b'\n_START_ARTICLE_\nSuomalainen lastenkirjallisuus\n_START_PARAGRAPH_\nSuomalainen lastenkirjallisuus on suomeksi tai ruotsiksi kirjoitettua, lapsille suunnattua kirjallisuutta. Yleens\xc3\xa4 lastenkirjallisuudeksi kutsutaan kirjallisuutta, joka on tarkoitettu suurin piirtein alle yhdeks\xc3\xa4nvuotiaille lapsille. Ik\xc3\xa4raja on vain suuntaa antava, mutta yleisesti sit\xc3\xa4 vanhemmat alkavat kuulua jo nuortenkirjallisuuden kohderyhm\xc3\xa4\xc3\xa4n. _NEWLINE_Suomalaisen lastenkirjallisuuden katsotaan alkaneen Mikael Agricolan Abckiriasta vuodelta 1543, ja juuri pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n jatkunut uskonnollisuuden ja kasvattavuuden vaatimus sek\xc3\xa4 hidas eriytyminen aikuisten kirjallisuudesta ovatkin olleet sille tyypillisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4. Vasta 1840-luvulla suomen kielen ja lapsen aseman vahvistuessa syntyiv\xc3\xa4t varsinaiset edellytykset kansalliselle lastenkirjallisuudelle. Nykyisess\xc3\xa4 lastenkirjallisuudessa on otettu huomioon eri ik\xc3\xa4kausien henkiset tarpeet, mik\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyy ensikirjoissa ja lasten kuvakirjoissa.\n_START_SECTION_\n1500\xe2\x80\x931700-luvut\n_START_PARAGRAPH_\nLastenkirjallisuuden perustan luovat kansansadut, jotka ovat s\xc3\xa4ilyneet kansanperinteen suullisen muodon tallentumina. Kuitenkin painetun suomalaisen lastenkirjallisuuden ja samalla kaiken suomalaisen kirjallisuuden alkuna pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n uskonpuhdistaja Mikael Agricolan Abckiriaa vuodelta 1543. Se sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 tavuharjoituksia sek\xc3\xa4 nimi\xc3\xb6lehdelle sijoitetun Oppe nyt wanha / ja noori -runon, mik\xc3\xa4 antaa viitteit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 aapinen olisi tarkoitettu aikuisten lis\xc3\xa4ksi my\xc3\xb6s lapsille, jotta n\xc3\xa4m\xc3\xa4kin oppisivat lukemaan. Abc-kiria onkin toiminut aapiskirjallisuuden tienn\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4. 1500-luvun lastenkirjallisuutta hallitsivat aapiset ja lukukirjat, kun taas 1600-luvulla ilmestyi my\xc3\xb6s katekismuksia, hengellisi\xc3\xa4 ja maallisia neuvokirjoja, yleisteoksia sek\xc3\xa4 satuja. Lastenkirjojen tavoitteena oli lukutaidon opettaminen, kunnon kristityksi kasvattaminen sek\xc3\xa4 tuonpuoleiseen el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n valmistautuminen._NEWLINE_Hengellinen linja jatkui vankasti viel\xc3\xa4 koko 1700-luvun, jolloin ilmestyiv\xc3\xa4t lasten raamatut ja raamatunhistoriat. Kirjojen avulla lapsista haluttiin kasvattaa sosiaalisia kunnon kansalaisia t\xc3\xa4m\xc3\xa4npuoliseen el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n. Uskonnollisesta linjasta poiketen vanhin painettu satukokoelma on 