b'\n_START_ARTICLE_\nHermann K\xc3\xb6vess von K\xc3\xb6vessh\xc3\xa1za\n_START_PARAGRAPH_\nHermann K\xc3\xb6vess von K\xc3\xb6vessh\xc3\xa1za (30. maaliskuuta 1854 Temesv\xc3\xa1r \xe2\x80\x93 22. syyskuuta 1924 Wien) oli it\xc3\xa4valtalainen paroni ja sotamarsalkka, joka toimi It\xc3\xa4valta-Unkarin armeijan viimeisen\xc3\xa4, joskin puhtaasti muodollisena ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6n\xc3\xa4 aivan ensimm\xc3\xa4isen maailmansodan loppuvaiheessa._NEWLINE_K\xc3\xb6vess aloitti sotilasuransa jalkav\xc3\xa4enupseerina. H\xc3\xa4net ylennettiin 1896 everstiksi, sotamarsalkkaluutnantiksi 1907 ja jalkav\xc3\xa4enkenraaliksi 1911. Maailmansodan alla h\xc3\xa4n toimi viimeksi 12:nnen armeijakunnan komentajana. H\xc3\xa4n oli jo l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 el\xc3\xa4k\xc3\xb6itymist\xc3\xa4, mutta suursodan puhkeaminen merkitsi h\xc3\xa4nen uralleen uutta nousua. K\xc3\xb6vess komensi armeijakuntaansa sodan alkuvaiheessa Galitsiassa ja Karpaateilla ja valtasi Ivangorodin vuonna 1915. Syyskuussa samana vuonna h\xc3\xa4net nimitettiin komentamaan kolmatta armeijakuntaa, joka osallistui kenraali August von Mackensenin johtaman armeijaryhm\xc3\xa4n osana Serbian valtaukseen. K\xc3\xb6vessin joukot valtasivat Belgradin 9. lokakuuta ja jatkoivat sen j\xc3\xa4lkeen hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yst\xc3\xa4 Montenegroon ja Albaniaan. H\xc3\xa4net ylennettiin helmikuussa 1916 kenraalieverstiksi ja l\xc3\xa4hetettiin toukokuussa Italian rintamalle, jossa oli k\xc3\xa4ynnistym\xc3\xa4ss\xc3\xa4 uusi it\xc3\xa4valtalaisten suurhy\xc3\xb6kk\xc3\xa4ys. K\xc3\xb6vess osallistui Asiagon taisteluun, mutta h\xc3\xa4net kutsuttiin kesken operaation takaisin it\xc3\xa4rintamalle, joka oli luhistumassa ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isten menestyksekk\xc3\xa4\xc3\xa4n Brusilovin hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksen vuoksi. H\xc3\xa4n sai 20. lokakuuta komentoonsa seitsem\xc3\xa4nnen armeijan._NEWLINE_Ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isten ep\xc3\xa4onnistuneen Kerenskin hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksen j\xc3\xa4lkeen K\xc3\xb6vess valtasi vastahy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksell\xc3\xa4 Czernowitzin elokuussa 1917, mist\xc3\xa4 hyv\xc3\xa4st\xc3\xa4 h\xc3\xa4net palkittiin sotamarsalkan ja paronin arvoilla. Tammikuussa 1918 h\xc3\xa4n sai johdettavikseen sek\xc3\xa4 kolmannen ett\xc3\xa4 seitsem\xc3\xa4nnen armeijan eli rintamaosuuden Dobrujasta Galitsiaan. Maaliskuussa 1918 Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n ja keskusvaltojen v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 solmitun Brest-Litovskin rauhansopimuksen j\xc3\xa4lkeen K\xc3\xb6vess j\xc3\xa4i vaille arvoaan vastaavaa teht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 ja toimi komentajana Serbiassa, kunnes h\xc3\xa4net 3. marraskuuta nimitettiin ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6ksi. Teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 oli l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 muodollinen, sill\xc3\xa4 It\xc3\xa4valta-Unkari oli jo hajoamassa ja keisari Kaarle I oli joutunut tunnustamaan kansalliset armeijat. Sodan p\xc3\xa4\xc3\xa4tytty\xc3\xa4 K\xc3\xb6vess vet\xc3\xa4ytyi el\xc3\xa4kkeelle.'