b'\n_START_ARTICLE_\nHitlerin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat\n_START_PARAGRAPH_\nHitlerin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat tarkoittaa v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6kseksi paljastuneita tekstej\xc3\xa4, jotka l\xc3\xa4nsisaksalainen Stern -viikkolehti osti aitoina Adolf Hitlerin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjoina. Stern osti p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat vuosina 1981\xe2\x80\x931983 usealla miljoonalla Saksan markalla ja ehti julkaista ensimm\xc3\xa4isen osan huhtikuussa 1983, ennen kuin v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6s paljastui. Skandaalin vuoksi lehden kustannusyhti\xc3\xb6 menetti miljoonia, p\xc3\xa4\xc3\xa4toimittaja Peter Koch joutui eroamaan ja tutkiva toimittaja Gerd Heidemann erotettiin. Heidemann ja p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat v\xc3\xa4\xc3\xa4rent\xc3\xa4nyt Konrad Kujau tuomittiin vankeuteen.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen \xe2\x80\x9dl\xc3\xb6ytyminen\xe2\x80\x9d\n_START_PARAGRAPH_\nKonrad Kujau ker\xc3\xa4si vanhoja natsiesineit\xc3\xa4 ja salakuljetti niit\xc3\xa4 It\xc3\xa4-Saksasta L\xc3\xa4nsi-Saksaan. Vuonna 1974 h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli jo huomattava kokoelma, ja h\xc3\xa4n oli perustanut Stuttgartiin pienen myym\xc3\xa4l\xc3\xa4n. H\xc3\xa4n v\xc3\xa4\xc3\xa4rensi esineiden liitteiksi alkuper\xc3\xa4isiksi v\xc3\xa4itt\xc3\xa4mi\xc3\xa4\xc3\xa4n asiakirjoja, jotta saisi esineist\xc3\xa4 paremman hinnan, ja my\xc3\xb6s joitakin Adolf Hitlerin maalauksia ja k\xc3\xa4sialaa. Kujaun asiakas, konepajayritt\xc3\xa4j\xc3\xa4 Fritz Steifel, osti h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 vuosina 1975\xe2\x80\x931981 v\xc3\xa4\xc3\xa4rennettyj\xc3\xa4 Hitlerin kirjeit\xc3\xa4, runojen k\xc3\xa4sikirjoituksia, 160 maalausta ja piirustusta sek\xc3\xa4 puheiden muistioita yhteens\xc3\xa4 250\xc2\xa0000 Saksan markalla. Kujaun Steifelia varten v\xc3\xa4\xc3\xa4rent\xc3\xa4m\xc3\xa4 aineisto huipentui tammikuusta hein\xc3\xa4kuuhun 1935 ulottuvaan \xe2\x80\x9dHitlerin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjaan\xe2\x80\x9d. Natseja ihannoiva toimittaja Gerd Heidemann k\xc3\xa4vi vuonna 1980 tapaamassa Steifelia ja n\xc3\xa4ki yhden \xe2\x80\x9dHitlerin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjan\xe2\x80\x9d. Steifel ei kertonut Kujaun nime\xc3\xa4, mutta vihjaili, ett\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjoja olisi viel\xc3\xa4 26 osaa. Lis\xc3\xa4ksi Steifel kertoi Kujaun ohjeiden mukaisesti, ett\xc3\xa4 alkuper\xc3\xa4isell\xc3\xa4 l\xc3\xa4hteell\xc3\xa4 oli It\xc3\xa4-Saksassa korkea-arvoisia sukulaisia._NEWLINE_Heidemann p\xc3\xa4\xc3\xa4tteli, ett\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat olivat l\xc3\xa4ht\xc3\xb6isin huhtikuussa 1945 T\xc5\xa1ekkoslovakian rajalle B\xc3\xb6rnersdorfin l\xc3\xa4helle pudonneesta koneesta, jossa oli Berliinist\xc3\xa4 pois viet\xc3\xa4vi\xc3\xa4 Hitlerin henkil\xc3\xb6kohtaisia papereita. H\xc3\xa4n otti yhteytt\xc3\xa4 Sternin historiallisen osaston toimittajaan Thomas Waldeen. Er\xc3\xa4\xc3\xa4n v\xc3\xa4lik\xc3\xa4den kautta Heidemann sai tiedon, ett\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat olivat per\xc3\xa4isin Fischer-nimiselt\xc3\xa4 kauppiaalta (Peter Fischer oli Kujaun k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4 nimi). V\xc3\xa4lik\xc3\xa4si lupasi v\xc3\xa4litt\xc3\xa4\xc3\xa4 kahden miljoonan Saksan markan tarjouksen p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen 26 muusta osasta. Heidemann sai 15. tammikuuta