1700-luvulta, Henrik Achreniuksen ulkomaisista saduista kotoistama Caxi Nelj\xc3\xa4tt\xc3\xa4 Kymmend\xc3\xa4 Satua vuodelta 1775._NEWLINE_Kirjoittajina suomalaisen lastenkirjallisuuden alkuvuosina toimivat miehet, jotka ty\xc3\xb6skenteliv\xc3\xa4t teologeina, yliopistojen ja muiden koulujen opettajina, pappeina, tiedemiehin\xc3\xa4 ja sanomalahtimiehin\xc3\xa4. My\xc3\xb6hemmin lastenkirjailijoina kunnostautuivat pappilassa kasvaneet naiset sek\xc3\xa4 naisopettajat.\n_START_SECTION_\n1800-luku\n_START_PARAGRAPH_\nSuomessa oli 1800-luvun puoliv\xc3\xa4liin menness\xc3\xa4 ilmestynyt siis jonkin verran enimm\xc3\xa4kseen ruotsinkielisi\xc3\xa4 uskonnollis-moraalisia lastenkirjoja, joiden kohdeyleis\xc3\xb6n\xc3\xa4 olivat sivistyneist\xc3\xb6n lapset. Paremmin lapset huomioivan, varsinaisen lastenkirjallisuuden synty ajoittuu juuri 1800-luvulle, Topeliuksen ja voimistuneen suomalaisuusaatteen ajalle, jolloin syttyi into ker\xc3\xa4t\xc3\xa4 ja tallentaa suomalaisia kansanrunoja sek\xc3\xa4 \xe2\x80\x93satuja. _NEWLINE_Muutenkin aika oli otollista, sill\xc3\xa4 1800-luvulla alkoi tapahtua eriytymist\xc3\xa4 sis\xc3\xa4ll\xc3\xb6n perusteella, jolloin ensi-ilmestyksens\xc3\xa4 kokivat mm. my\xc3\xb6s romaanit, kertomukset, huvilukemistot, lastenlehdet sek\xc3\xa4 kuvakirjat. Valistuksen henki puolestaan n\xc3\xa4kyi lapsillekin suunnatussa kirjallisuudessa, sill\xc3\xa4 sen avulla haluttiin korostaa j\xc3\xa4rjen ja tiedon voittoa taikauskosta ja tiet\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6myydest\xc3\xa4. Toisaalta kirjoissa nostettiin ihanteiksi rehellisyys, vaatimattomuus sek\xc3\xa4 ehdoton kuuliaisuus vanhempia kohtaan.\n_START_SECTION_\nSakari Topelius\n_START_PARAGRAPH_\nZacharias (Sakari) Topelius viitoitti tien lastenkirjatraditiolle. H\xc3\xa4nen satujensa pohjalla on aineksia kansansaduista, Raamatusta, Kalevalasta, lapsuudenkokemuksista sek\xc3\xa4 H. C. Andersenin saduista. Topeliuksen kautta tapahtui my\xc3\xb6s romantiikan l\xc3\xa4pimurto, sill\xc3\xa4 kirjailija pyrki kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n lapsen emotionaalisuutta sek\xc3\xa4 luovuutta eik\xc3\xa4 pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n pyrkinyt opettamaan teoksillaan kielt\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 sosiaalistumista, niin kuin ennen oli tehty. Topelius pyrki saduissaan tarjoamaan selkeit\xc3\xa4 ratkaisumalleja sek\xc3\xa4 opettamaan eroa hyv\xc3\xa4n ja pahan v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. T\xc3\xa4rke\xc3\xa4ll\xc3\xa4 sijalla olivat is\xc3\xa4nmaa, uskonto, luonto, kansan tulevaisuus ja menneisyys, sill\xc3\xa4 kirjojen avulla pyrittiin kasvattamaan n\xc3\xb6yr\xc3\xa4\xc3\xa4, ahkeraa ja l\xc3\xa4himm\xc3\xa4israkasta kansaa.