasi toisella nootilla. Kiristyneet v\xc3\xa4lit vaikuttivat tiedonsaantiin, ja niin valtionarkisto kuin sota-arkisto ep\xc3\xa4siv\xc3\xa4t Hausenilta luvan saada k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6ns\xc3\xa4 Suomea koskevaa aineistoa. Lis\xc3\xa4ksi ven\xc3\xa4l\xc3\xa4ist\xc3\xa4mistoimet alkoivat kiihty\xc3\xa4. Ministerivaltiosihteeri Theodor Bruun oli vuonna 1882 siirr\xc3\xa4tt\xc3\xa4nyt Suomea koskevia asiakirjoja Pietarissa sijainneesta Suomen valtiosihteerinviraston arkistosta Valtionarkistoon. Lis\xc3\xa4ksi Hausen oli vuonna 1899 keisarin Suomen asiain kansliap\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 Carl Alexander Armfeltin kanssa onnistunut salaa siirt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n lis\xc3\xa4\xc3\xa4 aineistoa. Vuonna 1901 keisari m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4si uuden ministerivaltiosihteeri von Plehwen esityksest\xc3\xa4 Bruunin aikana toimitetut asiakirjat siirrett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isen valtakunnanneuvoston arkistoon. T\xc3\xa4t\xc3\xa4 pidettiin toimenpiteen\xc3\xa4, jolla Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4 olisi saanut kannaltaan kiusalliset asiakirjat pois suomalaistutkijoiden ulottuvilta. Senaatti sai viivytetty\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksen toimeenpanoa, ja helmikuussa 1901 vapaaehtoiset j\xc3\xa4ljensiv\xc3\xa4t luovutettavia aineistoja aamusta iltaan. Sortokausien v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 alkuper\xc3\xa4iset asiakirjat palautettiin Valtionarkistoon, mutta toisen sortokauden my\xc3\xb6t\xc3\xa4 vuonna 1910 ne siirrettiin Suomen valtiosihteerinvirastoon rakennettuun arkistoon Pietariin.\n_START_SECTION_\nSuomen itsen\xc3\xa4istyminen\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4isen maailmansodan syttymisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 ven\xc3\xa4l\xc3\xa4ist\xc3\xa4mistoimet kiihtyiv\xc3\xa4t. Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n hallinnolle uhkana pidettyj\xc3\xa4 virkamiehi\xc3\xa4 erotettiin ja vangittiin. Valtionarkisto sai ven\xc3\xa4l\xc3\xa4ist\xc3\xa4mistoimista osansa, kun valtionarkistonhoitaja Hausen pakotettiin eroamaan, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4n oli kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1916 julkaissut l\xc3\xb6yt\xc3\xa4mi\xc3\xa4\xc3\xa4n Suomen sodan aikaisia kirjeit\xc3\xa4, jotka kuvasivat muun muassa armeijan heikkoa johtamista ja sotilaiden k\xc3\xa4rsimyst\xc3\xa4. Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja Mihail Borovitinov antoi Hausenille kaksi vaihtoehtoa: joko h\xc3\xa4n eroaisi tai h\xc3\xa4net karkotettaisiin ja h\xc3\xa4n menett\xc3\xa4isi el\xc3\xa4kkeens\xc3\xa4. Hausenin eroanomus hyv\xc3\xa4ksyttiin 12. joulukuuta 1916. H\xc3\xa4nen tilalleen nimitettiin ilman hakua 4. tammikuuta 1917 Valtionrautateiden liikennekonttorin tariffitoimiston II luokan liikennetarkastaja Leo Harmaja. Harmaja kuitenkin erosi virasta jo 2. toukokuuta 1917. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kertaa virka julistettiin haettavaksi. My\xc3\xb6s Hausen haki sit\xc3\xa4, mutta h\xc3\xa4nen sijastaan valtionarkistonhoitajaksi nimitettiin 5. hein\xc3\xa4kuuta Hausenin ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 sijaisena toiminut Valtionarkiston historiallisen osaston johtaja Johan Wilhelm Ruuth._NEWLINE_Itsen\xc3\xa4istymist\xc3\xa4 seurannut sis\xc3\xa4llissota vuonna 1918 h\xc3\xa4iritsi arkiston toimintaa niin, ett\xc3\xa4 se pidettiin kiinni tammikuun 26. p\xc3\xa4iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 huhtikuun 22. p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n, ja vasta vuoden 1918 lopulla toiminta alkoi kunnolla vakiintua. Vaikka aukioloaikoja oli pidennetty tutkijasaliin syksyll\xc3\xa4 1917 saadun s\xc3\xa4hk\xc3\xb6valon ansiosta, tutkijoiden