b'\n_START_ARTICLE_\nBoforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuuna\n_START_SECTION_\nTykin historiaa\n_START_PARAGRAPH_\nTykin kehitt\xc3\xa4misen historia alkaa vuodesta 1928, jolloin Ruotsin puolustusministeri\xc3\xb6 esitti Aktiebolag Boforsille kevyen ilmatorjuntatykin kehitt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 Ruotsin merivoimille. Ruotsin puolustusministeri\xc3\xb6 lupasi samassa yhteydess\xc3\xa4 maksaa puolet tykin kehitt\xc3\xa4miskustannuksista, mik\xc3\xa4li aseesta tulisi ominaisuuksiltaan parempi kuin merivoimien tuolloin k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 olleet, toiminnaltaan ep\xc3\xa4varmoiksi todetut, italialaisvalmisteiset Vickers-Ternin 40\xc2\xa0mm:n tykit._NEWLINE_Tykin tuotekehittely alkoi yrityksell\xc3\xa4 putkittaa uudelleen 40\xc2\xa0mm:n kaliiperiin tavallinen kentt\xc3\xa4tykki (57 mm kanuuna vuodelta 1889) ja varustamalla se puoliautomaattisella latauskoneistolla sek\xc3\xa4 ilmatorjuntalavetilla. Nopeasti todettiin, ett\xc3\xa4 kyseinen konstruktio on ep\xc3\xa4onnistunut. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen todettiin, ett\xc3\xa4 kokonaan uudenlaisen tykin suunnittelu on v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6nt\xc3\xa4 ja seuraavan vuoden kes\xc3\xa4kuun alussa ryhdyttiin suunnittelemaan vesij\xc3\xa4\xc3\xa4hdytteist\xc3\xa4 puoliautomaattisella latauskoneistolla varustettua 40\xc2\xa0mm:n tykki\xc3\xa4. T\xc3\xa4st\xc3\xa4kin suunnitelmasta jouduttiin luopumaan, koska puoliautomaattisuuden johdosta aseen tulinopeus tulisi olemaan vain noin 50 laukausta minuutissa, joka ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 riitt\xc3\xa4isi uudenaikaisen ilma-aseen muodostaman uhkan torjumiseen. Seuraavaksi tavoitteeksi asetettiin t\xc3\xa4ysautomaattinen tykki, jonka tulinopeus olisi luokkaa 125 laukausta minuutissa. Seuraavaksi kokeiltiin ns. liukulukkoj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4, jonka todettiin my\xc3\xb6s olevan ep\xc3\xa4onnistunut konstruktio, koska mm. k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 olevat materiaalit todettiin liian heikoiksi ja j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n vaatima s\xc3\xa4hk\xc3\xb6sytytteinen sinkkihylsy aiheutti ongelmia._NEWLINE_Lopulta Bofors-tehtaan suunnittelijat Victor Hammar ja Emanuel Jansson saivat kehitetty\xc3\xa4 aivan uuden sy\xc3\xb6tt\xc3\xb6- ja latausj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n, jolle haettiin my\xc3\xb6s patentti. Ensimm\xc3\xa4inen virallinen koeammunta j\xc3\xa4rjestettiin 21. maaliskuuta 1932. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen tykkiin tehtiin viel\xc3\xa4 v\xc3\xa4h\xc3\xa4isi\xc3\xa4 korjauksia ja yhteens\xc3\xa4 viiden vuoden (ja 30 000 suunnittelutunnin) j\xc3\xa4lkeen Boforsin 40\xc2\xa0mm:n kiinte\xc3\xa4n ilmatorjuntatykin voitiin katsoa olevan valmis (asehan suunniteltiin alun perin laivaston aseeksi). Bofors j\xc3\xa4rjesti vuonna 1933 my\xc3\xb6s koeammunnan, jossa todettiin pienimm\xc3\xa4n mahdollisen, yhdell\xc3\xa4 laukauksella lentokoneen tuhoavan ilmatorjunta-aseen kaliiperiksi 37\xe2\x80\x9340\xc2\xa0mm, joten kaliiperivalintakin oli osunut oikeaan._NEWLINE_Tehdas ryhtyi laivaston aloitteesta kehittelem\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s tykin kevyemp\xc3\xa4\xc3\xa4 (25\xc2\xa0mm:n) versiota, johon Ruotsin laivasto kiinnittikin enemm\xc3\xa4n huomiota sen suuremman tulinopeuden ja keveyden vuoksi. Kyseinen ase oli l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 pienennetty versio 40\xc2\xa0mm:n aseesta. 