\n_START_SECTION_\n1900-luvun alku\n_START_PARAGRAPH_\nSuomalainen lastenkirjallisuus, kuten kansainv\xc3\xa4linenkin lastenkirjallisuus, oli ollut hyvin yhten\xc3\xa4ist\xc3\xa4 koko 1800-luvun. Vuosisadan taitteessa tilanne kuitenkin muuttui, sill\xc3\xa4 nuortenkirja eriytyi lastenkirjasta, ja tyt\xc3\xb6ille ja pojille alettiin r\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4l\xc3\xb6id\xc3\xa4 omanlaisiaan kirjoja. K\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6skirjallisuuskin vaikutti kotimaiseen tuotokseen, tosin Suomessa satua pidettiin sopivampana lapselle kuin fantasiaa, joka lastenkirjallisuuden johtomaassa Isossa-Britanniassa kukoisti. Suomalaiset sadut ottivat yleisestikin 1900-luvun alkupuolella vaikutteita Grimmin veljeksilt\xc3\xa4, Andersenilta sek\xc3\xa4 Topeliukselta. N\xc3\xa4iden rinnalle kansansadut toivat uudelle sadulle muotoa ja sis\xc3\xa4lt\xc3\xb6\xc3\xa4, jolloin p\xc3\xa4\xc3\xa4stiin k\xc3\xa4siksi yleismaailmallisiin teemoihin kuten k\xc3\xb6yhyys ja rikkaus, rohkeus ja pelkuruus sek\xc3\xa4 hyv\xc3\xa4n voitto pahasta. Lapsen kuolemaakaan ei ohitettu lastenkirjallisuudessa, vaan se oli tuttu aihe niin saduissa kuin runoissakin. Valta-asemaan nousikin uusi suomenkielinen taidesatu, joka syntyi kansansadun ja topeliaanisen sadun pohjalta. Suomenruotsalaisessa lastenkirjallisuudessa taas valta-asemaa pitiv\xc3\xa4t 1900-luvun alkupuolella inhimillistetyt el\xc3\xa4imet ja el\xc3\xa4v\xc3\xa4t leikkikalut. 1920- ja 30-luvuilla perinteinen satu piti pintansa modernia satua vastaan, mutta molempia kuitenkin julkaistiin.\n_START_SECTION_\nAnni Swan\n_START_PARAGRAPH_\nAnni Swan uudisti Topeliuksesta alkanutta satuperinnett\xc3\xa4 luomalla suomenkielisen symbolisen sadun. H\xc3\xa4nen tuotannossaan n\xc3\xa4kyy niin Topeliuksen, Andersenin kuin Grimmin veljestenkin vaikutus. Swanin klassinen satutuotanto loi perinteet, jonka piiriss\xc3\xa4 muu satukirjallisuus pysyi pitk\xc3\xa4lti 1940-luvulle asti. Swanin saduissa on keskeisell\xc3\xa4 sijalla ihmisen ja luonnon suhde sek\xc3\xa4 pyrkimys tasapainoon niiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. Toinen t\xc3\xa4rke\xc3\xa4 kuvauksen kohde on naisen sosiaalisen aseman muuttuminen, kuten Ihmekukassa 1905, ja modernin tyt\xc3\xb6n hiljainen kypsyminen Marjaanan helmikruunussa 1912. Swan ei ajanut pedagogista tai moraalista ohjelmaa vaan pyrki puhtaaseen omaleimaiseen satuun, jossa hallitsevat n\xc3\xa4kym\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4t eettiset lait. Lis\xc3\xa4ksi Anni Swan vakiinnutti suomenkielisen nuortenromaanin teoksillaan, joissa kuvasi nuorten el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 vuosisadan taitteessa, sek\xc3\xa4 suomensi runsaasti satuja, kuten Liisan seikkailut ihmemaassa\n_START_SECTION_\nJalmari Finne\n_START_PARAGRAPH_\nJalmari Finne