m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 oli v\xc3\xa4hentynyt nelj\xc3\xa4nneksell\xc3\xa4. Heti sis\xc3\xa4llissodan taisteluiden p\xc3\xa4\xc3\xa4tytty\xc3\xa4 arkistonhoitaja Kaarlo Blomsted teki aloitteen sis\xc3\xa4llissodan ajan asiakirjojen ja muistelmien kokoamiseksi ja j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4miseksi. Arkistoon saatiin hankkeen puitteissa yksityishenkil\xc3\xb6iden muistelmia sek\xc3\xa4 viranomaisten arkistoja, ja valtioneuvoston p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksell\xc3\xa4 v\xc3\xa4liaikainen lenn\xc3\xa4tinhallitus ja rautatiehallitus m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin luovuttamaan arkistolle hallussaan olleet s\xc3\xa4hk\xc3\xb6sanomat marraskuun 1917 ja kes\xc3\xa4n 1918 v\xc3\xa4liselt\xc3\xa4 ajalta. Ker\xc3\xa4tty\xc3\xa4 aineistoa k\xc3\xa4ytti vuonna 1918 asetettu Vapaussodan historian komitea, joka ker\xc3\xa4si my\xc3\xb6s tahollaan tietoa ja aineistoa sis\xc3\xa4llissodan tapahtumista. Komitean ty\xc3\xb6n tuloksena julkaistiin sodan kuusiosainen historiikki Suomen vapaussota vuonna 1918._NEWLINE_Suomen ja Neuvostoliiton v\xc3\xa4lisess\xc3\xa4 Tarton rauhansopimuksessa vuonna 1920 sovittiin my\xc3\xb6s arkistojen siirt\xc3\xa4misest\xc3\xa4 maiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4, jotta mahdollisilta kiistoilta v\xc3\xa4ltytt\xc3\xa4isiin. Neuvottelujen j\xc3\xa4lkeen virallinen sopimus asiakirjojen palauttamisesta solmittiin Helsingiss\xc3\xa4 18. kes\xc3\xa4kuuta 1924. Suomeen siirrettiin Pietarin valtiosihteerinviraston arkistosta Suomea koskevat asiakirjat, ja lis\xc3\xa4ksi Suomi sai muun muassa Suomen entisen passitoimiston arkistot ja Suomen Pankin Pietarin-konttorin arkistot. Lis\xc3\xa4ksi sovittiin, ett\xc3\xa4 Suomeen tuli siirt\xc3\xa4\xc3\xa4 Suomenlinnaa koskevat asiakirjat Ruotsin vallan ajalta. Neuvostoliittoon sen sijaan siirrettiin Suomeen sijoitettuna olleiden ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isjoukkojen ja sotilaallisten laitosten arkistot. Viranomaisten v\xc3\xa4linen teht\xc3\xa4v\xc3\xa4njako ei kuitenkaan Suomessa toiminut, ja ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isten asiakirjoja oli vuosina 1917\xe2\x80\x931918 p\xc3\xa4\xc3\xa4tynyt Sota-arkistoon ja Kansallismuseoon. Lis\xc3\xa4ksi osa aineistosta tuhoutui tai h\xc3\xa4vitettiin tarpeettomana.\n_START_SECTION_\nItsen\xc3\xa4isyyden alkuvuodet ja maakunta-arkistojen perustaminen\n_START_PARAGRAPH_\nValtionarkiston toiminta alkoi sota-ajan j\xc3\xa4lkeen vakiintua 1920-luvulla. J\xc3\xa4rjest\xc3\xa4mis- ja luettelointity\xc3\xb6ll\xc3\xa4 pyrittiin edist\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n arkistojen k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4vyytt\xc3\xa4, ja asiakirjojen tutkimusk\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4 nopeutettiin laatimalla l\xc3\xa4hdejulkaisuja. Yksityisarkistojen hankkiminen nousi yh\xc3\xa4 t\xc3\xa4rke\xc3\xa4mm\xc3\xa4ksi teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi, ja sill\xc3\xa4 haluttiin varmistaa kansakunnan historiaan kuuluvien kirjeiden, p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen ja muun keskeisen yksityisen aineiston s\xc3\xa4ilyminen. Siit\xc3\xa4 huolimatta arkiston k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 v\xc3\xa4heni 1920-luvun alussa, sill\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupunkiseudun ulkopuolella asuneilla tutkijoilla ei vaikean taloustilanteen vuoksi ollut mahdollisuutta ty\xc3\xb6skennell\xc3\xa4 pidempi\xc3\xa4 aikoja arkistossa. Valtionarkistossa n\xc3\xa4htiin, ett\xc3\xa4 kauan vireill\xc3\xa4 ollut ajatus maakunta-arkistoista tulisi toteuttaa ensi tilassa, jotta tutkijoilla olisi mahdollisuus ty\xc3\xb6skennell\xc3\xa4 l\xc3\xa4hemp\xc3\xa4n\xc3\xa4 kotiseutuaan. Jo muutaman vuoden kuluttua tieteellinen toiminta alkoi kuitenkin vireyty\xc3\xa4 ja humanistisen ja