40\xc2\xa0mm:n ilmatorjuntakanuunan ensimm\xc3\xa4inen tilaaja olikin Alankomaiden laivasto. Boforsin suunnitteluosasto aloitti my\xc3\xb6s liikkuvan kentt\xc3\xa4lavetin kehittelyn joulukuussa 1933, jollaisella varustetun aseen ensimm\xc3\xa4iset koeammunnat j\xc3\xa4rjestettiin lokakuussa 1934. Kyseinen ase my\xc3\xb6h\xc3\xa4styi Belgian maavoimat kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1933 j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4 aseostoihin t\xc3\xa4ht\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4st\xc3\xa4 kilpailusta, jossa kentt\xc3\xa4lavetin puute muodostui merkitt\xc3\xa4vimm\xc3\xa4ksi esteeksi asekaupoille, vaikka itse ase todettiin koeammuntoihin osallistuneiden sotilaiden mielest\xc3\xa4 kaikilta ominaisuuksiltaan kilpailijoitaan paremmaksi._NEWLINE_Boforsin saatua valmiiksi kentt\xc3\xa4lavettinsa 40\xc2\xa0mm:n aseelle sit\xc3\xa4 ryhdyttiin eri yhteyksiss\xc3\xa4 tarjoamaan my\xc3\xb6s ulkovaltojen asevoimille. Erilaisissa koetilaisuuksissa (mm. Belgiassa, It\xc3\xa4vallassa, Unkarissa, Puolassa ja Ranskassa) ostajakandidaattien huomio kiinnittyi erityisesti kentt\xc3\xa4oloihin tarkoitetun lavetin poikkeuksellisiin ominaisuuksiin tuohon aikaan. Tykin ampuma- ja ajokuntoon vaihtaminen vei aikaa vain noin 30 sekuntia, mik\xc3\xa4 oli hyvin poikkeuksellista. Lis\xc3\xa4ksi tykin vetonopeus oli maantiell\xc3\xa4 l\xc3\xa4hes rajoittamaton (mm. Belgiassa huonokuntoisilla teill\xc3\xa4 ajokokeen keskinopeus oli 40\xc2\xa0km/h eli k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 siis vetokaluston nopeus). Ampumaominaisuuksiin kiinnitettiin my\xc3\xb6s huomiota positiivisessa mieless\xc3\xa4. Belgiassa j\xc3\xa4rjestetyss\xc3\xa4 kokeessa Boforsilla saatiin 9 osumaa lentokoneen vet\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n maaliin kun ainoalla kilpailijalla (Vickers) p\xc3\xa4\xc3\xa4stiin vain 3:een osumaan. My\xc3\xb6s Unkarissa p\xc3\xa4\xc3\xa4dyttiin hyvin nopeasti (yhdess\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ss\xc3\xa4) Boforsin kaluston hankintap\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6kseen pikakoulutetun unkarilaismiehist\xc3\xb6n saadessa hyvi\xc3\xa4 tuloksia k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 ns. kylmilt\xc3\xa4\xc3\xa4n._NEWLINE_Kaikkiaan Bofors ehti myyd\xc3\xa4 40\xc2\xa0mm:n ilmatorjuntakanuunaansa ennen toisen maailmansodan syttymist\xc3\xa4 yhteens\xc3\xa4 17 maahan. Toisen maailmansodan l\xc3\xa4hestyess\xc3\xa4 tilauksia aseista alkoi tulla Boforsille siin\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin, ett\xc3\xa4 Karlskronan tehtailla ei ollut en\xc3\xa4\xc3\xa4 mit\xc3\xa4\xc3\xa4n mahdollisuuksia valmistaa tilattua m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 aseita. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n vuoksi Bofors myi useille eri maille tykki\xc3\xa4 ja sen ampumatarvikkeita koskevia valmistuslisenssej\xc3\xa4 ja tykkien sek\xc3\xa4 ampumatarvikkeiden valmistus alkoi my\xc3\xb6s muualla.