Kiljusineen laajensi sadun kentt\xc3\xa4\xc3\xa4. Finnen lapsiburleskit tai puolisadut karnevalisoivat perinteisen vanhemmuuden sek\xc3\xa4 yhteiskunnan vakiintuneet instituutiot. Kiljusissa p\xc3\xa4\xc3\xa4henkil\xc3\xb6ksi astuu kaikkivoipa, estoton lapsihahmo, jonka kohellukseen osallistuu koko muu karrikoitu perhe. Toisella tapaa Finnen Kiljuset olivat hyvin merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 kirjallinen tapaus, sill\xc3\xa4 ne muodostivat ensimm\xc3\xa4isen pitk\xc3\xa4hk\xc3\xb6n suomenkielisen lastenkirjasarjan: ensimm\xc3\xa4inen osa Kiljusen herrasv\xc3\xa4ki ilmestyi vuonna 1914 ja viimeinen Kiljuset palaavat vuonna 1925. Kiljusissa erilaista oli se, ett\xc3\xa4 tapahtumat sijoittuvat realistiseen ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\xc3\xb6n, mutta itse toiminta on hyvin ep\xc3\xa4realistista. Kirjoissa yhteiskunta joutuu auttamattomasti niin satiirin kuin parodiankin kohteeksi.\n_START_SECTION_\nSotavuodet ja 1950-luku\n_START_PARAGRAPH_\n1940-luvulla alkoi kirjatehtailun aika, jolloin uusia lastenkirjoja ilmestyi runsaasti, mutta laatu ja arvostus k\xc3\xa4rsiv\xc3\xa4t. Vaikka sotavuosien aikana julkaisukynnys madaltui, luotiin tuolloin silti pohjaa modernille lastenkirjallisuudelle, sill\xc3\xa4 alettiin vihdoin hyl\xc3\xa4t\xc3\xa4 jo vanhentuneeksi k\xc3\xa4ynyt topeliaaninen perinne. Lasten- ja nuortenkirjallisuuteen alkoi ilmesty\xc3\xa4 ajankohtaisuutta talvi- ja jatkosodan sek\xc3\xa4 j\xc3\xa4lleenrakennuksen hengen mukaisesti, mutta silti 1940\xe2\x80\x931950-lukujen lastenkirjallisuudessa sota ei suuremmin n\xc3\xa4kynyt. Kotimaisen sadun pelastajaksi nousi Yrj\xc3\xb6 Kokko teoksellaan Pessi ja Illusia, ja sittemmin 1950-luvulla Tove Jansson tarjoili muumien muodossa uudenlaista satuperinnett\xc3\xa4 suomalaisille. Muuten 1950-luvulle tunnusomaista oli tunnettujen aikuiskirjailijoiden vierailu lastenkirjallisuuden puolella. Modernismin nimiss\xc3\xa4 muun muassa Kirsi Kunnas (Tiiti\xc3\xa4isen satupuu 1956) ja Oiva Paloheimo (Tirlittan 1953) kirjoittivat kokeellista lastenkirjallisuutta. Kuitenkin valtavirtana pysyi edelleen lyhyt, opettavainen satutyyppi.\n_START_SECTION_\nYrj\xc3\xb6 Kokko\n_START_PARAGRAPH_\nYrj\xc3\xb6 Kokon Pessi ja Illusia (1944) on osa perinteisen el\xc3\xa4insadun jatkumoa personoituine kasveineen ja el\xc3\xa4imineen, jotka kuvaavat samalla allegorisesti ihmisen heikkouksia. Oikeastaan kyseess\xc3\xa4 on kuitenkin fantasiat\xc3\xa4ytteinen satu, jonka aihe l\xc3\xb6ytyy suomalaisesta luonnosta. Kirjailijan tiedemiesm\xc3\xa4iset havainnot ovat muuttuneet runoilijan k\xc3\xa4siss\xc3\xa4 saduksi, jossa n\xc3\xa4kyy kaikuja sodasta sek\xc3\xa4 sodan laukaisema pako vastuusta. Teoksen uudistavuutta ei ymm\xc3\xa4rretty ilmestymisajankohtana, vaikka se saikin positiivisen vastaanoton ja menestyi useissa maissa.