b'\n_START_ARTICLE_\nPuna-ailakki\n_START_SECTION_\nUlkon\xc3\xa4k\xc3\xb6 ja koko\n_START_PARAGRAPH_\nPuna-ailakki kasvaa 20\xe2\x80\x9360 cm korkeaksi. Yl\xc3\xa4osastaan tummanpunainen ja pehme\xc3\xa4karvainen varsi on pysty tai koheneva, haaraton tai v\xc3\xa4h\xc3\xa4haarainen. Kasvin lehdet vaihtelevat muodoltaan soikeista vastapuikeisiin ja ovat 3\xe2\x80\x938 cm pitki\xc3\xa4._NEWLINE_Kukat ovat magentanpunaiset tai joskus harvoin valkoiset ja halkaisijaltaan noin 2 cm. Kukan verhi\xc3\xb6 ja teri\xc3\xb6 ovat viisilehtisi\xc3\xa4. Verhi\xc3\xb6 on ulkoverhi\xc3\xb6t\xc3\xb6n, punakarvainen ja soikea. Teri\xc3\xb6 on lis\xc3\xa4teri\xc3\xb6llinen ja v\xc3\xa4rilt\xc3\xa4\xc3\xa4n punainen. Ter\xc3\xa4lehtien lapa on syv\xc3\xa4\xc3\xa4n kaksihalkoinen ja niiden liuskat ovat 2\xe2\x80\x936 mm leveit\xc3\xa4. Puna-ailakin kukat ovat kaksikotisia, eli heteet ja emit sijaitsevat eri yksil\xc3\xb6iss\xc3\xa4. Puna-ailakki kukkii Suomessa kes\xc3\xa4-elokuussa._NEWLINE_Hedelm\xc3\xa4 on tynnyrim\xc3\xa4inen kota._NEWLINE_Puna-ailakista tunnetaan ainakin kolmea eri muunnosta, var. dioica, var. serpentinicola ja var. smithii._NEWLINE_Puna-ailakki saattaa joskus risteyty\xc3\xa4 valkoailakin (S. latifolia) kanssa. Risteym\xc3\xa4 on kantalajejaan kookkaampi ja vankempi. Kukat ovat tavallisesti vaaleanpunaisia tai vaalean violetinpunaisia.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys\n_START_PARAGRAPH_\nPuna-ailakkia tavataan Pohjois-Espanjasta L\xc3\xa4nsi-Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4lle. Etel\xc3\xa4ss\xc3\xa4 levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Pohjois-Kreikkaan ja Romaniaan, pohjoisessa Britteinsaarille ja Fennoskandiaan. Lajia kasvaa my\xc3\xb6s Islannissa ja Etel\xc3\xa4-Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Kaukasuksen alueella. Satunnaisia esiintymi\xc3\xa4 sill\xc3\xa4 on Keski-Aasiassa ja Siperian l\xc3\xa4nsiosissa. Pohjois-Amerikassa puna-ailakki on tulokaslaji, jota tavataan l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 it\xc3\xa4rannikolla. Laji on levinnyt my\xc3\xb6s Uuteen-Seelantiin._NEWLINE_Suomessa puna-ailakkia tavataan koko maassa. Laji on yleinen pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Se on alkuper\xc3\xa4inen kasvi L\xc3\xa4nsi-Suomessa, mutta levinnyt 1900-luvulla it\xc3\xa4\xc3\xa4n ja pohjoiseen ihmisen mukana sek\xc3\xa4 hein\xc3\xa4nsiemenen joukossa ett\xc3\xa4 koriste- ja rohdoskasvina.\n_START_SECTION_\nElinymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nPuna-ailakki kasvaa monenlaisilla paikoilla. Sit\xc3\xa4 tavataan esimerkiksi aurinkoisilla kedoilla ja niityill\xc3\xa4, tervalepp\xc3\xa4korvissa ja -lehdoissa, mets\xc3\xa4nlaidoilla, tunturijyrk\xc3\xa4nteill\xc3\xa4, pihoilla, joutomailla, radanvarsilla, rannoilla ja tienpientareilla. Suomessa laji lienee alun perin ollut l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 merenrantojen tervalepp\xc3\xa4lehtojen ja -luhtien laji. Laji on n\xc3\xa4iss\xc3\xa4 kasvupaikoissa niin tyypillinen, ett\xc3\xa4 sen mukaan on nimetty puna-ailakkityypin lehtokasvillisuusryhm\xc3\xa4._NEWLINE_Puna-ailakki on monen perhosen toukkien ravintokasvi. Kimalaiset ja p\xc3\xa4iv\xc3\xa4perhoset imev\xc3\xa4t sen kukkien mett\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nPuna-ailakkia viljell\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s koristekasvina.'