\n_START_SECTION_\nBoforsin 40 mm ilmatorjuntakanuuna Suomessa\n_START_PARAGRAPH_\nAseen virallisessa suomalaisessa mallimerkinn\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4inen numero 40 viittaa aseen kaliiperiin (=40\xc2\xa0mm), kirjaimet ItK viittaavat IlmaTorjuntaKanuunaan ja viimeinen numero 38 aseen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6nottovuoteen (=1938)._NEWLINE_Vuonna 1937 suomalainen asiantuntijoista koostuva ryhm\xc3\xa4 k\xc3\xa4vi Karlskronan tehtailla tutustumassa Boforsin 40\xc2\xa0mm:n ilmatorjuntatykkiin. Suomalaiset olivat suunnitelleet oman tykkitehtaan (Valtion tykkitehdas) perustamista ja sen suunniteltiin aloittavan my\xc3\xb6s 40\xc2\xa0mm:n ilmatorjuntakanuunan valmistamisen. Asiantuntijaryhm\xc3\xa4 totesi aseen sopivan suomalaisten suunnitelmiin ja Suomi hankkikin samana vuonna aseen valmistuslisenssin._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4iset tykit (9 kpl) Suomeen saatiin kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1939, joista kahdeksan jaettiin suoraan ilmatorjuntajoukoille koulutusaseiksi yhden menness\xc3\xa4 vastaperustetulle tykkitehtaalle mallitykiksi. Kes\xc3\xa4n ja syksyn mittaan aseita yritettiin hankkia lis\xc3\xa4\xc3\xa4 kansainv\xc3\xa4lisen tilanteen kiristyess\xc3\xa4 uhkaavasti, mutta ennen YH:n julistamista aseita ei saatu yht\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n._NEWLINE_Ennen talvisotaa julistetun YH:n alkaessa Suomessa oli kyseist\xc3\xa4 asetta vain 9 kappaletta, mik\xc3\xa4 osaltaan kuvaa maan heikkoa valmistautumista sodan oloihin. Talvisodan alkuun 30. marraskuuta 1939 menness\xc3\xa4 Suomeen oli Ruotsista saatu lis\xc3\xa4\xc3\xa4 yhteens\xc3\xa4 44 kpl mainittua asetta (joissain l\xc3\xa4hteiss\xc3\xa4 56 kpl). Taisteluvalmiiden yksik\xc3\xb6iden k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 kaikista k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 olevista aseista oli 30 kappaletta. Loput aseet olivat mm. varikoilla ja koulutusk\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4._NEWLINE_Vuonna 1937 yhden 40\xc2\xa0mm:n Bofors-kanuunan hinnaksi arvioitiin noin 800 000 silloista markkaa, joka tilastokeskuksen m\xc3\xa4\xc3\xa4ritt\xc3\xa4m\xc3\xa4n rahanarvokertoimen mukaan olisi tarkoittanut noin 260 000 euroa (v. 2007, rahanarvokerroin m\xc3\xa4\xc3\xa4rittelee rahan ostovoimaa ei nimellisarvoa).\n_START_SECTION_\n40 ItK 38 talvisodassa\n_START_PARAGRAPH_\nTalvisodan aikana 40 ItK 38:lla saatiin ammutuksi alas 128 neuvostoliittolaista lentokonetta, mink\xc3\xa4 lis\xc3\xa4ksi vaurioitettiin lukuisia muita lentokoneita, joista ainakin osa tuhoutui ennen tukikohtaansa p\xc3\xa4\xc3\xa4sy\xc3\xa4. Talvisodassa ase osoittautui eritt\xc3\xa4in hyv\xc3\xa4ksi, koska se toimi luotettavasti hankalissakin oloissa ja yht\xc3\xa4 alasammuttua neuvostokonetta kohden jouduttiin ampumaan hyvin v\xc3\xa4h\xc3\xa4isen\xc3\xa4 pidetty\xc3\xa4 392 laukausta.  _NEWLINE_Talvisodan aikana k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n saatiin lis\xc3\xa4\xc3\xa4 kalustoa siten, ett\xc3\xa4 joulukuun 1939 lopussa k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 oli yhteens\xc3\xa4 78 kappaletta 40 ItK 38:aa ja talvisodan lopussa 13. maaliskuuta 1940 k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 oli yhteens\xc3\xa4 100 asetta.\n_START_SECTION_\n40 ItK 38 jatkosodassa\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa4lirauhan aikana Ruotsista ja Unkarista (j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isest\xc3\xa4 12 kpl) sek\xc3\xa4 Saksasta saatiin hankittua Suomeen yhteens\xc3\xa4 noin 130 kpl 40 ItK 38:aa, joten tykkien kokonaism\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 oli uuden sodan alkaessa noin 230 kpl.  T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen asem\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 kasvoi jatkosodan aikana viel\xc3\xa4 kotimaista valmistetta olevilla, lisenssivalmistetuilla aseilla yhteens\xc3\xa4 71 kpl, joista ensimm\xc3\xa4iset 12 kappaletta vasta vuonna 1941. Seuraavana vuonna saatiin ensimm\xc3\xa4isen tilauser\xc3\xa4n loput 45 asetta. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen tilattiin viel\xc3\xa4 20 kappaleen sarja, josta 14 kpl enn\xc3\xa4tti valmistua ennen jatkosodan loppua.  _NEWLINE_Jatkosodan aikana 40 ItK 38:lla ammuttiin alas noin 400 puna-armeijan ilmavoimien ja laivaston lentokonetta. Tarkkaa lukua on j\xc3\xa4lkeenp\xc3\xa4in ilmeisen mahdotonta saada selville, koska vuodesta 1941 alkaen ilmatorjuntayksik\xc3\xb6iden muodostamisessa ryhdyttiin suosimaan ns. sekayksik\xc3\xb6it\xc3\xa4, joissa 40\xc2\xa0mm:n ja 20\xc2\xa0mm:n aseet toimivat yhdess\xc3\xa4 40\xc2\xa0mm:n kaluston keskittyess\xc3\xa4 kohteen suojaamiseen ja j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isten keskittyess\xc3\xa4 edellisten toiminnan suojaamiseen.\n_START_SECTION_\n40 ItK 38 sodan j\xc3\xa4lkeen\n_START_PARAGRAPH_\nSodan j\xc3\xa4lkeen aseet pysyiv\xc3\xa4t ilmatorjuntajoukkojen kalustona. 1960-luvulla osa tykeist\xc3\xa4 modernisoitiin mm. uusimalla niiden laskimet ja moottoroimalla ne, jolloin syntyi ns. Galilei-Bofors. Varauskalustona alkuper\xc3\xa4iset tykit s\xc3\xa4ilyiv\xc3\xa4t puolustusvoimien varikoilla aina 1990-luvun alkuun._NEWLINE_Viimeinen n\xc3\xa4yt\xc3\xb6sluonteinen ammunta modernisoimattomalla 40 ItK 38:lla suoritettiin vuonna 1992._NEWLINE_40mm Bofors L/60 oli my\xc3\xb6s erin\xc3\xa4isten Suomen merivoimien alusten aseistuksena, mm. Panssarilaivat Ilmarinen sek\xc3\xa4 V\xc3\xa4in\xc3\xa4m\xc3\xb6inen aseistettiin nelj\xc3\xa4ll\xc3\xa4 40mm Boforsilla (40 60 ItK/36 BK 2 ja 40 60 ItK/37 BK) v\xc3\xa4lirauhan aikana, mink\xc3\xa4 lis\xc3\xa4ksi miinalaiva Keih\xc3\xa4ssalmi ja moottoritykkiveneet aseistettiin Ruotsista hankituilla tykeill\xc3\xa4 (40 60 ItK/35-39 B ja 40 60 ItK/35-39 BK)._NEWLINE_Sotien j\xc3\xa4lkeen Britanniasta hankittu Koululaiva Matti Kurki oli aseistettu Boforseilla (40 60 M5 2LT). Aseen uudempi versio L/70 on ollut niinik\xc3\xa4\xc3\xa4n Merivoimien k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4, mm. Rauma-luokan ohjusveneiss\xc3\xa4 (40 70 89 LT) sek\xc3\xa4 Miinalaiva Pohjanmaalla (40 70 78 LT)\n_START_SECTION_\nBoforsin 40 mm ilmatorjuntakanuuna muissa maissa\n_START_PARAGRAPH_\nRuotsissa ensimm\xc3\xa4inen sarjatuotantoase valmistui vuonna 1933. Kyseess\xc3\xa4 oli