\n_START_SECTION_\nTove Jansson\n_START_PARAGRAPH_\nSuomalaiset ottivat Janssonin muumit hitaasti omikseen, sill\xc3\xa4 suomenkielisess\xc3\xa4 lastenkirjallisuudessa ei ollut totuttu fantasiakirjallisuuden perinteeseen. Vuonna 1955 suomennettiin ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 Muumipeikko ja pyrst\xc3\xb6t\xc3\xa4hti, Janssonin toinen muumikirja, joka oli kirjoitettu ruotsiksi jo yhdeks\xc3\xa4n vuotta aikaisemmin. Muumien fantasiamaailma oli t\xc3\xa4ysin uudenlainen, sill\xc3\xa4 se ei pohjautunut mitenk\xc3\xa4\xc3\xa4n suomalaiseen kansansatutraditioon. Muumiperheen erilaiset roolimallit sek\xc3\xa4 M\xc3\xb6r\xc3\xb6n pelko olivat uusia elementtej\xc3\xa4 suomalaisessa lastenkirjallisuudessa ja poikkesivat vanhahtavista kasvatusihanteista. Lajia rikkoivat my\xc3\xb6s aikuistenkirjallisuudesta lainatut tyylikeinot parodia, satiiri ja allegoria. Vasta 1980- ja 1990-luvuilla muumikirjat vakiintuivat nykyiseen arvoonsa.\n_START_SECTION_\n1960- ja 1970-luvut\n_START_PARAGRAPH_\n1960- ja 1970-luvuilla lastenkirjallisuuden holhoava ote v\xc3\xa4hentyi ja tapahtui uusi murros kirjailijakunnan vaihtuessa. Pedagogisesta otteesta ei toki luovuttu kokonaan mutta ajateltiin, ett\xc3\xa4 lapsia ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 maailmasta piti kertoa totuudenmukaisesti, ja my\xc3\xb6s negatiiviset asiat n\xc3\xa4htiin t\xc3\xa4rkeiksi lapsen kehitykselle. Radio, televisio ja teatteri tarjosivat paljon ohjelmaa lapsille, mik\xc3\xa4 kannusti uuden, nopeatempoisen ja runsaasti vuoropuhelua sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4n saduston synnytt\xc3\xa4miseen. Samalla suomalaisen saduston hahmot ja maailma reaalistuivat, sill\xc3\xa4 tavalliset lapset syrj\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t noidat, m\xc3\xb6r\xc3\xb6t ja prinsessat. Reaalistuminen johti my\xc3\xb6s satujen neutralointiin ja raakaan silotteluun, esimerkiksi Punahilkan ev\xc3\xa4skorin viinipullo vaihtui mehupulloksi. Lis\xc3\xa4ksi ajankuva ja ajankohtaisuus n\xc3\xa4kyiv\xc3\xa4t saastumisen tuomisena lastenkirjoihin. Elinkeinorakenteen my\xc3\xb6t\xc3\xa4ily puolestaan vaikutti aiheiden tasolla, sill\xc3\xa4 useissa lastenkirjoissa muutettiin maalta kaupunkiin.\n_START_SECTION_\nUusi satu\n_START_PARAGRAPH_\n1970-luvun lopulla satu alkoi uudistua. Perinnett\xc3\xa4 uudistivat saturomaanit (kirjoittajina muun muassa Leena Krohn ja Jukka Parkkinen) sek\xc3\xa4 lastenkirjailijoiden kiinnostus mytologiaan ja kansansatuun. Uusien satujen tematiikan painopiste oli kuitenkin ajankohtaisuudessa: sadun vertauskuvien avulla selviteltiin yhteiskunnallisia ongelmia ja suhdetta luontoon. Erityisesti faabeliperinteen pohjalle rakentuva el\xc3\xa4insatu entist\xc3\xa4 moni-ilmeisemp\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli voimissaan esimerkiksi Jukka Parkkisen Korppi-kirjoissa (1978\xe2\x80\x931985).  _NEWLINE_1980-luvulla yleistyi ensin lastenkirjallisuudessa intertekstuaalisuus eli viittailu aiempaan kirjallisuuteen. Mytologian vaikutus jatkui ja n\xc3\xa4kyi el\xc3\xa4insatujen lis\xc3\xa4ksi muussa satukirjallisuudessa, johon sen ainekset ovat tuoneet uudenlaista syvyytt\xc3\xa4. Tyypilliseksi on tullut lajirajojen liukuminen my\xc3\xb6s saduissa. Lapsen n\xc3\xa4k\xc3\xb6kulman tavoittelu puolestaan johtaa usein fantasian ja arjen ehj\xc3\xa4\xc3\xa4n nivoutumiseen.\n_START_SECTION_\nNykyajan helppolukuiset sarjat\n_START_PARAGRAPH_\nOma paikkansa nykyisess\xc3\xa4 lastenkirjallisuudessa on helppolukuisilla sarjoilla, joiden teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 on ohjata aloittelevaa lukijaa. Helppolukuisuus tarkoittaa, ett\xc3\xa4 kirjat on kohdennettu juuri tietynik\xc3\xa4isille lukijoille, kirjat ovat pienen lukijan k\xc3\xa4teen sopivia ja kannet v\xc3\xa4rikk\xc3\xa4it\xc3\xa4. Mit\xc3\xa4 nuorempi lukija on kyseess\xc3\xa4, sit\xc3\xa4 helpompaa teksti on rakenteeltaan ja pisimm\xc3\xa4t sanat tai jopa koko kirja on tavutettu. Helppolukuiset kirjat l\xc3\xa4hestyv\xc3\xa4t tyylilt\xc3\xa4\xc3\xa4n perinteist\xc3\xa4 kotikertomusta, sill\xc3\xa4 niiss\xc3\xa4 kerrotaan arkip\xc3\xa4iv\xc3\xa4n iloista ja suruista, v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 my\xc3\xb6s suuremmista lasten mielt\xc3\xa4 kuohuttavista asioista.\n_START_SECTION_\nLastenkirjallisuuspalkinnot\n_START_PARAGRAPH_\nSuomessa jaetaan useita lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkintoja, joista merkitt\xc3\xa4vin lienee Suomen Kirjas\xc3\xa4\xc3\xa4ti\xc3\xb6n vuodesta 1997 vuosittain jakama Finlandia Junior -palkinto. Vuosittain jaetaan muun muassa my\xc3\xb6s Arvid Lydecken -palkinto, Kaarina Helakisa -palkinto ja Lasten LukuVarkaus -palkinto. Suomen tietokirjailijat jakaa vuosittain Tietop\xc3\xb6ll\xc3\xb6-palkinnon lapsille ja nuorille suunnattusta tietokirjallisuudesta._NEWLINE_IBBY Finland jakaa joka kolmas vuosi Anni Swan -mitalin ja Lounais-Suomen Kirjailijat ry joka toinen vuosi Anni Polva -palkinnon. V\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n joka toinen vuosi jaetaan my\xc3\xb6s Suomen Kirjailijaliiton Tirlittan-palkinto. Lastenkirjainstituutti palkitsee v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n joka kolmas vuosi lastenkirjallisuutta edist\xc3\xa4neit\xc3\xa4 yksil\xc3\xb6it\xc3\xa4 tai yhteis\xc3\xb6j\xc3\xa4 Onnimanni-palkinnolla. _NEWLINE_P\xc3\xa4\xc3\xa4talo-insituutti j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4\xc3\xa4 vuosittain Napero-Finlandia-sadunkirjoituskilpailun, joka on tarkoitettu peruskoulun 1.\xe2\x80\x936.-luokkalaisille.'