b'\n_START_ARTICLE_\nRedjoen kapina\n_START_PARAGRAPH_\nRedjoen kapina (engl. Red River Rebellion tai Red River Resistance) oli vuonna 1869 Red River Colonyss\xc3\xa4 tapahtunut m\xc3\xa9tis-kansan kapina Kanadan hallitusta ja sen maanomistuspolitiikkaa vastaan. Kapinan johtajana toimi Louis Riel, joka perusti itsen\xc3\xa4isen v\xc3\xa4liaikaishallituksen s\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n lakeja est\xc3\xa4\xc3\xa4kseen Kanadan pyrkimyksi\xc3\xa4 alueen liitt\xc3\xa4misest\xc3\xa4 omaan alueeseensa. Alue sijaitsee nykyisess\xc3\xa4 Manitoban provinssissa, Winnipegin kaupungin alueella. _NEWLINE_Kapina oli vuonna 1867 perustetun Kanadan liittovaltion parlamentin ensimm\xc3\xa4inen kriisi. Kanadan valtio hankki omistukseensa Hudson\'s Bay Companyn omistaman Rupertinmaan, jonka alueella silloinen Red River Colony sijaitsi, ja nimitti alueen kuvern\xc3\xb6\xc3\xb6riksi englanninkielisen William McDougallin. H\xc3\xa4nen toimiaan vastusti suurin osa Red River Colonyn asukkaista, jotka olivat enimm\xc3\xa4kseen ranskankielisi\xc3\xa4 m\xc3\xa9tisej\xc3\xa4. Useista varoituksista huolimatta McDougall kokosi maanmittausryhm\xc3\xa4n jakaakseen maan englantilaisen j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n mukaisesti. M\xc3\xa9tis-joukko johtajanaan Louis Riel esti McDougalin p\xc3\xa4\xc3\xa4syn alueelle ja aloitti suorat neuvottelut Kanadan hallituksen kanssa tarkoituksenaan autonomisen Assiniboian provinssin perustaminen._NEWLINE_Kapinan aikana joukko itsen\xc3\xa4isyyspyrkimyksi\xc3\xa4 vastustaneita englantilaisia vangittiin v\xc3\xa4liaikaishallituksen vastustamisesta joukossaan oranialaisveljeskunnan j\xc3\xa4sen Thomas Scott. Scott tuomittiin kuolemaan toimistaan kapinan aikana, eik\xc3\xa4 Riel my\xc3\xb6nt\xc3\xa4nyt armahdusta huolimatta Scottin kuolemantuomion voimakkaasta kritiikist\xc3\xa4 englantilaisten keskuudessa. V\xc3\xa4liaikaishallitus ja Kanada p\xc3\xa4\xc3\xa4siv\xc3\xa4t 1870 sopimukseen alueen asukkaiden oikeuksista. Kanadan hallitus s\xc3\xa4\xc3\xa4ti Manitoba Act -lain, jolla nykyinen Manitoban provinssi perustettiin ja joka liittyi Kanadan liittovaltioon. Laki turvasi my\xc3\xb6s ranskankielen erityisaseman provinssin kouluissa sek\xc3\xa4 uskonnonvapauden._NEWLINE_Lain tultua voimaan Kanadan hallitus l\xc3\xa4hetti alueelle sotilasosaston turvatakseen rauhan s\xc3\xa4ilymisen alueella. Eversti Garnet Wolseley johti sotilasosastoa, joka koostui kanadalaisista ja brittil\xc3\xa4isist\xc3\xa4 sotilaista. Retkikunta tunnetaan nimell\xc3\xa4 Wolseleyn retkikunta (Wolseley Expedition tai Red River Expedition). Sotilasosaston matkan aikana monet Ontarion kansalaiset osoittivat mielt\xc3\xa4\xc3\xa4n Thomas Scottin teloituksesn johdosta ja vaativat retkikuntaa vangitsemaan Rielin. H\xc3\xa4n kuitenkin pakeni Yhdysvaltoihin ennen retkikunnan saapumista. Retkikunnan saapuminen my\xc3\xb6s merkitsi virallisesti Redjoen kapinan p\xc3\xa4\xc3\xa4ttymist\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nTaustaa\n_START_PARAGRAPH_\n1860-luvulla Red River Colony koki suuria muuttopaineita uusien siirtolaisten takia. Alueen asukkaat koostuivat suurimmaksi osaksi ranskankielisist\xc3\xa4 (Frankofone) ja michifin kielisist\xc3\xa4 m\xc3\xa9tiseist\xc3\xa4, pienest\xc3\xa4 joukosta englanninkielisi\xc3\xa4 Anglo-M\xc3\xa9tisej\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 