yhteiskuntatieteellisen tutkimuksen painoarvo kasvaa. My\xc3\xb6s kiinnostus sukututkimukseen lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi itsen\xc3\xa4isyyden alkuvuosina, ja vuodesta 1924 Suomen Sukututkimusseura alkoi j\xc3\xa4ljent\xc3\xa4\xc3\xa4 Suomen luterilaisten seurakuntien historiakirjoja Valtionarkiston tiloissa, ja kopiot talletettiin arkistoon. Kopiontity\xc3\xb6 jatkui aina 1940-luvulle saakka._NEWLINE_Autonomian ajan loppuvuosina arkistoon tulleiden asiakirjojen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 vuonna 1890 valmistuneen arkistorakennuksen tilat alkoivat loppua kesken. Vuonna 1917 Valtionarkisto otti yhteytt\xc3\xa4 senaatin kirkollis- ja opetusasiain toimikunnan puoleen lis\xc3\xa4rakennuksen saamiseksi, mutta ensimm\xc3\xa4isen maailmansodan hankalan poliittisen ja taloudellisen tilanteen vuoksi asia ei edennyt. Itsen\xc3\xa4istymisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 Valtionarkistoon tuli muun muassa entisest\xc3\xa4 kenraalikuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rin kanslian arkistosta 340 hyllymetri\xc3\xa4 aineistoa, kun normaali vuosikertym\xc3\xa4 oli 150 hyllymetri\xc3\xa4. Niinp\xc3\xa4 tilantarpeesta tuli entist\xc3\xa4 akuutimpi. Valtionarkistonhoitaja J. W. Ruuth k\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi vuonna 1918 j\xc3\xa4lleen kirkollis- ja opetusasiain toimikuntaan, joka my\xc3\xb6nsikin arkistolle varat tilap\xc3\xa4isen lis\xc3\xa4tilan vuokraamiseksi Korkeavuorenkadun ja Punanotkonkadun kulmassa olleesta rakennuksesta. Vuonna 1919 k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n tullut vuokratilakaan ei ratkaissut viel\xc3\xa4 tilanpuutetta, sill\xc3\xa4 sis\xc3\xa4llissodan j\xc3\xa4lkiselvittelyist\xc3\xa4 ja Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n kanssa k\xc3\xa4ydyist\xc3\xa4 rauhanneuvotteluista oli tulossa suuri m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 arkistoitavia asiakirjoja. Ongelmaan tartuttiin kuitenkin toden teolla vasta vuonna 1924, kun ministeri\xc3\xb6 asetti maakunta-arkistovaltuuskunnan selvitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n suunnitelmissa olleiden maakunta-arkistojen perustamista._NEWLINE_Taloudellisesti vaikeana aikana uusien valtion laitosten perustaminen oli vaikea p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s, ja opetusministeri\xc3\xb6 vetosi siksi kuntiin ja kaupunkeihin, jotta ne ottaisivat vastuulleen osan kuluista. Ajatus valtiollisesta arkistosta her\xc3\xa4tti kuitenkin suurta innostusta maakunnissa. Erityisen innokkaita oltiin Viipurissa, jossa l\xc3\xa4hdettiin heti ajamaan maakunta-arkiston saamista kaupunkiin. Hanke n\xc3\xa4htiin siell\xc3\xa4 koko maakunnan yhteisen\xc3\xa4 tavoitteena, ja hanketta sitoutuikin parissa viikossa tukemaan taloudellisesti viisi kaupunkia, kaksi kauppalaa ja 30 maalaiskuntaa. Viipurin kaupunginhallitus luovutti Tervaniemess\xc3\xa4 sijainneen puolivalmiin ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isen kirkon maakunta-arkiston k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n ilmaiseksi. Muutosty\xc3\xb6t todettiin kuitenkin niin kalliiksi, ett\xc3\xa4 olisi halvempaa rakentaa arkistolle uudisrakennus, jolle varattiinkin tontti Pontuksenkadulta. Kun arkistoasia ei pariin vuoteen edennyt, tontille rakennettiin kansakoulun laajennusosa, ja keskener\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kirkkoa alettiin taas tarkastella arkistok\xc3\xa4yt\xc3\xb6n kannalta. Uudet suunnitelmat laati arkkitehti Uno Ullberg, ja Tervaniemi valittiin lopulta alkuvuodesta 1931 arkiston ensisijaiseksi sijoituspaikaksi._NEWLINE_Prosessi Viipurissa kesti kuitenkin niin kauan, ett\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4inen maakunta-arkisto ehdittiin perustaa H\xc3\xa4meenlinnaan. Kaupunki vuokrasi valtiolle kaupungintalon kirjastosta \xe2\x80\x9dsopivan huoneiston 30 vuodeksi erin\xc3\xa4isill\xc3\xa4 