b'\n_START_ARTICLE_\nGae Aulenti\n_START_PARAGRAPH_\nGaetana \xe2\x80\x9dGae\xe2\x80\x9d Aulenti [\xcb\x88\xc9\xa1a\xcb\x90e au\xcb\x88l\xc9\x9bnti]\xc2\xa0(4. joulukuuta 1927 Palazzolo dello Stella, Friuli \xe2\x80\x93\xc2\xa031. lokakuuta 2012 Milano) oli\xc2\xa0italialainen\xc2\xa0arkkitehti ja muotoilija. H\xc3\xa4n tuli tunnetuksi suurista taidemuseoprojekteista, kuten entisen rautatieaseman muuttamisesta\xc2\xa0Mus\xc3\xa9e d\xe2\x80\x99Orsayksi Pariisissa\xc2\xa01980\xe2\x80\x931986. H\xc3\xa4nen t\xc3\xb6it\xc3\xa4\xc3\xa4n ovat my\xc3\xb6s nykytaiteen galleria Pompidou-keskuksessa Pariisissa, Palazzo Grassin muuntaminen taidemuseoksi Venetsiassa (1985\xe2\x80\x931986) sek\xc3\xa4 aasialaisen taiteen museo San Franciscossa\xc2\xa0(2000\xe2\x80\x932003). Aulenti oli yksi harvoista sodanj\xc3\xa4lkeisen Italian naisarkkitehdeista._NEWLINE_Triesten l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 syntynyt Gae Aulenti opiskeli arkkitehtuuria Milanossa. H\xc3\xa4n ty\xc3\xb6skenteli art directorina muotoilulehti\xc2\xa0Casabella-Continuit\xc3\xa0ssa (my\xc3\xb6hemmin Lotus International Magazine) vuodesta\xc2\xa01955 vuoteen 1965, ja istui sen j\xc3\xa4lkeen lehtiyhti\xc3\xb6n hallituksessa. Lehtity\xc3\xb6n ohella Aulenti v\xc3\xa4itteli tohtoriksi ja opetti Venetsian arkkitehtuurikoulussa 1960\xe2\x80\x931962 ja Milanossa 1964\xe2\x80\x931967. H\xc3\xa4n teki my\xc3\xb6s muotoilut\xc3\xb6it\xc3\xa4\xc2\xa0La Rinascente\xc2\xa0-tavaratalolle ja suunnitteli kalusteita\xc2\xa0Zanottalle, kuten ruostumattomasta ter\xc3\xa4ksest\xc3\xa4 valmistettu kokoontaittuva ohjaajantuoli\xc2\xa0April sek\xc3\xa4 Sanmarco-lasip\xc3\xb6yt\xc3\xa4. Aulenti toimi my\xc3\xb6s Italian muotoilijaj\xc3\xa4rjest\xc3\xb6 ADIn varapuheenjohtajana._NEWLINE_Vuonna 1981 h\xc3\xa4net valittiin suunnittelijaksi muuttamaan\xc2\xa0Victor Laloux\xe2\x80\x99n vuonna 1900 valmistunut Orsayn rautatieasema taidemuseoksi. Siit\xc3\xa4 seurasi muita museosuunnitteluhankkeita eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. H\xc3\xa4nen suunnitelmiensa mukaan Italian vanha l\xc3\xa4hetyst\xc3\xb6rakennus Berliiniss\xc3\xa4 muutettiin tiedeakatemiaksi. Vuonna 2011 valmistui italialaisen Perugian lentokent\xc3\xa4n laajennus Aulentin suunnitelmien pohjalta._NEWLINE_Aulenti tuli 1960-luvulta alkaen tunnetuksi my\xc3\xb6s valaisinten suunnittelijana. H\xc3\xa4nen tunnettuja t\xc3\xb6it\xc3\xa4\xc3\xa4n ovat teleskooppisella varrella varustettu Pipistrello-p\xc3\xb6yt\xc3\xa4valaisin (1965) sek\xc3\xa4 yhdess\xc3\xa4 Piero Castiglionin kanssa tehdyt valaisimet 1980- ja 1990-luvuilla. Aulentin tunnetuimpia huonekaluja on minimalistinen sohvap\xc3\xb6yt\xc3\xa4, joka muodostuu paksusta neli\xc3\xb6m\xc3\xa4isest\xc3\xa4 lasilevyst\xc3\xa4, jota kannattelee nelj\xc3\xa4 k\xc3\xa4\xc3\xa4ntyv\xc3\xa4\xc3\xa4 teollisuuspy\xc3\xb6r\xc3\xa4\xc3\xa4. Aulenti teki my\xc3\xb6s teatterilavastuksia ja suunnitteli myym\xc3\xa4l\xc3\xb6it\xc3\xa4 muotitaiteilija\xc2\xa0Adrienne Vittadinille._NEWLINE_V\xc3\xa4h\xc3\xa4n ennen kuolemaansa 2012 Aulenti palkittiin el\xc3\xa4m\xc3\xa4nty\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n Milanon trienniaalissa. Ensimm\xc3\xa4isen palkintonsa h\xc3\xa4n sai sielt\xc3\xa4 jo 1964, ja h\xc3\xa4n toimi triennaalin johtoryhm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 1977\xe2\x80\x931980. Vuonna\xc2\xa01991 h\xc3\xa4nelle my\xc3\xb6nnettiin japanilainen Praemium Imperiale -palkinto. H\xc3\xa4n sai my\xc3\xb6s Ranskan Kunnialegioonan ritarin arvon sek\xc3\xa4 American Institute of Architects -j\xc3\xa4rjest\xc3\xb6n kunniaj\xc3\xa4senyyden.'