skotlantilaisia presbyteereist\xc3\xa4. Alueelle virtasi Ontariosta suuri joukko englanninkielisi\xc3\xa4 protestantteja. Suurin osa n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 uusista siirtolaisista ei kunnioittanut m\xc3\xa9tisien kulttuuria ja oli vihamielisi\xc3\xa4 katolisen kirkon j\xc3\xa4seni\xc3\xa4 kohtaan. Samaan aikaan alueelle muutti joukko yhdysvaltalaisia ja heid\xc3\xa4n pyrkimyksen\xc3\xa4\xc3\xa4n oli alueen liitt\xc3\xa4minen osaksi Yhdysvaltoja._NEWLINE_ _NEWLINE_Uskonnolliset, nationalistiset, rasistiset ja poliittiset kiistat sek\xc3\xa4 yhdysvaltalaisten laajennusmielisten pyrkimykset kiristiv\xc3\xa4t alueen asukkaiden v\xc3\xa4lej\xc3\xa4, kun samaan aikaan Yhdistynyt kuningaskunta ja Kanada neuvottelivat Hudson\'s Bay Companyn omistaman Rupertinmaan siirt\xc3\xa4misest\xc3\xa4 Kanadan hallintaan. Neuvottelut johtivat Rupert\'s Land Act -lain s\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4miseen vuonna 1868. Laissa m\xc3\xa4\xc3\xa4riteltiin ehdot alueen omistusoikeuden siirt\xc3\xa4miseksi. Kanadan valtio osti Rupertinmaan 1. joulukuuta 1869, mutta alueen asukkaiden maaoikeudet ja poliittiset vaikutukset olivat selvitt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4._NEWLINE_Kauppaneuvottelujen p\xc3\xa4\xc3\xa4tytty\xc3\xa4 liikenneministeri William McDougall ja poliitikko George-\xc3\x89tienne Cartier l\xc3\xa4hettiv\xc3\xa4t maanmittausryhm\xc3\xa4n Redjoen alueelle jakaakseen maan englantilaisen neliskulmaisen mallin mukaan. Muun muassa roomalaiskatolinen piispa Alexandre Tach\xc3\xa9, Rupertinmaan anglikaaninen piispa Robert Machray ja Hudson\'s Bay Companyn kuvern\xc3\xb6\xc3\xb6ri William Mactavish varoittivat McDougallia maanjaon aiheuttavan vihamielisyyksi\xc3\xa4. Eversti John Stoughton Dennisin  johtama maanmittausryhm\xc3\xa4 saapui paikalle 20. elokuuta 1869 ja kohtasi eritt\xc3\xa4in suurta vastustusta m\xc3\xa9tisien keskuudesta. Paikallisella v\xc3\xa4est\xc3\xb6ll\xc3\xa4 ei ollut omistusoikeutta maahan, vaan maank\xc3\xa4ytt\xc3\xb6oikeus oli jaettu Ranskasta periytyv\xc3\xa4ll\xc3\xa4 seigneurial-j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4, jossa Ranskan kuningas omisti maan ja maa-alueilla oli tilanomistaja, joka edelleen jakoi alueen tilallisille pitkin\xc3\xa4 maakaistoina. Englantilaiset suosivat neliskulmaista maanjakoa.  Paikalliset asukkaat kokivat t\xc3\xa4m\xc3\xa4n ja kasvavan siirtolaism\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n uhaksi heid\xc3\xa4n maaoikeuksilleen ja pelk\xc3\xa4siv\xc3\xa4t menett\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 maatilansa.\n_START_SECTION_\nRiel nousee johtajaksi\n_START_PARAGRAPH_\nElokuun loppupuolella pit\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n puheessa Louis Riel tuomitsi maanmittaustoimet, koska Kanadan hallitus ei ollut neuvotellut maansiirron vaikutuksista ja ehdoista alkuper\xc3\xa4isv\xc3\xa4est\xc3\xb6n kanssa. Joukko m\xc3\xa9tis-miehi\xc3\xa4 pakottaa maanmittausryhm\xc3\xa4n keskeytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n ty\xc3\xb6ns\xc3\xa4 11. lokakuuta 1869. Joukko kutsuu itse\xc3\xa4\xc3\xa4n nimell\xc3\xa4 "M\xc3\xa9tis National Committee". Johtajinaan heill\xc3\xa4 oli ministeri Louis Riel ja presidentti John Bruce. Tapahtuman johdosta 25. lokakuuta Hudson\'s Bay Companyn hallinnossa