b'\n_START_ARTICLE_\nBeylerbeyi\n_START_PARAGRAPH_\nBeylerbeyi (osmaniksi \xd8\xa8\xd9\x83\xd9\x84\xd8\xb1\xd8\xa8\xd9\x83\xdb\x8c; \xe2\x80\x9dHerrojen herra\xe2\x80\x9d) oli Osmanien valtakunnassa alun perin sotavoimien ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6st\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytetty arvonimi, joka laajeni my\xc3\xb6hemmin tarkoittamaan provinssien eli eyaletien kenraalikuvern\xc3\xb6\xc3\xb6ri\xc3\xa4. Arvonimi oli k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 my\xc3\xb6s Osmanien valtakuntaa edelt\xc3\xa4neess\xc3\xa4 Rumin sulttaanikunnassa sek\xc3\xa4 safavidien Persiassa ja Kalatin kaanikunnassa Intiassa, joskin se s\xc3\xa4ilyi pisimp\xc3\xa4\xc3\xa4n osmanien k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4. 1800-luvun loppupuoleen menness\xc3\xa4 beylerbeyin arvonimi oli korvattu muilla, ja sit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin en\xc3\xa4\xc3\xa4 vain nimellisen\xc3\xa4 kunnia-arvona. Beylerbeyin kantasana on ajanjaksosta ja tapauksesta riippuen joko p\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6\xc3\xa4 tai herraa tarkoittava bey.\n_START_SECTION_\nAlkuper\xc3\xa4 ja k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 muualla\n_START_PARAGRAPH_\nArvonime\xc3\xa4 k\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 seld\xc5\xbeukit vaihtoehtona arabiankieliselle armeijan ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6\xc3\xa4 tarkoittaneelle arvonimelle malik al-umara. Mongolien Il-kaanien valtakunnassa titteli\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin arvonimen amir al-ulus rinnalla valtion emiirist\xc3\xa4. Egyptin mamelukit k\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t sit\xc3\xa4 my\xc3\xb6s armeijan ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6n arvonimen\xc3\xa4 atabak al-asakirin rinnalla, joskin mahdollisesti vasta osmanien vallattua Egyptin.\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 Osmanien valtakunnassa\n_START_PARAGRAPH_\nKerrotaan, ett\xc3\xa4 Murad I antoi arvonimen Lala \xc5\xa0ahinille sen j\xc3\xa4lkeen, kun t\xc3\xa4m\xc3\xa4 valtasi Edirnen (aik. Adrianopolis). \xc5\xa0ahin oli luultavasti ensimm\xc3\xa4inen arvonime\xc3\xa4 kantanut. H\xc3\xa4nen seuraajakseen armeijan ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6ksi tuli Timurta\xc5\xa1. My\xc3\xb6s Osmanien interregnumina tunnettuna perimyssotien aikana (1402\xe2\x80\x931413) veljens\xc3\xa4 Mehmedin liittolainen Musa \xc3\x87elebi nimitti beylerbeyin Balkanilla kokoamansa armeijan ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6ksi. Mehmedin hallintoajan lopulla valtakunnassa olikin kaksi beylerbeyit\xc3\xa4, toinen sen it\xc3\xa4isess\xc3\xa4 osassa Anatoliassa ja toinen l\xc3\xa4ntisess\xc3\xa4 osassa, Euroopan puoleisessa Rumeliassa. Murad II:n aikana Rumelia ja Anatolia oli erotettu omiksi provinsseikseen, joita beylerbeyit johtivat. Anatolia ja Rumelia oli my\xc3\xb6s jaettu pienempiin piireihin sancakeihin, joita hallitsivat piiriherrat eli sancak-beyt. Valtakunnan laajetessa ja uudelleen organisoituessa sancakien m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 kasvoi ja beylerbeyin arvo muuttui tarkoittamaan nimenomaan provinssia hallitsevaa kenraalikuvern\xc3\xb6\xc3\xb6ri\xc3\xa4. Mehmed II:n aikana my\xc3\xb6s sulttaanin hoviin nimitettiin oma beylerbeyinsa, jonka teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 oli toimia sulttaanin sijaisena yleens\xc3\xa4 toisarvoisissa teht\xc3\xa4viss\xc3\xa4.'