b'\n_START_ARTICLE_\nJohannes Lauristin\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes Lauristin (29. lokakuuta 1899 Tallinna \xe2\x80\x93 28. elokuuta 1941 Tallinna) oli Viron kommunistisen puolueen ensimm\xc3\xa4inen sihteeri ja Neuvosto-Viron kansankomissarien neuvoston esimies eli p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri vuosina 1940\xe2\x80\x931941.\n_START_SECTION_\nNuoruus\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes Lauristin ty\xc3\xb6skenteli nuoruudessaan vuosina 1915\xe2\x80\x931916 Tallinnassa Voltan tehtaalla ja sen j\xc3\xa4lkeen 1916\xe2\x80\x931919 Dvigatelin tehtaalla. Vuonna 1917 h\xc3\xa4n liittyi Viron kommunistisen puolueeseen. Vuosina 1919\xe2\x80\x931922 h\xc3\xa4n oli Viron tasavallan asevelvollisena ja osallistui vapaussotaan.\n_START_SECTION_\nKommunistivallankumouksellisena Viron tasavallassa\n_START_PARAGRAPH_\nLauristin oli maanalaisen Viron kommunistisen puolueen aktiivi toimija vuosina 1922\xe2\x80\x931923; h\xc3\xa4n oli samanaikaisesti t\xc3\xb6iss\xc3\xa4 Tallinnan satamassa ja toimitti laittoman kommunistisen puolueen lehte\xc3\xa4 nimelt\xc3\xa4 Tallinna T\xc3\xb6\xc3\xb6line (suom. Tallinnan ty\xc3\xb6l\xc3\xa4inen). Sen j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n toimitti toista maanalaista kommunistilehte\xc3\xa4 Noor T\xc3\xb6\xc3\xb6line (suom. nuori ty\xc3\xb6l\xc3\xa4inen) vuosina 1922\xe2\x80\x931933. H\xc3\xa4net valittiin vuonna 1923 Viron riigikoguun eli parlamenttiin. H\xc3\xa4n oli 1920-luvun alkupuoliskolla useita kertoja pid\xc3\xa4tettyn\xc3\xa4, ja h\xc3\xa4net tuomittiin niin sanotussa 149 prosessissa vuosina 1923\xe2\x80\x931932 tuomittuna seitsem\xc3\xa4n vuoden vankeuteen ja uudelleen niin sanotussa 34 prosessissa, jossa h\xc3\xa4net tuomittiin 1932\xe2\x80\x931938 kuudeksi vuodeksi vankeuteen. Osana yleist\xc3\xa4 armahdusta Lauristin vapautui 1938 muiden ajan tunnettujen virolaisten kommunistien kanssa eli Hendrik Allikin, Peeter Petreen (Pedrae), Hermann Arbonin, Paul Keerdon ja Oskar Sepregan kanssa.\n_START_SECTION_\nNeuvostovalta Viroon\n_START_PARAGRAPH_\nNeuvostoliiton miehitetty\xc3\xa4 Viron tasavallan Viron kommunistinen puolue nousi maan alta 4. hein\xc3\xa4kuuta 1940 k\xc3\xa4rjess\xc3\xa4\xc3\xa4n Karl S\xc3\xa4re ja Johannes Lauristin. Kommunistien vallanottoon kuului liittyminen Neuvostoliittoon, jota varten muodostettu riikivolikogun valtuuskunta k\xc3\xa4vi 23. hein\xc3\xa4kuuta anomassa liittymist\xc3\xa4 Neuvostoliittoon. Liittymispyynn\xc3\xb6n Neuvostoliiton korkeimmassa neuvostossa esitti puolueen keskuskomitean ensimm\xc3\xa4inen sihteeri Lauristin. N\xc3\xa4in syntyneen Neuvosto-Viron toimeenpanovaltaa hoitavaksi paikalliseksi elimeksi luotiin Kansankomissaarien neuvosto eli hallitus, jonka esimieheksi eli p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeriksi Lauristin valittiin. Neuvostoliittoon liitetyss\xc3\xa4 Virossa vuoden mittaisella neuvostokaudella 1940\xe2\x80\x931941 valtaa