b'\n_START_ARTICLE_\nSeitsenpistepirkko\n_START_SECTION_\nUlkon\xc3\xa4k\xc3\xb6 ja koko\n_START_PARAGRAPH_\nAikuinen seitsenpistepirkko on 5,2\xe2\x80\x938 millimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4. Sen peitinsiivet ovat punaiset, ja niiss\xc3\xa4 on seitsem\xc3\xa4n mustaa t\xc3\xa4pl\xc3\xa4\xc3\xa4. Etuvartalo on musta, ja sen kulmissa on keltaiset l\xc3\xa4ik\xc3\xa4t. Etel\xc3\xa4isess\xc3\xa4 Aasiassa el\xc3\xa4v\xc3\xa4t seitsenpistepirkot ovat v\xc3\xa4ritykselt\xc3\xa4\xc3\xa4n muualla el\xc3\xa4vi\xc3\xa4 tummempia, jopa l\xc3\xa4hes mustia. Erot peitinsiipien tummuudessa ovat sopeutumia erilaisiin l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tiloihin ja kosteusoloihin._NEWLINE_Seitsenpistepirkon munat ovat v\xc3\xa4rttin\xc3\xa4nmuotoisia ja noin millimetrin pituisia. Toukalla on kolme paria selv\xc3\xa4sti erottuvia jalkoja. Se on tumman v\xc3\xa4rinen ja kasvaa 7\xe2\x80\x938 millimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4ksi._NEWLINE_Seitsenpistepirkon luontaisia saalistajia ovat: etel\xc3\xa4nkurkkuh\xc3\xa4m\xc3\xa4h\xc3\xa4kki (Araniella opisthographa), Cheilomenes sexmaculata, pihaharsokorento (Chrysoperla carnea), japaninviiri\xc3\xa4inen (Coturnix coturnix japonicus), Ischiodon scutellaris, Mesocyclops aspericornis, Mesocyclops darwini, sinitiainen (Parus caeruleus), pikkuvarpunen (Passer montanus), jokapaikannopsakki (Philodromus cespitum) ja harakka (Pica pica).\n_START_SECTION_\nLevinneisyys\n_START_PARAGRAPH_\nSeitsenpistepirkko on alkujaan per\xc3\xa4isin Euroopasta ja Aasiasta, mutta sit\xc3\xa4 tavataan my\xc3\xb6s L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja Pohjois-Amerikassa. Sit\xc3\xa4 on istutettu Yhdysvaltoihin 1950-luvulta alkaen torjumaan tuhohy\xc3\xb6nteisi\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nElintavat ja ravinto\n_START_PARAGRAPH_\nSeitsenpistepirkko on peto, joka sy\xc3\xb6 ennen kaikkea kirvoja sek\xc3\xa4 aikuisena ett\xc3\xa4 toukkana. _NEWLINE_Seitsenpistepirkot talvehtivat aikuisena tyypillisesti kuolleiden lehtien joukossa. Ne kokoontuvat talvehtimaan samoihin paikkoihin lajitoveriensa kanssa._NEWLINE_Kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ne l\xc3\xa4htev\xc3\xa4t liikkeelle ja sy\xc3\xb6v\xc3\xa4t kirvoja ennen munimista. Naaras munii alkukes\xc3\xa4n aikana 200\xe2\x80\x931000 munaa pieniin ryhmiin kasvin lehdille, tyypillisesti ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\xc3\xb6n, jossa on paljon kirvoja. Toukka kasvaa millimetrin mittaisesta 7\xe2\x80\x938 millimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4ksi 10\xe2\x80\x9330 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n kuluessa. Sen kasvuvauhti riippuu kirvojen saatavuudesta. Toukka voi kulkea ravinnon per\xc3\xa4ss\xc3\xa4 jopa 12 metri\xc3\xa4. Kotelovaihe kest\xc3\xa4\xc3\xa4 3\xe2\x80\x9312 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4._NEWLINE_Jos seitsenpistepirkkoa ahdistellaan, se eritt\xc3\xa4\xc3\xa4 pahanhajuista nestett\xc3\xa4, joka sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 myrkkyj\xc3\xa4. Myrkky koostuu p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallisesti alkaloideihin kuuluvista kokkinelliinista ja prekokkinelliinista. N\xc3\xa4it\xc3\xa4 alkaloideja esiintyy kaikissa seitsenpistepirkon kudoksissa.\n_START_SECTION_\nAlalajeja\n_START_PARAGRAPH_\nJapanissa tavattavia seitsenpistepirkkoja on pidetty joskus omana lajinaan, Coccinella brucki, mutta my\xc3\xb6hemmin se luokiteltiin molekyylibiologisten tutkimuksien perusteella alalajiksi Coccinella septempunctata brucki, jolloin nimialalaji saa nimekseen Coccinella septempunctata septempunctata. C. s. brucki -alalajilla  pilkut peitinsiiviss\xc3\xa4 ovat muita populaatioita suuremmat, mink\xc3\xa4 arvellaan olevan paikallinen sopeutuma.\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nSeitsenpistepirkko on suosittu laji maataloudessa, jossa sit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n biologiseen tuholaisten torjuntaan. Seitsenpistepirkot sy\xc3\xb6v\xc3\xa4t kirvoja, jotka puolestaan saattavat tehd\xc3\xa4 suurta tuhoa pelloilla, sill\xc3\xa4 ne k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t ravinnokseen useiden kasvilajien niloja. Lis\xc3\xa4ksi kirvat levitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t kasveihin tauteja ja sieni\xc3\xa4. Seitsenpistepirkkoja on k\xc3\xa4ytetty muun muassa ymp\xc3\xa4ri Yhdysvaltoja torjumaan kirvoja._NEWLINE_Seitsenpistepirkko on kuitenkin levitess\xc3\xa4\xc3\xa4n ajanut maanviljelysmaiden ulkopuolella monia muita lepp\xc3\xa4kerttulajeja ahtaalle. Vaikka seitsenpistepirkko onkin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kelpoinen hy\xc3\xb6nteinen biologiseen tuholaisten torjuntaan, sen levi\xc3\xa4minen heikent\xc3\xa4\xc3\xa4 monin paikoin luonnollisen ekosysteemin tilaa.'