b'\n_START_ARTICLE_\nMarxilainen taloustiede\n_START_PARAGRAPH_\nMarxilainen taloustiede on Karl Marxin teorioista ja k\xc3\xa4sitteist\xc3\xa4 alkunsa saanut taloustieteen koulukunta. Se kuuluu klassisen taloustieteen jatkumoon. _NEWLINE_Koulukunnan omia k\xc3\xa4sitteit\xc3\xa4 on mm. Marxin esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 lis\xc3\xa4arvon k\xc3\xa4site, jonka avulla h\xc3\xa4n kritisoi kapitalistista yhteiskuntaj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4. Marx muotoili my\xc3\xb6s tiettyj\xc3\xa4 kapitalismin lakeja, joista h\xc3\xa4n n\xc3\xa4ki seuraavan v\xc3\xa4\xc3\xa4j\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 kapitalismin luhistumisen. H\xc3\xa4n kuitenkin piti kapitalismia edistyksellisen\xc3\xa4 ja v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4n\xc3\xa4 kehitysvaiheena. Karl Marx on laajassa ja tunnetussa teoksessaan P\xc3\xa4\xc3\xa4oma (Das Kapital) k\xc3\xa4sitellyt aihetta l\xc3\xa4htien tavaran arvosta ja p\xc3\xa4\xc3\xa4oman k\xc3\xa4sitteen m\xc3\xa4\xc3\xa4rittelyst\xc3\xa4 ty\xc3\xb6prosessiin.\n_START_SECTION_\nMarxin talousteorian keskeiset opit\n_START_PARAGRAPH_\nMarxin p\xc3\xa4\xc3\xa4teos poliittisen taloustieteen alalla on P\xc3\xa4\xc3\xa4oma, kolmiosainen teos, josta vain ensimm\xc3\xa4inen osa julkaistiin Marxin elinaikana (Friedrich Engels julkaisi loput). Marx kirjoitti my\xc3\xb6s muita taloustiedett\xc3\xa4 k\xc3\xa4sittelevi\xc3\xa4 teoksia, kuten Grundrissen, joka on toimitettu merkint\xc3\xb6jen pohjalta, joita Marx teki valmistellessaan P\xc3\xa4\xc3\xa4oman kirjoittamista.\n_START_SECTION_\nTavaran arvo\n_START_PARAGRAPH_\nMarx aloittaa kapitalismin analyysins\xc3\xa4 tavaran analyysill\xc3\xa4. Kapitalistiselle tuotantotavalle on Marxin mukaan tyypillist\xc3\xa4 tavaroiden kasaantuminen. Puhuttaessa tavaroista tarkoitetaan ensisijaisesti vapaasti uusinnettavissa olevia ty\xc3\xb6n tuotteita. Marx piti klassisen taloustieteen perillisen\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 tavaran arvoa, jolla tarkoitettiin hy\xc3\xb6dykkeen tuottamisen objektiivista vaikeutta. Tavaran arvo eroaa Marxin mukaan oleellisesti sen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6arvosta, jolla tarkoitetaan tavaroiden ihmisille k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kelpoisia ominaisuuksia. Toisaalta tavaran arvoa ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n saa sekoittaa sen vaihtoarvoon eli suhteisiin, joissa tavara on vaihdettavissa toisiin tavaroihin (tavaran hinta). Tavaran arvon mitta on Marxin mukaan sen tuottamiseen tarvittava yhteiskunnallisesti v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6n ty\xc3\xb6aika. Esimerkiksi jos kenkien tuottamiseen kuluva yhteiskunnallinen ty\xc3\xb6aika puolittuu kahdesta tunnista tuntiin, my\xc3\xb6s kenkien arvo puolittuu. Marxin esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4n ns. arvolain mukaan tavaroiden vaihtoarvo eli hinta m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ytyy t\xc3\xa4ydellisesti kilpailuilla markkinoilla niiden arvoa vastaavaksi. Tavaroiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6arvolla ei ole merkityst\xc3\xa4 niiden arvon m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ytymisen kannalta, koska markkinakilpailun takia kukaan tuottajista ei voi pyyt\xc3\xa4\xc3\xa4 muita korkeampaa hintaa tuotteistaan. Marxin objektiivinen arvoteoria eroaa merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti nykyisin valtavirran muodostavasta neoklassisesta taloustieteest\xc3\xa4, joka pohjaa subjektiiviseen arvoteoriaan.