valtiolle edullisiksi katsottavilla ehdoilla\xe2\x80\x9d. Valtionarkisto puolsi kaupungin ehdotusta ja esitti 31. tammikuuta 1927 maakunta-arkistoa perustettavaksi H\xc3\xa4meenlinnaan. M\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4rahojen my\xc3\xb6nt\xc3\xa4misen ja kunnostust\xc3\xb6iden j\xc3\xa4lkeen asetus H\xc3\xa4meenlinnan maakunta-arkiston perustamisesta annettiin 8. hein\xc3\xa4kuuta 1927, ja maakunta-arkistonhoitajaksi m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin Valtionarkiston amanuenssi Yrj\xc3\xb6 Nurmio. H\xc3\xa4nen alaisuudessaan uuteen arkistoon siirrettiin suurin osa H\xc3\xa4meen l\xc3\xa4\xc3\xa4nin valtionhallinnon asiakirjoista vuoden loppuun menness\xc3\xa4. Arkisto avattiin virallisesti tutkijoiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n vuonna 1929. Tampereelta ehdotettiin vuonna 1935 maakunta-arkiston siirtymist\xc3\xa4 sinne, mutta ehdotus ei johtanut tuloksiin._NEWLINE_H\xc3\xa4meenlinnan j\xc3\xa4lkeen seuraavia maakunta-arkistoja kaavailtiin Turkuun ja Ouluun. Molemmat hankkeet saivat rahoituksen kuntoon vuonna 1930, ja rakennusty\xc3\xb6t aloitettiin. Sen sijaan Viipurin hanke ei viel\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n edennyt huolimatta maakunnan aktiivisuudesta arkistoasiassa. Asetus Oulun maakunta-arkistosta annettiin 14. tammikuuta 1932 ja Turun maakunta-arkistosta 9. kes\xc3\xa4kuuta 1932. Viipurin Tervaniemeenkin saatiin lopulta maakunta-arkisto helmikuun alussa 1934, ja saman vuoden kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 avattiin viides maakunta-arkisto Vaasan uuteen arkisto- ja kirjastotaloon._NEWLINE_Maakunta-arkistojen perustamisen lis\xc3\xa4ksi Valtionarkisto laajeni my\xc3\xb6s Helsingiss\xc3\xa4, sill\xc3\xa4 valtio my\xc3\xb6nsi vuonna 1927 rahoituksen lis\xc3\xa4rakennukselle. Suunnitelmat Snellmaninkadun varteen rakennetulle lis\xc3\xa4siivelle oli tehnyt jo vuonna 1922 arkkitehti Magnus Schjerfbeck. Se vastasi perusilmeelt\xc3\xa4\xc3\xa4n ja tyylilt\xc3\xa4\xc3\xa4n alkuper\xc3\xa4ist\xc3\xa4 arkistorakennusta, mutta poikkesi yksityiskohtien osalta. Uudisrakennus valmistui vuonna 1928, ja se liitettiin aiemmin erillisen\xc3\xa4 rakennuksena olleeseen tutkijasaliin. Samalla toimistotiloja sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4nyt yksikerroksinen rakennus korotettiin kaksikerroksiseksi, sill\xc3\xa4 tutkijak\xc3\xa4yntien ja tilattujen aineistojen m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 oli kasvanut ja henkil\xc3\xb6kuntaa palkattiin lis\xc3\xa4\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4rakennuksen ja maakunta-arkistojen perustamisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 1920-luvun loppu ja 1930-luvun alku olivatkin Valtionarkiston voimakkainta kasvun aikaa.\n_START_SECTION_\nSotavuodet\n_START_PARAGRAPH_\nMaailmanpoliittisen tilanteen kiristyess\xc3\xa4 1930-luvun lopulla alettiin valtion laitoksissa varautua uuden suursodan uhkaan. Heikon taloustilanteen vuoksi 1903-luvulla rakennettuihin uusiin arkistorakennuksiin ei ollut rakennettu aineistolle suojatiloja pommitusten varalta, vaikka Valtionarkisto olikin sellaista esitt\xc3\xa4nyt. Tilanteen muuttuessa kes\xc3\xa4n 1939 j\xc3\xa4lkeen entist\xc3\xa4 uhkaavammaksi todettiin, ett\xc3\xa4 aineistoja oli pakko evakuoida. Aineistosiirrot ennalta m\xc3\xa4\xc3\xa4ritettyihin suojavarastoihin aloitettiin syksyll\xc3\xa4 1939. Arkiston kaikki asiakirjat jaettiin kolmeen ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n. Niist\xc3\xa4 turvaan maaseudulle kuljetettiin tutkimuksen ja hallinnon kannalta t\xc3\xa4rkeimm\xc3\xa4t asiakirjat sek\xc3\xa4 muut aineistot, jotka \xe2\x80\x9dmy\xc3\xb6skin oli ehdottomasti koetettava pelastaa\xe2\x80\x9d. Kolmannen ryhm\xc3\xa4n aineistot j\xc3\xa4tettiin arkiston tiloihin Helsinkiin. Kahteen ensimm\xc3\xa4iseen ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n oli