b'\n_START_ARTICLE_\nViihdekirjallisuus\n_START_PARAGRAPH_\nViihdekirjallisuus, my\xc3\xb6s populaarikirjallisuus on kirjallisuutta, joka pyrkii tavoittamaan monia lukijoita ja viihdytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n. Perinteisesti ajanvietekirjallisuus on jaettu rakkauskertomuksiin, seikkailu- ja j\xc3\xa4nnityskertomuksiin sek\xc3\xa4 huumoriin. Kaikista n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 muodoista haetaan siirtymist\xc3\xa4 todellisuudesta unelmiin sek\xc3\xa4 hetken huvia. Ero taide- ja viihdekirjallisuuden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on kuitenkin liukuva.\n_START_SECTION_\nViihdekirjallisuuden piirteit\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nViihdekirjallisuudessa k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n periaatteessa samoja kirjallisia aineksia kuin niin sanotussa korkeakirjallisuudessa, ja viihdekirjallisuudella on omat klassikkonsa. Raja muuhun kirjallisuuteen on siten liukuva. Viihdekirjallisuudessa pyrit\xc3\xa4\xc3\xa4n kuitenkin juonen suurempaan ennustettavuuteen ja se my\xc3\xb6s jaetaan sukupuolen mukaan. Miestenviihde on ollut pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n arvostetumpaa, mutta naisille suunnattua viihdett\xc3\xa4 on alettu tutkia 1980-luvulta alkaen._NEWLINE_Nykyajan viihdekirjallisuus alkoi saada muotoaan 1700-luvun goottilaisessa romaanissa, jonka aineksina olivat erotiikka, mystiikka, kauhu ja j\xc3\xa4nnitys. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 versoivat kauhukirjallisuus, jossa goottilaisia aineksia on j\xc3\xa4ljell\xc3\xa4 runsaimmin, j\xc3\xa4nnitysviihde ja rakkausromaanit. Viihteelliset historialliset romaanit ovat suosiossa, samoin osa tieteiskirjallisuudesta katsotaan viihteeksi._NEWLINE_Jo 1800-luvulla j\xc3\xa4nnitysviihde jakautui rikosromaaneihin, ja villin l\xc3\xa4nnen tarinoihin, joita leimaa mennyt kulta-aika ja selke\xc3\xa4 k\xc3\xa4sitys miehuudesta. Sotaromaanit alkoivat yleisty\xc3\xa4 toisen maailmansodan j\xc3\xa4lkeen._NEWLINE_Rakkausromaaneissa syntyi 1800-luvulla malli, jossa rakkaus ja avioliitto oli onnen edellytys. Rakkausromaaniin kuului my\xc3\xb6s onnellinen loppu ja kainous seksin suhteen.\n_START_SECTION_\nHistoriaa Suomessa\n_START_PARAGRAPH_\n1900-luvun alun kansanvalistushenki piti laajalle lukijakunnalle suunnattua viihdekirjallisuutta roskana. Sek\xc3\xa4 porvarillinen kirjallisuusarvostelu ett\xc3\xa4 ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enlehdist\xc3\xb6 j\xc3\xa4ttiv\xc3\xa4t viihdekirjat yleens\xc3\xa4 arvostelematta. Viihdekirjallisuus nousi samaan aikaan ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enkirjallisuuden kanssa ja kilpaili osin samasta yleis\xc3\xb6st\xc3\xa4. Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enkirjoittajien mielest\xc3\xa4 \xe2\x80\x9droskakirjallisuus\xe2\x80\x9d vei lukijoita aatteelliselta tai hyv\xc3\xa4lt\xc3\xa4 kirjallisuudelta tai oli voitontavoittelun v\xc3\xa4line.'