\n_START_SECTION_\nTy\xc3\xb6narvoteoria ja lis\xc3\xa4arvo\n_START_PARAGRAPH_\nUseimpien klassisen taloustieteen edustajien tapaan Marx kannatti ty\xc3\xb6arvoteoriaa eli katsoi, ett\xc3\xa4 tavaran arvo m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ytyy sen tuottamiseen tarvittavan ty\xc3\xb6ajan mukaan. Smithi\xc3\xa4 ja Ricardoa voimallisemmin Marx painotti ty\xc3\xb6t\xc3\xa4 arvon substanssina: vain inhimillinen ty\xc3\xb6 pystyy luomaan uutta arvoa tuotantoprosessissa. Ricardon tapaan Marx ajatteli, ett\xc3\xa4 koneet ja muut tuotantov\xc3\xa4lineet lis\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t tuotantoprosessissa hy\xc3\xb6dykkeen arvoa vain oman arvonsa verran, mutta ei enemp\xc3\xa4\xc3\xa4. Marx erottaa toisistaan ty\xc3\xb6n ja ty\xc3\xb6voiman. Ihmisen ja luonnon v\xc3\xa4lisell\xc3\xa4 vuorovaikutuksella eli ty\xc3\xb6ll\xc3\xa4 ei ole arvoa, vaan ainoastaan markkinoilla myyt\xc3\xa4v\xc3\xa4ll\xc3\xa4 tavaralla ty\xc3\xb6voimalla. Ty\xc3\xb6voiman arvon m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4v\xc3\xa4t sen "tuotantokustannukset" eli kaikki se, mit\xc3\xa4 tarvitaan ty\xc3\xb6voiman yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4miseksi ty\xc3\xb6kykyisen\xc3\xa4. _NEWLINE_Klassisen taloustieteen mukaan ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isten palkka riippuu viime k\xc3\xa4dess\xc3\xa4 t\xc3\xa4st\xc3\xa4 ty\xc3\xb6voiman arvosta. Sen sijaan ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isten tekem\xc3\xa4n ty\xc3\xb6n tuottama arvonlis\xc3\xa4ys riippuu muun muassa vallitsevasta tuottavuuden tasosta ja ty\xc3\xb6p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n pituudesta. Kapitalistit eiv\xc3\xa4t kuitenkaan maksa ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isille palkkaa heid\xc3\xa4n ty\xc3\xb6ns\xc3\xa4 tuottaman arvonlis\xc3\xa4yksen mukaan, vaan ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isten ty\xc3\xb6voiman arvon mukaan. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n eron takia tulee mahdolliseksi kapitalistien haltuunottama ns. lis\xc3\xa4arvo, jolla tarkoitetaan erotusta ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isen tuottaman arvonlis\xc3\xa4yksen ja h\xc3\xa4nen palkkansa v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. Esimerkiksi jos ty\xc3\xb6l\xc3\xa4inen ty\xc3\xb6skentelee kymmenen tuntia, niin siit\xc3\xa4 kahdeksan voi vastata ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isen ty\xc3\xb6voiman ja h\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4miens\xc3\xa4 tuotantov\xc3\xa4lineiden uusintamiseen tarvittavaa aikaa. Loput kaksi tuntia ovat Marxin mukaan sellaista aikaa, jossa ty\xc3\xb6ntekij\xc3\xa4 lis\xc3\xa4\xc3\xa4 arvoa tuotteeseen yli oman ty\xc3\xb6voimansa ja k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4miens\xc3\xa4 tuotantov\xc3\xa4lineiden uusintamiseen vaadittavan ajan. T\xc3\xa4t\xc3\xa4 maksamatonta ty\xc3\xb6t\xc3\xa4 Marx kutsuu lis\xc3\xa4arvoksi. _NEWLINE_Marxille t\xc3\xa4m\xc3\xa4 lis\xc3\xa4arvon pid\xc3\xa4tt\xc3\xa4minen tarkoitti ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enluokan laillistettua rosvousta. Sosialismissa t\xc3\xa4t\xc3\xa4 ei Marxin mukaan tapahtuisi, koska tuotantov\xc3\xa4lineet ovat yhteisomistuksessa.