kuitenkin luokiteltu liikaa aineistoa, eik\xc3\xa4 kaikkea voitu siirt\xc3\xa4\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi tarvittavien varojen puuttuessa asiakirjat jouduttiin s\xc3\xa4il\xc3\xb6m\xc3\xa4\xc3\xa4n h\xc3\xb6yl\xc3\xa4tyst\xc3\xa4 laudasta tehtyihin pakkilaatikoihin. Lokakuun loppuun menness\xc3\xa4 Valtionarkistosta oli siirretty turvaan noin 1\xc2\xa0400 laatikkoa._NEWLINE_Lokakuussa 1939 siirrettiin Turun maakunta-arkistosta aineistoa Laitilaan, H\xc3\xa4meenlinnasta Lepaan kartanoon ja Oulusta Muhokselle. Sodan sytytty\xc3\xa4 30. marraskuuta 1939 aineistojen evakuointi jatkui ja muuta toimintaa pyrittiin pit\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n yll\xc3\xa4 mahdollisuuksien mukaan. Valtionarkistonhoitaja Kaarlo Blomstedt siirtyi 1. joulukuuta Vaasaan, jonne tuotiin my\xc3\xb6s Helsingist\xc3\xa4 evakuoituja arkistoja. Vaasan ajateltiin olevan tarpeeksi kaukana rajalta, jotta sinne ei kohdistettaisi ilmapommituksia. Kaupunkia pommitettiin kuitenkin jo joulukuussa 1939, ja arkistorakennus k\xc3\xa4rsi vaurioita 29. ja 31. joulukuuta. Talon l\xc3\xa4helle pudonneet pommit rikkoivat ikkunat ja vaurioittivat vesiputkia, mik\xc3\xa4 nosti veden rakennuksen kellaritiloihin. Lis\xc3\xa4ksi sirpaleet vaurioittivat joitakin asiakirjoista. My\xc3\xb6s Oulun arkistorakennukseen osui 21. tammikuuta 1940 palopommeja sek\xc3\xa4 miinapommi. Arkistotilojen yl\xc3\xa4puolinen museo tuhoutui ja arkisto k\xc3\xa4rsi huomattavia vesivahinkoja, rakennukseen tuli halkeamia ja sen s\xc3\xa4hk\xc3\xb6- ja vesijohdot vioittuivat._NEWLINE_Sodan aikana erityisesti Viipurin maakunta-arkiston asema oli vaikea, koska kaupunki sijaitsi hyvin l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 Neuvostoliiton rajaa. Sielt\xc3\xa4 siirrettiinkin 227 hyllymetri\xc3\xa4 aineistoa muun muassa Vaasaan, ja lis\xc3\xa4ksi useat Viipurin hiippakunnan seurakunnat l\xc3\xa4hettiv\xc3\xa4t aineistojaan turvaan. Osa aineistosta oli ehditty l\xc3\xa4hett\xc3\xa4\xc3\xa4 Sis\xc3\xa4-Suomeen jo ennen sotaa, vaikka vahvan rakennuksen arveltiinkin kest\xc3\xa4v\xc3\xa4n mahdollisia pommitusvaurioita jonkin verran muita arkistoja paremmin. Sinne j\xc3\xa4\xc3\xa4neet aineistot selvisiv\xc3\xa4t sodasta l\xc3\xa4hes vahingoittumattomina, sill\xc3\xa4 arkisto k\xc3\xa4rsi pommituksissa vain v\xc3\xa4h\xc3\xa4isi\xc3\xa4 vaurioita. Sotaa seuranneiden alueluovutusten vuoksi arkisto j\xc3\xa4i kuitenkin Neuvostoliiton haltuun. Sodan alta turvaan siirrettyj\xc3\xa4 aineistoja ei uskallettu viel\xc3\xa4 v\xc3\xa4lirauhan aikana palauttaa alkuper\xc3\xa4isille sijoilleen tilanteen ep\xc3\xa4vakauden vuoksi. Luovutetuille alueille j\xc3\xa4\xc3\xa4neit\xc3\xa4 aineistoja yritettiin saada takaisin Suomeen, mutta Neuvostoliitto ei ollut halukas neuvottelemaan asiasta._NEWLINE_Jatkosodan alkuvaiheen hyv\xc3\xa4st\xc3\xa4 sotilaallisesta menestyksest\xc3\xa4 huolimatta Valtionarkisto jatkoi aineistojen evakuointia. Asiakirjoja siirrettiin Helsingin p\xc3\xa4\xc3\xa4rakennuksesta muualle maahan 300 laatikollista. Siirroista ja sodasta huolimatta vuosi 1941 oli arkistoissa melko normaali, ja poikkeusolot n\xc3\xa4kyiv\xc3\xa4t l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6st\xc3\xb6pulana suuren osan henkil\xc3\xb6st\xc3\xb6st\xc3\xa4 ollessa asepalveluksessa tai muissa teht\xc3\xa4viss\xc3\xa4. Poikkeuksen muodosti Viipurin maakunta-arkisto, joka muutti vuonna 1941 takaisin Viipuriin, vaikka sen toiminta jatkuikin samanaikaisesti my\xc3\xb6s Helsingiss\xc3\xa4 viel\xc3\xa4 vuonna 1942, kun olosuhteita Viipurissa ei ollut saatu vakautettua. Viipuriin talvisodan lopussa j\xc3\xa4\xc3\xa4neit\xc3\xa4 aineistoja oli siirretty kokoamiskeskuksiin ja osin my\xc3\xb6s h\xc3\xa4vitetty. Niit\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi viel\xc3\xa4 vuonna 1942 ymp\xc3\xa4ri takaisin vallattuja alueita. Esimerkiksi Tienhaaran kattohuopatehtaan varastossa oli 400 tonnia \xe2\x80\x9dj\xc3\xa4tepaperia\xe2\x80\x9d, jonka joukossa oli erilaisia asiakirjoja, ja 50 tonnia oli jo ehditty kuljettaa Enson paperitehtaalle.