b'\n_START_ARTICLE_\nTatra T138\n_START_SECTION_\nMoottori\n_START_PARAGRAPH_\nT138:ssa oli voimanl\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 Julius Mackerlen suunnittelema t\xc3\xa4ysin uusi, ilmaj\xc3\xa4\xc3\xa4hdytetty nelitahtinen V8-dieselmoottori mallinimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n T928. Se oli edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4, T111:ss\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytetty\xc3\xa4 V12-moottoria taloudellisempi, kevyempi ja yksinkertaisempi. Imu- ja pakoventtiilit toimivat yhden, sylinterilohkoon sijoitetun nokka-akselin ja ty\xc3\xb6nt\xc3\xb6tankojen v\xc3\xa4lityksell\xc3\xa4. Sylinteririvien v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 oli j\xc3\xa4\xc3\xa4hdytyspuhallin, jonka py\xc3\xb6rimisnopeus s\xc3\xa4\xc3\xa4tyi termostaatin ja hydraulisesti toimivan kytkimen kautta.\n_START_SECTION_\nVoimansiirto ja alusta\n_START_PARAGRAPH_\nMoottori oli sijoitettu etuakselin etupuolelle. Sen ja vaihteiston v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 oli lyhyt v\xc3\xa4liakseli. Kytkin oli kaksilevyinen ja kuiva, ja mukavuusvarusteena oli alipainetehostin. Vaihteisto oli viisivaihteinen ja vaihteet 2-5 oli synkronoitu. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n lis\xc3\xa4ksi autossa oli kaksiportainen alennusvaihde._NEWLINE_Autossa oli kantavana rakenteena keskusputkirunko, johon voimansiirto oli yhdistetty. Putken etup\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 oli etuakselin vetopy\xc3\xb6r\xc3\xa4st\xc3\xb6 ja sen takana oli p\xc3\xa4tk\xc3\xa4 runkoputkea, jonka sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kulki etuakselille menev\xc3\xa4 kardaaniakseli. Putken takap\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 oli alennusvaihde, josta l\xc3\xa4hti runkoputki kardaaniakseleineen taka-akselille. Kaksiakselisella telill\xc3\xa4 varustettujen mallien vetopy\xc3\xb6r\xc3\xa4st\xc3\xb6jen v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 putkirakenne oli toteutettu vastaavasti. Jokaiselta akselilta l\xc3\xb6ytyi s\xc3\xa4hk\xc3\xb6pneumaattisesti toimiva tasauspy\xc3\xb6r\xc3\xa4st\xc3\xb6n lukko._NEWLINE_Kaikilla akseleilla oli heilurityyppinen erillisjousitus. Etuakselilla oli v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6sauvajousitus. Nelivetoisessa muunnelmassa taka-akseli oli jousitettu vastaavasti, mutta telill\xc3\xa4 varustetussa mallissa oli pitkitt\xc3\xa4in asetetut puolielliptiset lehtijouset, jotka toimivat samalla telin keinuvipuina._NEWLINE_Jarruina oli paineilmatoimiset, kaksipiiriset rumpujarrut. Seisontajarrua varten runkoputken takap\xc3\xa4\xc3\xa4h\xc3\xa4n oli rakennettu erillinen jarrurumpu, joka vaikutti suoraan voimansiirtoon.\n_START_SECTION_\nOminaisuuksia\n_START_PARAGRAPH_\nT138:ssa oli panostettu kuljettajan ergonomiaan. Autossa oli muun muassa hydraulinen ohjaustehostin ja paineilmatehosteinen kytkin. S\xc3\xa4hk\xc3\xb6j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 oli PAL Magnetonin valmistama 24-volttinen ja auton huippunopeus oli 71 km/h._NEWLINE_V\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6j\xc3\xa4yk\xc3\xa4n rungon, erillisjousituksen ja jokapy\xc3\xb6r\xc3\xa4vedon ansiosta auto oli eritt\xc3\xa4in maastokelpoinen. Keskusputkirunkorakenteen teknisten hy\xc3\xb6tyjen lis\xc3\xa4ksi ratkaisun etuna oli modulaarisuus, sill\xc3\xa4 rungon mittaa pystyi helposti muuttamaan sovelluskohtaisesti.\n_START_SECTION_\nSiviilisovellukset\n_START_PARAGRAPH_\nT138 oli laajasti k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 erilaisten ajoneuvosovellusten alustana. Erityisen suosittu se oli maansiirtoajossa, mutta niit\xc3\xa4 oli paljon my\xc3\xb6s nosturi-, palo- ja betoniautojen alustoina._NEWLINE_Turboahtimella varustettujen versioiden mallinimi oli T138 NT6\xc3\x976.\n_START_SECTION_\nSotilassovellukset\n_START_PARAGRAPH_\nArmeijan sovelluksista merkitt\xc3\xa4vimm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 roolissa oli pioneerien koottavan ponttonisillan kuljetukseen k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4 sovellus T138PP16V. J\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 oli 1960-luvulla er\xc3\xa4s parhaista alallaan nopean pystytett\xc3\xa4vyytens\xc3\xa4 ansiosta. Muita pioneeriaselajin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4mi\xc3\xa4 T138:n alustalle rakennettuja sovelluksia olivat kaivinkone T138D-031a, liikkuva porauskalusto PZV, huoltoauto AV-8, nosturiauto AB-063 ja maansiirtoajoneuvo T138S-1/S-3. Lavalla varustettua mallia T138VN k\xc3\xa4ytettiin raskaiden kuormien siirtelyyn sek\xc3\xa4 100 mm panssarintorjuntakanuuna vz.53:n vet\xc3\xa4miseen._NEWLINE_Ilmavoimien T138-sovelluksiin lukeutui polttoaineenkuljetukseen tarkoitettu, kapasiteetiltaan 11\xc2\xa0000-litrainen s\xc3\xa4ili\xc3\xb6auto T138CL, lentokenttien liikkuvaan valaistusohjaukseen k\xc3\xa4ytetty MLOK-1 sek\xc3\xa4 lentokentt\xc3\xa4paloauto CAS-32._NEWLINE_Kolmiakselinen, raskaiden kuormien vet\xc3\xa4miseen tarkoitettu malli oli nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n T138NT. Sen p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallinen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kohde oli liikuteltavien komentokeskusten vet\xc3\xa4minen._NEWLINE_T138CL-s\xc3\xa4ili\xc3\xb6autoja myytiin sotilask\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n It\xc3\xa4-Saksaan, Puolaan, Egyptiin, Syyriaan ja Libyaan.\n_START_SECTION_\nSeuraaja\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1969 esiteltiin parannettu versio T148, jota valmistettiin samanaikaisesti T138:n kanssa vuoteen 1971 asti. T138:n valmistuksen p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyess\xc3\xa4 kokonaisvalmistusm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ksi tuli kaikkiaan 45 900 kappaletta. Niit\xc3\xa4 vietiin Neuvostoliittoon, Bulgariaan, Romaniaan, Puolaan, Ranskaan, It\xc3\xa4valtaan ja Alankomaihin.'