\n_START_SECTION_\nLis\xc3\xa4arvonaste, voittoaste ja kapitalismin luhistuminen\n_START_PARAGRAPH_\nLis\xc3\xa4arvoaste on suhde ty\xc3\xb6ntekij\xc3\xa4n tekem\xc3\xa4n "ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4isen" ty\xc3\xb6ajan, sek\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen tekem\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ty\xc3\xb6voiman uusintamiseen tarvittavan ty\xc3\xb6ajan v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. Voittoasteella taas tarkoitetaan lis\xc3\xa4arvon suhdetta niiden tuotantopanosten (kuten ty\xc3\xb6voima ja koneet) arvoon, jota tarvitaan lis\xc3\xa4arvon luomiseen. Siin\xc3\xa4 miss\xc3\xa4 lis\xc3\xa4arvon ja kapitalistin tekem\xc3\xa4n voiton v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on suora kausaalinen suhde, on vastaava suhde my\xc3\xb6s lis\xc3\xa4arvosuhteen ja voittosuhteen v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. Marx oletti lis\xc3\xa4arvosuhteen olevan vakio kaikilla tuotannon aloilla ja kaikkina aikoina. H\xc3\xa4n my\xc3\xb6s sanoi kapitalismin kilpailupaineiden johtavan siihen, ett\xc3\xa4 koneiden ja muiden arvonluontiin kykenem\xc3\xa4tt\xc3\xb6mien tuotantov\xc3\xa4lineiden osuus tuotantoprosessissa tulee kasvamaan. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 tarkoitti, ett\xc3\xa4 lis\xc3\xa4arvosuhteen ollessa vakio, voitonaste tulee pienenem\xc3\xa4\xc3\xa4n. Prosessin edetess\xc3\xa4 kapitalistit yritt\xc3\xa4isiv\xc3\xa4t vastata voittoasteen pienenemiseen madaltamalla palkkoja entisest\xc3\xa4\xc3\xa4n, joka kasvattaisi sosiaalista j\xc3\xa4nnitett\xc3\xa4 ja johtaisi lopulta vallankumoukseen.\n_START_SECTION_\nTavarafetisismi\n_START_PARAGRAPH_\nMarx puhui "tavarafetisismist\xc3\xa4", jolla h\xc3\xa4n tarkoittaa, ett\xc3\xa4 markkinat erottavat sosiaaliset suhteet tuotantoprosessista: hankkiessaan hy\xc3\xb6dykkeit\xc3\xa4 ihmiset pit\xc3\xa4v\xc3\xa4t silmill\xc3\xa4 niiden vaihtoarvoa niiden "oikean" arvon sijaan, mik\xc3\xa4 viittaa niihin k\xc3\xa4ytettyihin ty\xc3\xb6panoksiin. N\xc3\xa4in ihminen vieraantuu (Hegelilt\xc3\xa4 saatu k\xc3\xa4site) omasta ty\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n.\n_START_SECTION_\nTeorian kritiikki\n_START_PARAGRAPH_\nMarxilainen taloustiede perustuu materialismissaan p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa tavarantuotantoon. Ty\xc3\xb6narvoteorialle on ongelmallista se, ett\xc3\xa4 ty\xc3\xb6voiman elinkustannukset vaihtelevat eri puolilla maailmaa ja ulkomaankaupassa eri alueiden kesken tulee lis\xc3\xa4arvon m\xc3\xa4\xc3\xa4rittelyss\xc3\xa4 ongelma, koska ty\xc3\xb6voimaa kyet\xc3\xa4\xc3\xa4n uusintamaan suotuisissa olosuhteissa halvemmalla kuin esimerkiksi kylmill\xc3\xa4 ilmastovy\xc3\xb6hykkeill\xc3\xa4, miss\xc3\xa4 toimeentulominimi edellytt\xc3\xa4\xc3\xa4 suotuisia olosuhteita korkeampaa palkkatuloa, jolloin lis\xc3\xa4arvo j\xc3\xa4\xc3\xa4 pienemm\xc3\xa4ksi. _NEWLINE_Marxin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4 klassisen taloustieteen n\xc3\xa4kemys ty\xc3\xb6voimasta arvon ainoana l\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 on kyseenalaistettu laajalti. Arvolla n\xc3\xa4hd\xc3\xa4\xc3\xa4n olevan lukuisia l\xc3\xa4hteit\xc3\xa4, eiv\xc3\xa4tk\xc3\xa4 monet kriitikot n\xc3\xa4e syyt\xc3\xa4 korostaa yht\xc3\xa4 ylitse muiden. Jos arvon k\xc3\xa4site