\n_START_SECTION_\nAsiakirjat\n_START_PARAGRAPH_\nKansallisarkiston vanhin asiakirja on 1. lokakuuta 1316 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4tty Kuningas Birgerin suojeluskirje Karjalan naisille. Keskiajalta asiakirjoja on Kansallisarkistossa alkuper\xc3\xa4isin\xc3\xa4 66 ja j\xc3\xa4ljenn\xc3\xb6ksin\xc3\xa4 223. Vanhinta yhten\xc3\xa4ist\xc3\xa4 asiakirjasarjaa ovat 1530-luvulta alkavat paikallishallinnon tiliasiakirjat eli voudintilit._NEWLINE_Ruotsin ajan keskeisi\xc3\xa4 asiakirjasarjoja ovat voudintilien lis\xc3\xa4ksi l\xc3\xa4\xc3\xa4nintilit, tuomiokirjat, seurakuntien arkistot ja maanmittausasiakirjat. N\xc3\xa4iden asiakirjojen kattavuus on hyvin suuri, mist\xc3\xa4 on hy\xc3\xb6ty\xc3\xa4 ennen kaikkea sukututkimukselle. Autonomian ajan keskeisi\xc3\xa4 l\xc3\xa4hteit\xc3\xa4 ovat puolestaan Suomen oman keskushallinnon asiakirjat sek\xc3\xa4 Valtiosihteerinviraston ja Kenraalikuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rinkanslian arkistot. My\xc3\xb6s autonomisen Suomen oman sotav\xc3\xa4en (niin sanottu vanha v\xc3\xa4ki) arkistoja s\xc3\xa4ilytet\xc3\xa4\xc3\xa4n Kansallisarkistossa. 1900-luvun keskeisimm\xc3\xa4t arkistokokonaisuudet k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4t Suomen sis\xc3\xa4llissotaa, talvisotaa ja jatkosotaa. Viime sotiin liittyvi\xc3\xa4 asiakirjoja on Kansallisarkistossa noin 20 hyllykilometri\xc3\xa4._NEWLINE_Kansallisarkistossa on my\xc3\xb6s monien keskeisten poliittisten ja yhteiskunnallisten vaikuttajien yksityisarkistoja. Muun muassa Suomen kaikkien presidenttien arkistot ovat Kansallisarkistossa. Poikkeuksena on Urho Kekkonen, joka perusti oman arkistonsa vuonna 1970.\n_START_SECTION_\nKartta-aineistot\n_START_PARAGRAPH_\nSuuri osa kartta-aineistosta kuuluu viranomaisty\xc3\xb6n seurauksena syntyneisiin laajempiin kokonaisuuksiin, joista vanhimmat alkavat 1600-luvulta. Lis\xc3\xa4ksi Kansallisarkiston kokoelmissa on yksitt\xc3\xa4isi\xc3\xa4 karttoja ja karttakokoelmia esimerkiksi tilojen ja karttaker\xc3\xa4ilij\xc3\xb6iden arkistoista. Suurimman karttakokoelman muodostavat Maanmittauslaitoksen uudistusarkisto ja siihen sis\xc3\xa4ltyv\xc3\xa4t maakirjakartat. Niihin kuuluu 726\xc2\xa0000 karttaa ja niihin liittyv\xc3\xa4\xc3\xa4 asiakirjaa 1600-luvulta 1900-luvulle.\n_START_SECTION_\nAineistojen tutkiminen\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xa4ht\xc3\xb6kohtaisesti Kansallisarkistossa s\xc3\xa4ilytetyt aineistot ovat julkisia ja maksutta kaikkien k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4. Joidenkin aineistojen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4 on kuitenkin rajoitettu lains\xc3\xa4\xc3\xa4d\xc3\xa4nn\xc3\xb6n, aineiston luovuttajan kanssa tehdyn sopimuksen tai aineiston huonon kunnon vuoksi._NEWLINE_Kansallisarkisto yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4\xc3\xa4 useita verkkopalveluita. Arkistojen Portti -palvelu sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 tietoa eri aineistoista ja opastaa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4n oikean aineiston \xc3\xa4\xc3\xa4reen. Astia-palvelulla, jonka k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4ksi kuka tahansa voi rekister\xc3\xb6ity\xc3\xa4, voi tilata asiakirjoja k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi tutkijasaliin. Astian avulla voi my\xc3\xb6s tilata maksullisia aineistokaukolainoja, hakea k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6lupia rajoituksenalaiseen aineistoon ja tilata kopioita asiakirjoista. Vakka-kokoelmatietokanta sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 arkistoaineistojen luettelo- ja kuvailutiedot. Puolustushallinnon aineistot puolestaan on listattu Aarre-arkistorekisteriin._NEWLINE_Muiden verkkopalveluiden ja tietokantojen lis\xc3\xa4ksi Kansallisarkisto perusti vuonna 2003 Kansallisarkiston digitaaliarkiston. Sinne on ladattu p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa tekij\xc3\xa4noikeuksista ja muista k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6rajoituksista vapaata aineistoa, jota voi vapaasti selata internetiss\xc3\xa4, tallentaa ja k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4. Toukokuuhun 2018 menness\xc3\xa4 Digitaaliarkistoon oli tallennettu yli 69,2 miljoonaa tiedostoa.