v\xc3\xa4litt\xc3\xa4j\xc3\xa4lt\xc3\xa4 Fischerin puhelinnumeron, ja \xe2\x80\x9dFischer\xe2\x80\x9d kertoi, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli 26 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjan lis\xc3\xa4ksi tarjolla muitakin Hitlerin k\xc3\xa4sikirjoituksia, kuten Taisteluni-teoksen kolmas osa ja Hitlerin nuorena s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4 ooppera Wieland der Schmied (suom. Sepp\xc3\xa4 Wieland)._NEWLINE_Kun Sternin p\xc3\xa4\xc3\xa4toimittaja Peter Koch oli kehottanut Heidemannia unohtamaan natsien ihannoimisen, Heidemann ohitti Kochin ja otti sen sijaan yhteytt\xc3\xa4 Sternin omistajayhti\xc3\xb6 Gruner + Jahrin kolmeen johtajaan. Heidemann otti tapaamiseen mukaansa Walden. Yhti\xc3\xb6n toimitusjohtaja Manfred Fischer innostui Heidemannin tiedoista ja antoi luvan maksaa 85\xc2\xa0000 Saksan markkaa p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjan jokaisesta osasta. Lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4n lupasi 200\xc2\xa0000 markkaa Taisteluni-teoksen kolmannen osan k\xc3\xa4sikirjoituksesta ja 500\xc2\xa0000 markkaa lopusta arkistosta. Heidemann tapasi Kujaun (eli kauppias \xe2\x80\x9dFischerin\xe2\x80\x9d) Stuttgartissa. H\xc3\xa4n antoi Kujaulle 200\xc2\xa0000 markkaa p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjoista ja lahjana G\xc3\xb6ringin juhlaunivormun. Kujau lupasi p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat Heidemannille ja ryhtyi v\xc3\xa4\xc3\xa4rennysty\xc3\xb6h\xc3\xb6n._NEWLINE_Kujau v\xc3\xa4\xc3\xa4rensi kolme ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjaa kolmessa viikossa ja toimitti ne Heidemannille. Niihin sis\xc3\xa4ltyi luetteloita tapaamisista, Hitlerin henkil\xc3\xb6kohtaisia muistiinpanoja sek\xc3\xa4 ep\xc3\xa4olennaisia ja arvottomia yksityiskohtia. Kansissa oli Kujaun liimaama Saksan kotkakuvioinen vahasinetti. Lis\xc3\xa4ksi mukana oli Rudolf Hessin viestiksi v\xc3\xa4itetty teksti, jonka mukaan p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat kuuluivat Hitlerille. Kujau k\xc3\xa4ytti p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen v\xc3\xa4\xc3\xa4rent\xc3\xa4misen l\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 vuonna 1962 ilmestynytt\xc3\xa4 Hitlerin puheita ja julistuksia k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4\xc3\xa4 Max Domaruksen kirjaa Hitler: Reden und Proklamationen, 1932\xe2\x80\x931945._NEWLINE_Seuraavan kahden vuoden ajan Heidemann lensi Stuttgartiin aina, kun Kujau ilmoitti, ett\xc3\xa4 It\xc3\xa4-Saksasta oli saapunut \xe2\x80\x9duusi l\xc3\xa4hetys\xe2\x80\x9d. H\xc3\xa4n maksoi Kujaulle vain 50\xc2\xa0000 Saksan markkaa osasta ja kavalsi itselleen loput 35\xc2\xa0000 markkaa. Manfred Fischer sai ylennyksen uusiin teht\xc3\xa4viin, ja h\xc3\xa4nen seuraajansa Gerd Schulte-Hillen jatkoi Heidemannin valtuutusta ja m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4si yhti\xc3\xb6n maksamaan Heidemannille 565\xc2\xa0000 markkaa. Kun p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjan osien hinta nousi 200\xc2\xa0000 markkaan, j\xc3\xa4rjesti Schulte-Hillen viel\xc3\xa4 600\xc2\xa0000 markkaa lis\xc3\xa4\xc3\xa4. Viimeiset nelj\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjaa Heidemann osti Kujaulta huhtikuussa 1983 yhteens\xc3\xa4 300\xc2\xa0000:lla Saksan markalla.