b'\n_START_ARTICLE_\nOtto Kalvitsa\n_START_SECTION_\nVarhaiset vuodet\n_START_PARAGRAPH_\nOtto Kalvitsa syntyi vuonna 1888 sahaty\xc3\xb6l\xc3\xa4isen perheeseen Pohjois-Karjalan Kontiolahdella. Kansakoulun j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4si is\xc3\xa4n kustantamana Helsingin teollisuuskouluun ja opiskeli kahtena vuotena my\xc3\xb6s Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Vuonna 1903 Kalvitsa meni t\xc3\xb6ihin Hietalahden telakalle saadakseen rahaa jatko-opintoihinsa. Nelj\xc3\xa4n vuoden kuluttua h\xc3\xa4n aloitti l\xc3\xa4mmitt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 Suomen H\xc3\xb6yrylaiva Oy:n aluksella Pollux ja oli my\xc3\xb6hemmin konemiehen\xc3\xa4 Victor Ekin aluksella Sicilia. Kalvitsa j\xc3\xa4i maihin 1912 ja valmistui vuotta my\xc3\xb6hemmin teollisuuskoulusta koneenk\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4ksi. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n purjehti P\xc3\xa4ij\xc3\xa4nteen sis\xc3\xa4vesilaivoilla ja ehti viel\xc3\xa4 sis\xc3\xa4llissodan alla ty\xc3\xb6skentelem\xc3\xa4\xc3\xa4n lahtelaisessa metalliverstaassa._NEWLINE_Kalvitsa oli mukana ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enliikkeen toiminnassa jo vuoden 1905 suurlakon sek\xc3\xa4 1906 Viaporin kapinan yhteydess\xc3\xa4 julistetun yleislakon aikana. Samana vuonna h\xc3\xa4n liittyi my\xc3\xb6s Helsingin konetehtaalaisten ammattiosastoon (nyk. Helsingin Metallity\xc3\xb6v\xc3\xa4en ammattiosasto), 1910 Suomen koneenk\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4liittoon ja 1917 Suomen rauta- ja metallity\xc3\xb6ntekij\xc3\xa4in liiton Lahden ammattiosastoon.\n_START_SECTION_\nSuomen sis\xc3\xa4llissota ja vankeustuomio\n_START_PARAGRAPH_\nSis\xc3\xa4llissodan sytytty\xc3\xa4 tammikuussa 1918 Kavitsa liittyi Lahden punakaartiin ja toimi kertomansa mukaan vajaan kuukauden ajan Heinolan rintaman teknillisess\xc3\xa4 osastossa Kymi Oy:n konepajalla, jossa h\xc3\xa4nen teht\xc3\xa4viins\xc3\xa4 kuului kiv\xc3\xa4\xc3\xa4rien huoltoa ja korjausta. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Kalvitsa nimitettiin Heinolan laivastokomissaariksi, teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n pit\xc3\xa4\xc3\xa4 satamassa olleet alukset toimintakuntoisina. 19. huhtikuuta alkaneen Heinolan evakuoinnin j\xc3\xa4lkeen Kalvitsa pakeni Vuolenkosken ja Kouvolan kautta Kotkaan, josta h\xc3\xa4n siirtyi 4. toukokuuta Halla XVII-aluksella Kronstadtin kautta Pietariin. _NEWLINE_Samalla aluksella olivat my\xc3\xb6s Heinolan rintamap\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 Hannes J\xc3\xa4rvim\xc3\xa4ki sek\xc3\xa4 Ruskealasta kotoisin ollut r\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4li Albin Sutinen (s. 1867), joiden kanssa Kalvitsa matkusti puolentoista viikon kuluttua Moskovan koillispuolella sijainneelle Buin pakolaisleirille. Kalvitsa vietti leirill\xc3\xa4 reilun kuukauden ajan, toimien muun muassa veturinkuljettajana. Buissa joukkoon liittyi loviisalainen sorvari Karl Heideman (s. 1895), jonka kanssa miehet palasivat Pietariin hein\xc3\xa4kuun lopussa. Kalvitsa yritti takaisin Suomeen perheens\xc3\xa4 luokse, mutta bol\xc5\xa1evikit vangitsivat