k\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t ennen kaikkea Karl S\xc3\xa4re, Kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja Lauristin ja paikallisen turvallisuuselimen vastaava Boris Kumm. Vuosina 1998\xe2\x80\x932006 tehdyn presidentti Lennart Meren asettaman totuuskomission puheenjohtajanaan Max Jakobson tekem\xc3\xa4t johtop\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6kset ajasta todistavat Johannes Lauristinin olleen yksi keskeisimmist\xc3\xa4 syyllisist\xc3\xa4 vuosina 1940\xe2\x80\x931941 Virossa tehtyihin rikoksiin ihmisyytt\xc3\xa4 vastaan._NEWLINE_Neuvostovalta osoittautui t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa v\xc3\xa4liaikaiseksi, sill\xc3\xa4 Saksa aloitti kes\xc3\xa4kuussa 1941 hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksen Neuvostoliittoon. Johannes Lauristin esiintyi Viron radiossa viimeisen kerran 22. elokuuta. Neuvostoliitto alkoi evakuoida Tallinnaa laivoilla 27. elokuuta maayhteyden jo katkettua muuhun Neuvostoliittoon. Lauristin menetti t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 yhteydess\xc3\xa4 henkens\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen kuolemansa on j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt ep\xc3\xa4selv\xc3\xa4ksi. Virallisten tietojen mukaan h\xc3\xa4n kuoli h\xc3\xa4vitt\xc3\xa4j\xc3\xa4 Volodarskin upottua Jumindan niemen miinakent\xc3\xa4ss\xc3\xa4 matkalla Leningradiin. Jotkut ovat v\xc3\xa4itt\xc3\xa4neet, ett\xc3\xa4 omat kommunistit surmasivat h\xc3\xa4net, koska h\xc3\xa4n ei olisi ollut yht\xc3\xa4 mielt\xc3\xa4 Stalinin antamista per\xc3\xa4\xc3\xa4ntymiseen liittyvist\xc3\xa4 h\xc3\xa4vitysm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4yksist\xc3\xa4._NEWLINE_Johannes Lauristinilla oli kirjallisia kykyj\xc3\xa4. H\xc3\xa4n kirjoitti vuonna 1929 kirjailijanimell\xc3\xa4 Johan Madarik teoksen Riigikukutajad. H\xc3\xa4nelle my\xc3\xb6nnettiin postuumisti sodan j\xc3\xa4lkeen 1946 Leninin kunniamerkki. Samalla tavalla postuumisti julkaistiin h\xc3\xa4nen nimiss\xc3\xa4\xc3\xa4n vuonna 1946 teos Esimene N\xc3\xb5ukogude aasta Eestis. Lauristinin kunniaksi nimettiin Neuvosto-Virossa 1950-luvulla katuja: Tallinnassa nykyinen Roosikrantsi, Tarttossa nykyinen Karl August Hermanni t\xc3\xa4nav ja Rakveress\xc3\xa4 nykyinen V\xc3\xb5idu t\xc3\xa4nav. Tallinnan konetehdas nimettiin my\xc3\xb6s h\xc3\xa4nen kunniakseen. Lauristinin kunniaksi nimettiin vuonna 1973 Puolassa tehty neuvostoliittolainen rahtilaiva.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xa4hisukulaiset \xe2\x80\x93 sodan j\xc3\xa4lkeisen ajan poliittisia nimihenkil\xc3\xb6it\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes Lauristin oli naimisissa Olga Lauristinin kanssa, josta tuli vuoden 1944 j\xc3\xa4lkeisen Neuvosto-Viron keskeisi\xc3\xa4 poliitikkoja. Heid\xc3\xa4n tytt\xc3\xa4rens\xc3\xa4 Marju Lauristin oli keskeisi\xc3\xa4 hahmoja luotaessa uutta itsen\xc3\xa4isyytt\xc3\xa4 1980-luvun lopulla.'