\n_START_SECTION_\nKirjasto\n_START_PARAGRAPH_\nKansallisarkiston kirjasto on valtakunnallinen arkistoalan, asiakirjadiplomatiikan sek\xc3\xa4 heraldiikan ja sigillografian tieteellinen erikoiskirjasto. Sen kokoelmissa on hakuteoksia, l\xc3\xa4hdeteoksia, virallisjulkaisuja sek\xc3\xa4 Suomen ja l\xc3\xa4hialueen historiaa, oikeus-, hallinto- ja yhteiskuntatieteit\xc3\xa4 k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4\xc3\xa4 ja paikallishistoriallista kirjallisuutta sek\xc3\xa4 suku-ja henkil\xc3\xb6historiallisia kirjoja. Kirjasto palvelee kokoelmillaan ensisijaisesti arkistoalaan sek\xc3\xa4 asiakirjal\xc3\xa4hteisiin perustuvaa tutkimusta, Kansallisarkistosta tietoa hakevia asiakkaita sek\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6kuntaa virkateht\xc3\xa4viss\xc3\xa4. Kirjaston vastuulla on Kansallisarkiston teht\xc3\xa4viss\xc3\xa4 ja asiakaspalvelussa tarvittava kirjallisuus ja muu kirjastojen tietoaineisto. Kansallisarkiston kirjasto on alansa ainoa tieteellinen erikoiskirjasto, joka kuuluu kansalliseen kirjastoverkostoon._NEWLINE_Kansallisarkiston kirjaston kokoelmissa on yhteens\xc3\xa4 noin 334\xc2\xa0000 koti- ja ulkomaista nidett\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 noin 200 nimekett\xc3\xa4 aikakauslehti\xc3\xa4 eri kielill\xc3\xa4. Arkistoalaa, historiaa ja l\xc3\xa4hdejulkaisuja k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4n kirjallisuuden lis\xc3\xa4ksi kirjastolla on laaja heraldiikkaa ja sigillografiaa k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4 kirjakokoelma ja historian tutkimuksen kannalta merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 kokoelma ennen vuotta 1850 painettua kirjallisuutta. Kokoelmiin hankitaan ensisijaisesti arkistoalaan, asiakirjahallintoon ja arkistojen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n liittyv\xc3\xa4\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 heraldista kirjallisuutta. Mahdollisuuksien mukaan hankitaan my\xc3\xb6s keskeist\xc3\xa4 Suomen historian perustutkimusta k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4\xc3\xa4 kirjallisuutta. Kirjastolle tulevat lahjoitukset koostuvat p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa genealogisesta ja paikallishistoriallisesta kirjallisuudesta._NEWLINE_Avokokoelmaan sijoitettu kirjallisuus on vapaasti k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 tutkijasaleissa. Muu kuin avokokoelman kirjallisuus on kirjaston suljetussa kokoelmassa, josta julkaisut on erikseen tilattava k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n tutkijasaleihin. Kansallisarkiston kirjaston kokoelmista ei anneta kotilainoja, mutta niit\xc3\xa4 voi tilata arkiston muihin toimipaikkoihin, ja kopioita on mahdollista hankkia. Kirjaston kokoelmiin hankittu aineisto on luetteloitu Kansalliskirjaston yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n erikoiskirjastojen Erkki-tietokantaan. Tietokantaan on viety kirjaston avokokoelmaan sijoitettu kirjallisuus ja kaikki kausijulkaisut. My\xc3\xb6s varastokirjastoa ollaan viem\xc3\xa4ss\xc3\xa4 tietokantaan.