h\xc3\xa4net Vaskelan kyl\xc3\xa4ss\xc3\xa4 valkoisten vakoojana. Viikon kuluttua Kalvitsa vapautettiin Eino Rahjan my\xc3\xb6t\xc3\xa4vaikutuksella. _NEWLINE_Pietarissa nelikko sai Rahjalta ja Evert Elorannalta toimeksiannon l\xc3\xa4hte\xc3\xa4 vakoojiksi Suomeen. Heid\xc3\xa4n teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 oli selvitt\xc3\xa4\xc3\xa4 tilannetta vallankumouksellisen toiminnan jatkamista silm\xc3\xa4ll\xc3\xa4pit\xc3\xa4en. Aseistetut miehet siirtyiv\xc3\xa4t rajan yli, mutta j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t kiinni jo Antreassa 2. elokuuta. Sutinen sai surmansa pid\xc3\xa4tyksen yhteydess\xc3\xa4 ammuttuaan sit\xc3\xa4 ennen pistoolillaan h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kiinniottaneita suojeluskuntalaisia. Lokakuussa 1918 Kalvitsalle langetettiin 10 vuoden kuritushuonerangaistus valtiopetoksesta. Tammikuussa 1919 h\xc3\xa4n onnistui kaupunkimatkan yhteydess\xc3\xa4 karkaamaan Viipurin pakkoty\xc3\xb6leirilt\xc3\xa4 ja pakeni rajan yli Neuvosto-Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4lle.\n_START_SECTION_\nVen\xc3\xa4j\xc3\xa4n sis\xc3\xa4llissota\n_START_PARAGRAPH_\nVen\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Kalvitsa aloitti upseerikurssin Pietarin kansainv\xc3\xa4lisess\xc3\xa4 punaupseerikoulussa, mutta pian h\xc3\xa4net komennettiin Samarassa toimineeseen laivaston lentosotakouluun, josta h\xc3\xa4n valmistui sotilaslent\xc3\xa4j\xc3\xa4ksi vuonna 1920. Kalvitsa tuli yksi yhdeks\xc3\xa4st\xc3\xa4 suomalaisesta, jotka Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n sis\xc3\xa4llissodan aikana palvelivat It\xc3\xa4meren laivaston ilmavoimissa. Vuonna 1921 h\xc3\xa4n osallistui Kronstadtin kapinan tukahduttamiseen ja taisteli my\xc3\xb6s It\xc3\xa4-Karjalassa suomalaisia heimosotureita vastaan. Kalvitsa palkittiin ansioistaan punaisen lipun kunniamerkill\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nLent\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 Neuvostoliitossa\n_START_PARAGRAPH_\nToukokuussa 1923 Kalvitsa loukkaantui vakavasti lento-onnettomuudessa, mutta palasi palvelukseen pitk\xc3\xa4n toipumisajan j\xc3\xa4lkeen. Elokuussa 1925 h\xc3\xa4n teki ensimm\xc3\xa4isen lentonsa arktiselle alueelle, kun Kalvitsa lensi yhdess\xc3\xa4 Boris T\xc5\xa1udnovskin kanssa Leningradista Arkangelin kautta Novaja Zemljan saarille. Heid\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 oli etsi\xc3\xa4 sopivia laivareittej\xc3\xa4 koillisv\xc3\xa4yl\xc3\xa4\xc3\xa4 varten. Kalvitsa ja Tshudnovski tutkivat erityisesti Novaja Zemljan saaria erottavaa Matot\xc5\xa1kin \xc5\xa0arin salmea. Kes\xc3\xa4kuussa 1926 h\xc3\xa4n matkusti lentokoneineen rahtilaivalla Vladivostokiin, jossa Kalvitsa osallistui Georgi Ushakovin johtamaan Wrangelinsaaren retkikuntaan. Tarkoituksena oli kartoittaa saarta sek\xc3\xa4 etsi\xc3\xa4 paikkaa ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 pysyv\xc3\xa4\xc3\xa4 neuvostoliittolaista siirtokuntaa varten. Strategisesti t\xc3\xa4rke\xc3\xa4st\xc3\xa4 saaresta olivat kiinnostuneet my\xc3\xb6s Yhdysvallat ja Kanada._NEWLINE_Vuonna 1927 Kalvitsa siirtyi Neuvostoliiton siviili-ilmailua kehitt\xc3\xa4neen Dobrolet-organisaation