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen julkaiseminen\n_START_PARAGRAPH_\nThomas Walde ryhtyi avustajansa Leo Peschin kanssa valmistelemaan Kujaun toimittaman materiaalin julkaisemista kirjana. Se oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 julkistaa Hitlerin valtaannousun 50-vuotisp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 tammikuussa 1983. P\xc3\xa4iv\xc3\xa4 kuitenkin meni ohi. Stern aikoi julkaista tarinan ensimm\xc3\xa4isen osan lehdess\xc3\xa4 3. toukokuuta mutta siirsi kuitenkin julkaisun tapahtuvaksi jo 24. huhtikuuta._NEWLINE_P\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen julkaisuoikeudet myytiin lehdille ymp\xc3\xa4ri maailmaa. Huhtikuussa 1983 Stern pyysi Newsweekilt\xc3\xa4 ja The Timesilta oikeuksista 4,25 miljoonaa dollaria. The Times tarjosi 3,25 miljoonaa dollaria Britannian oikeuksista, mutta Stern torjui tarjouksen. Newsweek tarjosi Yhdysvaltojen oikeuksista kolme miljoonaa dollaria. Newsweek osti oikeudet, mutta The Times vet\xc3\xa4ytyi neuvotteluista ja tarjosi my\xc3\xb6hemmin huhtikuussa vain 1,2 miljoonaa dollaria._NEWLINE_Stern, Paris Match, Newsweek ja Sunday Times ehtiv\xc3\xa4t julkaista tarinan ensimm\xc3\xa4isen osan, ennen kuin tutkimukset osoittivat p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6ksiksi. Sterniss\xc3\xa4 oli 42 sivua otteita p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjoista ja kymmenen Hitlerin k\xc3\xa4sialaa esittelev\xc3\xa4\xc3\xa4 kuvaa. Kyseinen artikkeli oli ensimm\xc3\xa4inen 28-osaisesta sarjasta, joka oli suunniteltu julkaistavaksi seuraavien puolentoista vuoden aikana. Sensaatiomaista aineistoa kerrottiin olevan 62 mustiin tekonahkakansiin sidottua muistikirjaa.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen aitous\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 Hitlerin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen aitoutta tutkivat Gruner + Jahr -yrityksen asiantuntijat vuonna 1981. He totesivat kolme ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjaa ja niihin liittyv\xc3\xa4n materiaalin aidoiksi, vaikka eiv\xc3\xa4t osanneet lukea vanhaa k\xc3\xa4sialaa. My\xc3\xb6hemmin kolme k\xc3\xa4siala-asiantuntijaa totesi p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat aidoiksi._NEWLINE_Stern p\xc3\xa4\xc3\xa4tti julkaista tarinan p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen l\xc3\xb6yt\xc3\xa4misesta, ja t\xc3\xa4t\xc3\xa4 varten p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen aitoutta tutkittiin tarkemmin helmikuussa 1983. Poliisin asiantuntija ilmoitti 28. maaliskuuta, ett\xc3\xa4 kuudessa n\xc3\xa4ytteess\xc3\xa4 yhdeks\xc3\xa4st\xc3\xa4 oli paperinvalkaisuainetta, jota oli k\xc3\xa4ytetty vasta toisen maailmansodan j\xc3\xa4lkeen. Heidemann ja Walde eiv\xc3\xa4t kertoneet tiedosta Sternille._NEWLINE_Kun tarinaa oli tarjottu The Timesille huhtikuussa 1983, lehden toinen p\xc3\xa4\xc3\xa4toimittaja teetti Hugh Trevor-Roperilla selvityksen p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen aitoudesta. Tutkimusten j\xc3\xa4lkeen Trevor-Roper totesi 58 muistikirjaa aidoiksi. My\xc3\xb6hemmin huhtikuussa h\xc3\xa4n ep\xc3\xa4ili p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen aitoutta ja otti yhteytt\xc3\xa4 Sunday Timesin p\xc3\xa4\xc3\xa4toimittajaan Frank Gilesiin. Silti Sunday Times julkaisi tarinan ensimm\xc3\xa4isen osan 24. huhtikuuta._NEWLINE_Hampurissa pidetyss\xc3\xa4 lehdist\xc3\xb6tilaisuudessa natsimy\xc3\xb6nteinen englantilainen historiantutkija David Irving kysyi, oliko muste tutkittu kemiallisen i\xc3\xa4n m\xc3\xa4\xc3\xa4ritt\xc3\xa4miseksi. Sternin asiantuntijat alkoivat per\xc3\xa4yty\xc3\xa4 lausunnoistaan. Irving kertoi BBC:n televisiol\xc3\xa4hetyksess\xc3\xa4 22. huhtikuuta p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen olevan v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6ksi\xc3\xa4. Toiset ep\xc3\xa4ilij\xc3\xa4t ihmetteliv\xc3\xa4t, miten Hitler oli pystynyt salaamaan