oleva Assiniboian neuvosto kutsui ryhm\xc3\xa4n kuultavakseen. Kuulustelussa Louis Riel ilmoitti ryhm\xc3\xa4n est\xc3\xa4v\xc3\xa4n kaikki hallituksen yritykset ottaa alueet haltuunsa, kunnes he neuvottelevat ehdoista m\xc3\xa9tisien kanssa. Kenraalikuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rin nimitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 McDougall joukkoineen yritti matkustaa alueelle, mutta 2. marraskuuta heid\xc3\xa4n etenemisens\xc3\xa4 estettiin l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 nykyist\xc3\xa4 Yhdysvaltain rajaa. He joutuivat per\xc3\xa4\xc3\xa4ntym\xc3\xa4\xc3\xa4n Pembinan kaupunkiin, ja saman p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n aikana Rielin johtama 400 miehen vahvuinen m\xc3\xa9tis-joukko otti haltuunsa Fort Garryn linnoituksen ilman verenvuodatusta. Asukkaiden keskuudessa oli huomattavia erimielisyyksi\xc3\xa4 nevuottelujen k\xc3\xa4ynnist\xc3\xa4 ja ehdoista, etenkin englanninkielisten ja ranskankielisten asukkaiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. Tasapuolisuuden nimiss\xc3\xa4 Riel kutsui koolle molempien kielien edustajat jokaisesta hallintopiirist\xc3\xa4. Neuvottelijat eiv\xc3\xa4t silti p\xc3\xa4\xc3\xa4sseet sopuun ehdoista ja englanninkieliset edustajat kantoivat kaunaa McDougalin kohtelusta._NEWLINE_Marraskuun 16. p\xc3\xa4iv\xc3\xa4 Assiniboian neuvosto kuvern\xc3\xb6\xc3\xb6ri Mactavishin johdolla teki julistuksen, jossa m\xc3\xa9tisej\xc3\xa4 kehotettiin lopettamaan vihamielisyydet ja laskemaan aseensa. Riel ehdotti v\xc3\xa4liaikaishallituksen perustamista 23. marraskuuta, jotta pystyisi neuvottelemaan Kanadan kanssa, mutta englanninkieliset vastustivat esityst\xc3\xa4._NEWLINE_McDougall julisti 1. joulukuuta, ettei Hudson\'s Bay Companyll\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 ollut m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysvaltaa Rupertimaalla ja julisti itsen\xc3\xa4 varakuvern\xc3\xb6\xc3\xb6riksi. Julistus oli poliittisesti ongelmallinen, koska se p\xc3\xa4\xc3\xa4tti Assiniboian neuvoston m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysvallan, mutta ei pystynyt muodostamaan Kanadan m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysvaltaa alueella. Maakauppa oli v\xc3\xa4liaikaisesti j\xc3\xa4\xc3\xa4dytetty, kun uutiset alueen levottomuuksista saavutti Ottawan. Joulukuun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 Riel toi neuvottelup\xc3\xb6yd\xc3\xa4lle nelj\xc3\xa4toista vaatimusta, joilla he suostuisivat liitym\xc3\xa4\xc3\xa4n osaksi liittovaltiota. Lista sis\xc3\xa4lsi muun muassa vaatimukset edustuksesta parlamenttiin, kaksikielisen lains\xc3\xa4\xc3\xa4d\xc3\xa4nn\xc3\xb6n, kaksikielisen oikeuslaitoksen ja er\xc3\xa4it\xc3\xa4 vaatimuksia asukkaiden maaoikeuksiin. Suurin osa alueen asukkaista hyv\xc3\xa4ksyi ehdot ja m\xc3\xa9tisien oikeudet, mutta v\xc3\xa4hemmist\xc3\xb6\xc3\xb6n j\xc3\xa4\xc3\xa4neet \xc3\xa4\xc3\xa4rikanadalaiset vastustajat perustivat Canadian Party puolueen John Christian Schultzin, Charles Mairin, eversti John Stoughton Dennissin ja majuri Charles Boultonin johdolla. McDougall m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4si Dennisin kokoamaan asukkaista joukon aseistettuja miehi\xc3\xa4, mutta siirtolaiset eiv\xc3\xa4t olleet kiinnostuneet nousemaan aseelliseen vastarintaan. Schultz onnistui