kuitenkin hyv\xc3\xa4ksyt\xc3\xa4\xc3\xa4n, ovat kriitikot esitt\xc3\xa4neet lis\xc3\xa4\xc3\xa4 ongelmia. Esimerkiksi jos lis\xc3\xa4arvon aste on sama kaikilla tuotannonaloilla, ja ty\xc3\xb6voima on ainoa lis\xc3\xa4arvon l\xc3\xa4hde, silloin ty\xc3\xb6voimaintensiivisemmill\xc3\xa4 tuotannonaloilla pit\xc3\xa4isi olla suurempi voitonaste kuin v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n ty\xc3\xb6voimaintensiivisill\xc3\xa4. Kapitalistit eiv\xc3\xa4t pyri reaalimaailmassa maksimoimaan lis\xc3\xa4arvon astetta vaan voitonasteen. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 seuraisi, ett\xc3\xa4 kapitalistit siirtyisiv\xc3\xa4t ty\xc3\xb6voimaintensiivisille aloille._NEWLINE_Marxin piti siis sovittaa yhteen kapitalistien tendenssi menn\xc3\xa4 korkeamman voitonasteen per\xc3\xa4ss\xc3\xa4 teorian muiden v\xc3\xa4itt\xc3\xa4mien kanssa. H\xc3\xa4n pyrki ratkaisemaan ongelman sanomalla, ett\xc3\xa4 kapitalistit saivat voiton suhteessa investointinsa arvoon riippumatta siit\xc3\xa4, mille alalle he investoivat. Vaikka kapitalistit py\xc3\xb6ritt\xc3\xa4v\xc3\xa4t tuotantoa aina jollakin tietyll\xc3\xa4 alalla, varsinainen voitto varmistetaan osakkeiden kautta. Kapitalismi n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 siis ik\xc3\xa4\xc3\xa4n kuin isolta osakeyhti\xc3\xb6lt\xc3\xa4, jossa kaikki omistajat saavat yht\xc3\xa4 paljon voittoa. Tuotantovaiheessa voitonaste vaihtelee, mutta koko talouden voitto jakautuu kuitenkin tasaisesti._NEWLINE_T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Marxin ehdotuksessa on kriitikoiden mukaan ongelmana, ett\xc3\xa4 v\xc3\xa4ite kokonaisvoitot jakavista kesken\xc3\xa4\xc3\xa4n kilpailevista kapitalisteista ei ole j\xc3\xa4rin uskottava. Lis\xc3\xa4ksi on esitetty hienosyisemp\xc3\xa4\xc3\xa4 kritiikki\xc3\xa4 rakentamalla pienenmittakaavan teoreettisia malleja, joiden avulla on tutkittu teorian sis\xc3\xa4ist\xc3\xa4 johdonmukaisuutta (esimerkiksi sraffalainen taloustieteilij\xc3\xa4 Ian Steedman on tehnyt n\xc3\xa4in). T\xc3\xa4llaisin mallein on pyritty osoittamaan, ett\xc3\xa4 lopullisten tuotteiden hintoja ei voida johtaa hy\xc3\xb6dykkeiden ja ty\xc3\xb6voiman arvoista, kuten Marxin teoria ehdottaisi.\n_START_SECTION_\nMy\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t teoriat\n_START_PARAGRAPH_\nYll\xc3\xa4 esitelty teoria on vain teoreettinen pohja marxilaiselle taloustieteelle. My\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t edustajat ovat laatineet lukuisia empiirisempi\xc3\xa4 teorioita reaalimaailman kysymysten hahmottamiseen. Marxilaiselle taloustieteelle tyypillisi\xc3\xa4 ovat laajemmat j\xc3\xa4rjestelmien analyysit, kuten vaikka maailmantaloutta koskevat mallit. Esimerkiksi monet riippuvuusteoreetikot ja maailmanj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n teoreetikot ovat olleet marxilaisia tai l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 sit\xc3\xa4. Usein he ovat katsoneet keskittymisen, kasautumisen ja kurjistumisen trendien toteutuvan eri maailmantalouden alueiden, kuten "ytimen" ja "periferian", v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. My\xc3\xb6s strukturalismi taloustieteess\xc3\xa4 on marxilaisuudelle l\xc3\xa4heinen koulukunta. Keskeist\xc3\xa4 marxilaisille teorioille on usein v\xc3\xa4itt\xc3\xa4m\xc3\xa4 ylituotannosta, joka aiheuttaa ongelmia talousj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4.'