palvelukseen. H\xc3\xa4n lensi Ulan-Uden ja Mongolian p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupungin Ulan Batorin v\xc3\xa4list\xc3\xa4 reitti\xc3\xa4, joka oli Neuvostoliiton ensimm\xc3\xa4inen kansainv\xc3\xa4linen lentoreitti. Seuraavana kes\xc3\xa4n\xc3\xa4 Kalvitsa l\xc3\xa4hetettiin Irkutskiin. Seutu tunnettiin vaihtelevista ja lent\xc3\xa4misen kannalta haastavista s\xc3\xa4\xc3\xa4oloista, joten Irkutskiin l\xc3\xa4hetettiin vain poikkeuksellisen taitavina pidettyj\xc3\xa4 lent\xc3\xa4ji\xc3\xa4. Irkutskissa h\xc3\xa4n sai my\xc3\xb6s lempinimen \xe2\x80\x9dPohjoisen susi\xe2\x80\x9d. Kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1929 Kalvitsa teki pitk\xc3\xa4n lentoretken, jonka aikana h\xc3\xa4n tutki T\xc5\xa1ukt\xc5\xa1ien niemimaan ja Jakutian rannikkoja. Kalvitsan apulent\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli unkarilainen vallankumouksellinen Franz Leonhardt ja heid\xc3\xa4n koneenaan oli uusi Saksasta saapunut Junkers F 13. Kalvitsa k\xc3\xa4vi j\xc3\xa4lleen my\xc3\xb6s Wrangelinsaarella ja yli kolmen viikon pituinen matka p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi lopulta 19. elokuuta, kun pahoin vaurioitunut kone saapui Bulunin kaupunkiin. Tarkoituksena oli tutkia alueen lento-olosuhteita sek\xc3\xa4 kalustovaatimuksia. Kalvitsa koulutti my\xc3\xb6s uusia lent\xc3\xa4ji\xc3\xa4 arktiselle alueelle.\n_START_SECTION_\nKuolema\n_START_PARAGRAPH_\nKalvitsan hengen vaatinut lento sai alkunsa 5. maaliskuuta 1930, kun h\xc3\xa4net m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin viem\xc3\xa4\xc3\xa4n l\xc3\xa4\xc3\xa4kint\xc3\xa4tarpeita Buluniin. Kaupungissa oli puhjennut jonkinlainen kapina ja lukuisia T\xc5\xa1ekan poliiseja oli loukkaantunut. Kalvitsa l\xc3\xa4hti matkaan Jakutskista kahta p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6hemmin, tarkoituksenaan lent\xc3\xa4\xc3\xa4 \xc5\xbdiganskin kautta Buluniin. H\xc3\xa4nen apulent\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n oli j\xc3\xa4lleen F. F. Leonhardt ja lis\xc3\xa4ksi mukana oli radisti S. S. Kart\xc5\xa1evski. Sangarin kyl\xc3\xa4n l\xc3\xa4hettyvill\xc3\xa4 Kalvitsa yritti laskeutua sankassa lumipyryss\xc3\xa4, mutta menetti Junkers W 33 -koneensa hallinnan ja se murskaantui Lena-joen j\xc3\xa4\xc3\xa4lle. Kaikki kolme miehist\xc3\xb6n j\xc3\xa4sent\xc3\xa4 kuolivat. Kalvitsa ja Leonhardt haudattiin my\xc3\xb6hemmin Irkutskiin Jerusalemin hautausmaan p\xc3\xa4\xc3\xa4portin tuntumassa olevaan vallankumoussankarien joukkohautaan. Miehille pystytettiin muistomerkki, jossa kivipaaden yl\xc3\xa4osaan on kiinnitettyn\xc3\xa4 lentokoneen propelli. Toinen muistomerkki on Lena-joen rannalla koneen putoamispaikalla.\n_START_SECTION_\nPerhe\n_START_PARAGRAPH_\nOtto Kalvitsan puoliso oli Maria Lindroos, jonka kanssa h\xc3\xa4n avioitui vuonna 1915._NEWLINE_H\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli 3 lasta, Arvo Kalevi 1915-1922. Lis\xc3\xa4ksi 2 tyt\xc3\xa4rt\xc3\xa4, Hilkka Marjatta (my\xc3\xb6h Hirvonen) 1917-2000 sek\xc3\xa4 Eila Maire Kaarina (my\xc3\xb6h Loimuneva) 1918-1999, kumpikin eli perheineen kuolemaansa asti Tampereella. Kalvitsojen hauta on Kalevankankaan hautausmaalla.'