v\xc3\xa4rv\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n noin viidenkymmenen miehen vahvuisen joukon, joka linnoittautui h\xc3\xa4nen kotiinsa ja omistamaansa kauppaan. Riel m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4si talon piiritett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. M\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4llisesti alakynteen j\xc3\xa4\xc3\xa4neet englantilaiset antautuivat 7. joulukuuta. Heid\xc3\xa4t vangittiin ja kuljetettiin Fort Garryn linnoitukseen. _NEWLINE_M\xc3\xa9tisit perustivat 8. joulukuuta v\xc3\xa4liaikaishallituksen vakauttamaan oloja. Kun MacDougal ja Dennis saivat 18. joulukuuta tiedon maakaupan lykk\xc3\xa4\xc3\xa4ntymisest\xc3\xa4 he l\xc3\xa4htiv\xc3\xa4t paluumatkalle Ontarioon. Boulton pakeni Portage la Prairien kyl\xc3\xa4\xc3\xa4n.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa4liaikaishallitus\n_START_PARAGRAPH_\nOttawassa kenraalikuvern\xc3\xb6\xc3\xb6ri John Young oli p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Macdonaldin suostumuksella luvannut armahtaa 6. joulukuuta kaikki Redjoen kapinoitsijat, jotka laskevat aseensa. H\xc3\xa4n l\xc3\xa4hetti siirtokuntaan abb\xc3\xa9 Jean-Baptiste Thibaultin ja Charles-Ren\xc3\xa9 d\xe2\x80\x99Irumberry de Salaberryn neuvottelemaan rauhasta, mutta ei antanut heille valtuuksia neuvotella Kanadan nimiss\xc3\xa4. P\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri l\xc3\xa4hetti siirtokuntaan my\xc3\xb6s Hudson\'s Bay Companyn edustajan Donald Alexander Smithin laajemmilla valtuuksilla._NEWLINE_27. joulukuuta John Bruce erosi v\xc3\xa4liaikaishallituksen presidentin virasta ja Louis Riel valittiin h\xc3\xa4nen seuraajakseen. 5. tammikuuta 1870 Riel, de Salaberry ja Thibault neuvottelivat tuloksettomasti. Riel jatkoi neuvotteluja Smithin kanssa seuraavana p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4. Smith totesi, ett\xc3\xa4 osapuolet ovat liian kaukana toisistaan, eik\xc3\xa4 n\xc3\xa4hnyt neuvottelujen etenev\xc3\xa4n, joten h\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4tti keskustella kansalaisten kanssa julkisissa kokouksissa. Smith kutsui asukkaat koolle 19. ja 20. tammikuuta ja yritti vakuuttaa heid\xc3\xa4t Kanadan valtion pyrkimyksien kannattajiksi. Riel kutsui koolle oman kokouksensa, jossa m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4llisesti tasan jakautuneet englantilaiset (20) ja ranskalaiset (20) p\xc3\xa4\xc3\xa4siv\xc3\xa4t sopuun ehdoista ja oikeuksista, jotka he esitt\xc3\xa4isiv\xc3\xa4t Ottawan neuvottelijoille. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n listan pohjalta kuusi edustajaa laati yksityiskohtaisemman ehdotuksen. 7. helmikuuta Riel toi uuden ehdotuksen Smithin, de Salaberryn ja Thibaultin n\xc3\xa4ht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. Osapuolet hyv\xc3\xa4ksyiv\xc3\xa4t sen l\xc3\xa4hetett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi Ottawaan hallituksen hyv\xc3\xa4ksytt\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. Riel ehdotti my\xc3\xb6s v\xc3\xa4liaikaishallituksen uudelleenj\xc3\xa4rjest\xc3\xa4mist\xc3\xa4 tasapuolisemmaksi molempien kielten edustajien kesken. Ehdotus hyv\xc3\xa4ksyttiin 10. helmikuuta ja vaaleilla valitut 12 englanninkielist\xc3\xa4 ja 12 ranskankielist\xc3\xa4 edustajaa valittaisiin hallitukseen.