\n_START_SECTION_\nJulkaisut\n_START_PARAGRAPH_\nKansallisarkisto julkaisee joko painettuina, digitaalisina tai s\xc3\xa4hk\xc3\xb6isin\xc3\xa4 julkaisuina laitoksen omien tutkimusprojektien tuloksia, arkistoalan tutkimusta sek\xc3\xa4 Suomen historian l\xc3\xa4hteist\xc3\xb6\xc3\xb6n liittyv\xc3\xa4\xc3\xa4 ja l\xc3\xa4hdepohjaista tutkimusta. Kansallisarkisto tukee yhteisty\xc3\xb6ss\xc3\xa4 muiden tahojen kanssa julkaisutoimintaa, joka edist\xc3\xa4\xc3\xa4 Kansallisarkiston tunnettuutta ja kansallisen asiakirjallisen kulttuuriperinn\xc3\xb6n tuntemusta._NEWLINE_Kansallisarkistolla on nelj\xc3\xa4 keskeist\xc3\xa4 julkaisusarjaa, joita ovat sarjajulkaisut, monografiat, muut julkaisut ja verkko-oppaat._NEWLINE_Toimituksia ja monografiat -sarjat ovat Kansallisarkiston p\xc3\xa4\xc3\xa4asialliset yleiset julkaisusarjat. Toimituksia-sarjassa julkaistaan esimerkiksi k\xc3\xa4sikirjoja ja artikkelikokoelmia, n\xc3\xa4yttelyihin liittyvi\xc3\xa4 kirjoja sek\xc3\xa4 Kansallisarkiston j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4mien arkistoalan ammatillisten kongressien ja seminaarien julkaisuja. Monografiat-sarjassa ilmestyy muun muassa laajempia tutkimuksia, kuten tutkimusprojektien julkaisemia kirjoja ja raportteja, v\xc3\xa4it\xc3\xb6skirjoja ja muita tutkielmia. _NEWLINE_Muut julkaisut -sarja sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 muun muassa Kansallisarkiston s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisesti ilmestyv\xc3\xa4t painatteet sek\xc3\xa4 sen tutkimusprojektien julkaisemat digitaaliset tai s\xc3\xa4hk\xc3\xb6iset opinn\xc3\xa4ytteet, artikkelit ja esitelm\xc3\xa4t. _NEWLINE_Kansallisarkiston julkaisutoiminnalla on varsin pitk\xc3\xa4t perinteet. Valtionarkistonhoitaja Reinhold Hausen teki laajan el\xc3\xa4m\xc3\xa4nty\xc3\xb6n juuri l\xc3\xa4hdejulkaisujen toimittajana. H\xc3\xa4nen toimittamansa viisiosaisen julkaisusarjan Bidrag till Finlands historia ensimm\xc3\xa4inen osa (niteet 1\xe2\x80\x932) ilmestyi vuosina 1881\xe2\x80\x931883. Seuraavana oli vuonna 1890 julkaistu Registrum ecclesiae Aboensis eller \xc3\x85bo domkyrkas svartbok med till\xc3\xa4gg ur Skoklosters Codex Aboensis eli nk. Turun tuomiokirkon Mustakirja. _NEWLINE_Laaja 8-osainen l\xc3\xa4hdejulkaisusarja Finlands medeltidsurkunder ilmestyi vuosina 1910\xe2\x80\x931935 ja keskiajan sinettej\xc3\xa4 ja vaakunoita k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4 kirja Finlads medeltidssigill vuonna 1900. Turun tuomiokirkon Mustakirja -teokseen sis\xc3\xa4ltyv\xc3\xa4t asiakirjat sek\xc3\xa4 Suomen keskiaikaiset asiakirjat (Finlands medeltidsurkunder) on digitoitu ja ne sis\xc3\xa4ltyv\xc3\xa4t Diplomatarium Fennicum -tietokantaan. My\xc3\xb6s teos Finlands medeltidssigill on digitoitu ja julkaistu Kansallisarkiston verkkosivuilla._NEWLINE_Lis\xc3\xa4t\xc3\xa4kseen keskustelua arkistoon liittyvist\xc3\xa4 kysymyksist\xc3\xa4 Kansallisarkisto alkoi julkaista vuonna 1973 Yleisarkistojen tiedotuksia -nimist\xc3\xa4 arkistoalan aikakauslehte\xc3\xa4, jonka nimi muutettiin my\xc3\xb6hemmin Arkistoviestiksi. Vuodesta 2009 l\xc3\xa4htien lehden nimi on ollut Akti. Akti ilmestyy kaksi kertaa vuodessa ja palvelee sek\xc3\xa4 arkistotoimen ammattilaisia ett\xc3\xa4 kaikkia arkistoalasta kiinnostuneita._NEWLINE_Viimeisten vuosien aikana Kansallisarkiston oma julkaisutoiminta on v\xc3\xa4hentynyt ja valmistuneet teokset julkaistaan entist\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n yhteisty\xc3\xb6ss\xc3\xa4 kaupallisten kustantajien kanssa. Viimeisimpiin julkaisuihin kuuluu Kansallisarkiston n\xc3\xa4yttelyihin liittyvi\xc3\xa4 julkaisuja sek\xc3\xa4 tutkimusprojektien julkaisemia monografioita, artikkelikokoelmia ja raportteja._NEWLINE_Uudet julkaisut lis\xc3\xa4t\xc3\xa4\xc3\xa4n Kansallisarkiston verkkosivuilla olevaan julkaisuluetteloon. Luettelossa on tiedot kaikista Kansallisarkiston eri aikoina ilmestyneist\xc3\xa4 julkaisuista. Luetteloon liitet\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s laitoksen s\xc3\xa4hk\xc3\xb6iset ja digitaaliset (pdf-muotoiset) julkaisut. Kaikki Kansallisarkiston ISBN ja ISSN -tunnuksin varustetut julkaisut sis\xc3\xa4llytet\xc3\xa4\xc3\xa4n laitoksen sarjoihin.'