kiinte\xc3\xa4lle alustalle suunniteltu ase, joka oli siis tarkoitettu joko laivaston k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n tai suunniteltu asennettavaksi torjumaan yhdest\xc3\xa4 asemasta esim. kaupunkia kohtaan suuntautuvaa uhkaa vastaan. Ruotsissa valmistetuista (vv. 1933\xe2\x80\x931943) aseista suurin osa oli varustettu ns. kiinte\xc3\xa4ll\xc3\xa4 jalustalla. Aseen sarjatuotannon kymmenen\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 vuotena Ruotsissa valmistetuista aseista 448 kpl oli varustettu liikkumiseen soveltuviksi ja 934 kiinte\xc3\xa4ll\xc3\xa4 jalustalla toimiviksi._NEWLINE_Ruotsin lis\xc3\xa4ksi asetta valmistettiin vv. 1935\xe2\x80\x931939 my\xc3\xb6nnetyill\xc3\xa4 lisensseill\xc3\xa4 mm. seuraavissa maissa: Yhdysvallat, Englanti, Belgia, It\xc3\xa4valta, Kreikka, Norja, Portugali, Puola, Ranska, Suomi, T\xc5\xa1ekkoslovakia ja Unkari. Lis\xc3\xa4ksi asetta tilattiin mm. Argentiinaan, Egyptiin, Alankomaihin, Jugoslaviaan, Liettuaan, Tanskaan ja Viroon. Kaiken kaikkiaan asetta myytiin ainakin 17:\xc3\xa4n eri maahan, joista Ruotsin lis\xc3\xa4ksi mm. Puola ja Unkari valmistivat asetta my\xc3\xb6s myyntiin._NEWLINE_Boforsin ilmatorjuntatykin edistyksellisyytt\xc3\xa4 omana aikanaan kuvannee hyvin Ranskan suorittamat hankinnat. Ranskaa pidettiin tuolloin omasta tykist\xc3\xb6aseiden tuotannostaan hyvin ylpe\xc3\xa4n\xc3\xa4 maana. Ranskan puolustusministeri\xc3\xb6 pyysi syyskuussa 1936 yht\xc3\xa4 kappaletta Boforsin 40\xc2\xa0mm:n ilmatorjuntatykki\xc3\xa4 kokeiltavaksi. Ranskalaiset testasivat tykki\xc3\xa4 sangen laajasti ampuen sill\xc3\xa4 mm. huomattavan suuren laukausm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n ja tekem\xc3\xa4ll\xc3\xa4 750 kilometrin ajokokeen. Erityisesti ajokoe h\xc3\xa4mm\xc3\xa4stytti ranskalaisia, sill\xc3\xa4 tykki oli siirrett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 jopa henkil\xc3\xb6auton nopeudella. Testien onnistumista kuvannee se, ett\xc3\xa4 ranskalainen kilpailija Schneider lopetti testien seurauksena oman 37\xc2\xa0mm:n aseen kehitt\xc3\xa4misens\xc3\xa4. Seuraavana vuonna Ranska tilasi tiett\xc3\xa4v\xc3\xa4sti ensimm\xc3\xa4iset ulkomaalaisvalmisteiset tykkins\xc3\xa4 Boforsilta._NEWLINE_Yhdysvalloissa Boforsin kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 40\xc2\xa0mm:n ilmatorjuntakanuuna p\xc3\xa4\xc3\xa4si laajamittaiseen sarjatuotantoon ja asetta valmistettiin suuria m\xc3\xa4\xc3\xa4ri\xc3\xa4. Suurimman m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n asetta valmisti Chrysler Corporation, liki 60 000 asetta. Sarjatuotantoon p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4kseen amerikkalaisilla oli muutama hankaluus voitettavanaan. Yksi n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 oli k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 olleiden mittayksik\xc3\xb6iden eroavaisuus. Tuotannon kannalta oli k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4 kyllin suurta tarkkuutta, jotta mittayksik\xc3\xb6iden eroaminen toisistaan ei olisi haitannut lopputuotteen toimintavarmuutta. Yhdysvaltalaiset tuotantolaitokset joutuivat k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 muuttamaan k\xc3\xa4ytetyn millimetrin 0,03937079 tuumaksi.'