\n_START_SECTION_\nEnglantilaisten vastustus ja Thomas Scottin teloitus\n_START_PARAGRAPH_\nHuolimatta englanninkielisten tasavertaisuudesta v\xc3\xa4liaikaishallituksessa kanadalaiset jatkoivat v\xc3\xa4iaikaishallituksen vastustamista. 9. tammikuuta Thomas Scott ja kymmenen muuta vankia pakeni Fort Garryn vankilasta. 23. tammikuuta John Schultz onnistui pakenemaan samaisesta vankilasta ja Louis Riel vapautti loputkin vangeista 15. helmikuuta heid\xc3\xa4n luvattua pid\xc3\xa4tt\xc3\xa4yty\xc3\xa4 toimista v\xc3\xa4liaikaishallitusta vastaan. Aiemmin paenneet Schultz, Mair ja Scott yrittiv\xc3\xa4t kuitenkin vaikeuttaa valiaikaishallituksen toimia kaikin mahdollisin tavoin. He ajoivat jopa siirtokuntaa sis\xc3\xa4llissotaan kukistaakseen m\xc3\xa9tisien vallan._NEWLINE_Mair ja Thomas pakenivat kanadalaisten asuttamaan Portage la Prairien kyl\xc3\xa4\xc3\xa4n, jossa he tapasivat Boultonin. Schultz v\xc3\xa4rv\xc3\xa4si samaan aikaan miehi\xc3\xa4 kanadalaisten asutuskeskusista Redjoen alajuoksulla. 12. helmikuuta Boulton joukkoineen suuntasi Red River Colonyn pohjoispuolella sijaitsevaan Kildonan kyl\xc3\xa4\xc3\xa4n. Sielt\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen oli tarkoitus yhdess\xc3\xa4 Schultzin joukon kanssa hy\xc3\xb6k\xc3\xa4t\xc3\xa4 siirtokuntaa vastaan ja kaataa v\xc3\xa4liaikaishallitus. Boulton perui kuitenkin aikeensa ja k\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi paluumatkalle. Ennen poistumistaan alueelta 17. helmikuuta Rielin joukot vangitsivat 48 miest\xc3\xa4, joihin kuuluivat my\xc3\xb6s Boulton ja Thomas Scott. Tapahtuman j\xc3\xa4lkeen Schultz ja Mair pakenivat Ontarioon._NEWLINE_Vallankaappausyrityksen j\xc3\xa4lkeen Louis Rielin oli pakko ottaa uhka vakavasti. H\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4tti tehd\xc3\xa4 Boultonista varoittavan esimerkin. Boulton haastettiin oikeuden eteen ja tuomittiin lopulta kuolemaan vallankaappausyrityksest\xc3\xa4. Donald Smithin ja muiden merkitt\xc3\xa4vien henkil\xc3\xb6iden painostuksesta Boulton lopulta armahdettiin kuolemantuomiosta, mutta vasta Rielin saatua lupauksen, ett\xc3\xa4 englanninkieliset hallintoalueet valitsevat oman edustajansa v\xc3\xa4liaikaishallitukseen. Edelleen vangittuna ollut Thomas Scott (oranialaisveli) tulkitsi armahduksen m\xc3\xa9tisien heikkoudeksi. H\xc3\xa4n haastoi toistuvasti riitaa vanginvartijoidensa kanssa, jotka lopulta vaativat h\xc3\xa4nelle tuomiota niskoittelusta. Ambroise-Dydime L\xc3\xa9pinen johtamassa oikeudenk\xc3\xa4ynniss\xc3\xa4 Scott tuomittiin presidentin pilkkaamisesta, v\xc3\xa4liaikaishallituksen vastustamisesta sek\xc3\xa4 vanginvartijoiden kanssa riitelyst\xc3\xa4. H\xc3\xa4nelle m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin kuolemanrangaistus, vaikka syytteet eiv\xc3\xa4t periaatteessa olleet siihen riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t. Rieli\xc3\xa4 vedottiin useaan otteeseen armahtamaan Scott, mutta h\xc3\xa4nen kerrotaan todenneen "engl. I have done three good things since I have commenced: I have spared Boulton\'s life at your instance, I pardoned Gaddy, and now I shall shoot Scott." (suom. Olen tehnyt kolme hyv\xc3\xa4\xc3\xa4 ty\xc3\xb6t\xc3\xa4, s\xc3\xa4\xc3\xa4stin Boultonin hengen, armahdin Gaddyn, ja nyt minun on ammuttava Scott). Scott teloitettiin 4. maaliskuuta.  