p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjansa, joita kukaan sis\xc3\xa4piiril\xc3\xa4isist\xc3\xa4 ei ollut koskaan maininnut. Lis\xc3\xa4ksi Hitler ei itse kirjoittanut mielell\xc3\xa4\xc3\xa4n vaan saneli kirjeens\xc3\xa4 sihteerille. Kirjoittaessaan Hitler oli yleens\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4nyt lyijykyn\xc3\xa4\xc3\xa4. Tiedettiin my\xc3\xb6s, ett\xc3\xa4 Hitler oli tammikuusta 1943 k\xc3\xa4rsinyt ajoittaisesta vapinasta, ja siksi h\xc3\xa4nen kirjoituksensa oli ollut lukukelvotonta. _NEWLINE_Newsweekin hankkima grafologi tutki kaksi p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjaa ja piti niit\xc3\xa4 kehnoina v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6ksin\xc3\xa4. Saksalaistutkijat saivat selville, ett\xc3\xa4 muste, sidonnan liima ja paperi, tekonahkakannet ja punaiset nauhat, jotka riippuivat muutamien kirjojen kansissa vahasineteist\xc3\xa4, olivat sodanj\xc3\xa4lkeisen ajan tuotteita. L\xc3\xa4nsi-Saksan sis\xc3\xa4ministeri\xc3\xb6 ilmoitti arkistoihinsa vedoten 5. toukokuuta, ett\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat ovat v\xc3\xa4\xc3\xa4rennettyj\xc3\xa4 ja ne on kirjoitettu toisen maailmansodan j\xc3\xa4lkeen. Liittovaltion arkiston ty\xc3\xb6ntekij\xc3\xa4 oli saanut selville, ett\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjat oli virheineen p\xc3\xa4ivineen otettu vuonna 1962 ilmestyneest\xc3\xa4 Max Domaruksen kirjasta.\n_START_SECTION_\nSeuraukset\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjojen osoittauduttua v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6ksi Stern peruutti tarinan loppujen osien julkaisun. Heidemann painostettiin kertomaan Kujaun yhteystiedot. Heidemann erotettiin, ja Kujau saatiin kiinni viikon p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4. V\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6ksest\xc3\xa4 suuttuneet Sternin ty\xc3\xb6ntekij\xc3\xa4t j\xc3\xa4rjestiv\xc3\xa4t viikon mittaisen ty\xc3\xb6nseisauksen. Lehden johdolta vaadittiin selvityst\xc3\xa4, miten huijauksen salliminen oli ollut mahdollista. Lis\xc3\xa4ksi pel\xc3\xa4ttiin lehden uskottavuuden vahingoittuneen. _NEWLINE_Oikeudenk\xc3\xa4ynti alkoi vuoden kuluttua. Kujauta syytettiin 1,5 miljoonan markan vastaanottamisesta ja Heidemannia 1,7\xe2\x80\x934,6 miljoonan markan varastamisesta. Kujau tuomittiin vankeuteen nelj\xc3\xa4ksi ja puoleksi vuodeksi, Heidemann sai vankeutta nelj\xc3\xa4 vuotta ja kahdeksen kuukautta. Yhteens\xc3\xa4 Gruner + Jahr menetti huijauksessa viisi miljoonaa markkaa ja Stern 19 miljoonaa markkaa. Heidemann v\xc3\xa4itti maksaneensa Kujaulle 9,34 miljoonaa Saksan markkaa, kun taas Kujau v\xc3\xa4itti summan olleen 2,5 miljoonaa markkaa._NEWLINE_K\xc3\xa4rsitty\xc3\xa4\xc3\xa4n tuomiostaan kaksi vuotta Kujau sairastui kurkunp\xc3\xa4\xc3\xa4n sy\xc3\xb6p\xc3\xa4\xc3\xa4n. H\xc3\xa4n vapautui vuoden 1987 puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4. H\xc3\xa4n oli k\xc3\xb6yh\xc3\xa4 ja alkoi j\xc3\xa4lleen v\xc3\xa4\xc3\xa4rent\xc3\xa4\xc3\xa4. Nyt vain avoimin paperein. H\xc3\xa4nen kauppansa nimi oli V\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6sten galleria ja jokaisen \xe2\x80\x9dDal\xc3\xadn\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dPicasson\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dRembrandtin\xe2\x80\x9d takana on leima: \xe2\x80\x9dV\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6kseksi todistettu, tekij\xc3\xa4 Konrad Kujau\xe2\x80\x9d. Kujau huomasi olevansa niin tunnettu, ett\xc3\xa4 ihmiset ostivat h\xc3\xa4nen t\xc3\xb6it\xc3\xa4\xc3\xa4n leimasta huolimatta tai ehk\xc3\xa4 juuri sen takia.'