Julkisuudessa on ollut paljon keskustelua Rielin todellisista motiiveista Scottin tapauksessa. Virallisen historiankirjoituksen mukaan Riel halusi n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 Ottawalle, ett\xc3\xa4 m\xc3\xa9tisien kansannousu on syyt\xc3\xa4 ottaa vakavasti.\n_START_SECTION_\nManitoban perustaminen\n_START_PARAGRAPH_\nPiispa Alexandre Tach\xc3\xa9n saatua uutisen kapinasta h\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4tti palata takaisin Roomasta. Tach\xc3\xa9 saapui siirtokuntaan 8. maaliskuuta, jossa h\xc3\xa4n ilmaisi Rielille mielipiteens\xc3\xa4, jonka mukaan Riel ja L\xc3\xa9pine olisivat armahdettu Kanadan vastaisista toimistaan. 15. maaliskuuta h\xc3\xa4n luki v\xc3\xa4liaikaishallituksen j\xc3\xa4senille Joseph Howen l\xc3\xa4hett\xc3\xa4m\xc3\xa4n s\xc3\xa4hkeen, jossa todettiin neuvotteluehtojen olevan suurimmalta osaltaan hyv\xc3\xa4ksytt\xc3\xa4vi\xc3\xa4. 23. ja 24. maaliskuuta Abb\xc3\xa9 Joseph-No\xc3\xabl Ritchotin, tuomari John Blackin ja Alfred Henry Scottin valmistauduttua neuvottelumatkalle Ottawaan, vaatimuksiin lis\xc3\xa4ttiin yleinen anteeksianto v\xc3\xa4liaikaishallituksen j\xc3\xa4senille ja oikeus perustaa ranskankielisi\xc3\xa4 kouluja. _NEWLINE_Samaan aikaan Mair ja Schultz saapuivat Ontarioon ja aloittivat v\xc3\xa4litt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti George Taylor Denison III:n avustuksella sanomalehtikampanjan, jossa he hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4siv\xc3\xa4t m\xc3\xa9tisej\xc3\xa4 ja katolilaisia vastaan. Kampanjasta huolimatta p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Macdonald oli tehnyt p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksens\xc3\xa4 m\xc3\xa9tisien kanssa neuvottelemisesta ennen v\xc3\xa4liaikaishallituksen perustamista ja p\xc3\xa4\xc3\xa4tti jatkaa neuvotteluja. Neuvottelijoiden saavuttua Ottawaan 11. huhtikuuta, heid\xc3\xa4t pid\xc3\xa4tettiin syytettyn\xc3\xa4 avunannosta murhaan, mutta vapautettiin pian. Valtuuskunta k\xc3\xa4vi neuvotteluja Macdonaldin ja Cartierin kanssa.  Ritchot osoittautui taitavaksi neuvottelijaksi ja onnistui saamaan yhteisymm\xc3\xa4ryksen osapuolten v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. Sopimus toimi pohjana Manitoba Actille,  jossa 12. toukokuuta 1870 m\xc3\xa4\xc3\xa4riteltiin ehdot, joilla uusi Manitoban provinssi liitett\xc3\xa4isiin Kanadan liittovaltioon 15. kes\xc3\xa4kuuta. Poliittisesta painostuksesta ja Scottin teloittamisesta johtuen valtuuskunta ei p\xc3\xa4\xc3\xa4ssyt sopimukseen v\xc3\xa4liaikaishallituksen j\xc3\xa4senten armahtamisesta ja palasi Manitobaan mukanaan vain lupaus tulevasta armahduksesta.\n_START_SECTION_\nWolseleyn retkikunta\n_START_PARAGRAPH_\nOsoittaakseen m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysvaltansa ja pys\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4kseen yhdysvaltalaiset laajennusmieliset, Kanadan armeijan eversti Garnet Wolseleyn johtama yksikko l\xc3\xa4hetettiin Red River Colonyyn.  Virallisesti armeijan yksik\xc3\xb6n teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli rauhan yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4minen alueella, mutta Riel sai tiedon, jonka mukaan yksik\xc3\xb6n tarkoituksena oli h\xc3\xa4nen teloittaminen. Riel pakeni Red River Colonyst\xc3\xa4 ennen sotilaiden saapumista. Sotilasyksik\xc3\xb6n saapuminen 20. elokuuta merkitsi Redjoen kapinan loppumista.'