b'\n_START_ARTICLE_\nSonny Boy Williamson II\n_START_PARAGRAPH_\nSonny Boy Williamson (oik. Aleck Miller 1899 - 25. toukokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen bluesia esitt\xc3\xa4nyt huuliharpisti, laulaja ja lauluntekij\xc3\xa4. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kutsutaan nimell\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dSonny Boy Williamson II\xe2\x80\x9d erotuksena toisesta samaa taiteilijanime\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4neest\xc3\xa4 artistista (kts. Sonny Boy Williamson I).\n_START_SECTION_\nVarhaiset vaiheet\n_START_PARAGRAPH_\nAleck \xe2\x80\x9dRice\xe2\x80\x9d Miller syntyi Sara Jones -plantaasilla Mississippin Glendorassa, joka sijaitsee Tallahatchie Countyn alueella. Syntym\xc3\xa4aika on ep\xc3\xa4selv\xc3\xa4. Miller itse sanoi syntyneens\xc3\xa4 5. joulukuuta 1899. Tutkija David Evansin mielest\xc3\xa4 Miller syntyi vuoden 1912 tienoilla, ja hautakiven mukaan syntym\xc3\xa4p\xc3\xa4iv\xc3\xa4 taas olisi 11. maaliskuuta 1908. Miller eli ja ty\xc3\xb6skenteli is\xc3\xa4puolensa Jim Millerin ja \xc3\xa4itins\xc3\xa4 Millie Fordin kanssa maatilalla 1930-luvun alkupuolelle asti. _NEWLINE_Tuon vuosikymmenen alussa h\xc3\xa4n matkusteli Mississippin ja Arkansasin tienoilla tavaten noiden alueiden muusikoista esimerkiksi Blind Lemon Jeffersonin, Big Joe Williamsin, Elmore Jamesin, Robert Johnsonin sek\xc3\xa4 Robert Junior Lockwoodin, jonka kanssa h\xc3\xa4n my\xc3\xb6hemmin levytti. Jo n\xc3\xa4in\xc3\xa4 vuosina Miller kehitti eloisan lavapersoonansa. Willie Dixon n\xc3\xa4ki Sonny Boyn ja Robert Lockwoodin keikan 1930-luvulla Mississippin Greenvilless\xc3\xa4, ja muistaa Millerin viihdytt\xc3\xa4neen yleis\xc3\xb6\xc3\xa4 erilaisilla tempuilla. H\xc3\xa4n esimerkiksi piti huuliharppua nen\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ja yl\xc3\xa4huulensa v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 ja soitti ilman k\xc3\xa4si\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nTaiteilijanimi\n_START_PARAGRAPH_\nKun Miller eli Arkansasin Twistiss\xc3\xa4, Howlin\' Wolfin siskon luona, h\xc3\xa4n opetti Wolfia soittamaan huuliharppua. Vuonna 1941 Miller p\xc3\xa4\xc3\xa4si muusikoksi soittelemaan radio-ohjelmaan nimelt\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dKing Biscuit Time\xe2\x80\x9d Robert Lockwoodin kanssa. Ohjelma tuli Helena-nimisen kaupungin KFFA-radioasemalta. Radio-ohjelman sponsorina toimi Max Moore -niminen mies, joka alkoi kutsua Milleri\xc3\xa4 nimell\xc3\xa4 Sonny Boy Williamson. Takana oli yritys hy\xc3\xb6ty\xc3\xa4 t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 nimell\xc3\xa4 jo aiemmin toimineen huuliharpistin, John Lee Williamsonin, maineesta. _NEWLINE_Miller tosin on my\xc3\xb6hemmin v\xc3\xa4itt\xc3\xa4nyt, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n olisi ollut ensimm\xc3\xa4inen, joka oli k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4nyt kyseist\xc3\xa4 taiteilijanime\xc3\xa4. T\xc3\xa4h\xc3\xa4n liittyen on ep\xc3\xa4ilty, ett\xc3\xa4 Millerin antama tieto omasta syntym\xc3\xa4vuodestaan, 1908, olisi keksitty tukemaan tuota v\xc3\xa4itett\xc3\xa4. Joka tapauksessa Miller omaksui Sonny Boy Williamson nimen nyt omaan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6ns\xc3\xa4, ja John Lee Williamson kuoli muutamaa vuotta my\xc3\xb6hemmin. Taustayhtyeen nimeksi tuli radio-ohjelman mukaan King Biscuit Boys. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa Sonny Boyn maine alkoi kasvaa maan etel\xc3\xa4osissa, ja h\xc3\xa4n keikkaili esimerkiksi Arkansasin West Memphisiss\xc3\xa4, jossa h\xc3\xa4n esiintyi KWEM-radiokanavan ohjelmassa.\n_START_SECTION_\nLevytysura\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4isen kerran Sonny Boy Williamson p\xc3\xa4\xc3\xa4si levytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n vuonna 1951, Trumpet Records yhti\xc3\xb6lle Mississippiss\xc3\xa4. Kun Trumpet Records meni konkurssiin vuonna 1955, yhti\xc3\xb6n velkojat saivat Sonny Boyn levytyssopimuksen ja myiv\xc3\xa4t sen chicagolaiselle Chess yhti\xc3\xb6lle. Sonny Boy oli alkanut esiinty\xc3\xa4 Chicagossa jo 1953, jolloin h\xc3\xa4n soitti Elmore Jamesin yhtyeess\xc3\xa4. Chessill\xc3\xa4 Sonny Boy Williamson levytti keskeiset kappaleensa ja levytettyj\xc3\xa4 kappaleita Chessille - tarkemmin sanottuna Chessin alaisuudessa toimineelle Checker merkille - tehtiin vuosien 1955 ja 1964 v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on yhteens\xc3\xa4 noin seitsem\xc3\xa4nkymment\xc3\xa4._NEWLINE_1960-luvun bluesbuumin my\xc3\xb6t\xc3\xa4 Sonny Boy l\xc3\xa4hti kiertueelle Eurooppaan, miss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n levytti Yardbirdsin ja Animalsin kanssa. Euroopassa h\xc3\xa4n otti tavaramerkikseen hattunsa ja tavan kantaa huuliharppuja lavalla salkussa._NEWLINE_Sonny Boyta pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n omaper\xc3\xa4isen\xc3\xa4 lauluntekij\xc3\xa4n\xc3\xa4 ja bluesin suurimpiin kuuluvana huuliharpistina. My\xc3\xb6s ilmeik\xc3\xa4s laulutyyli on saanut paljon kiitosta. Sonny Boyta on luonnehdittu helposti malttinsa menett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi mieheksi, joka kantoi usein mukanaan viskipulloa, pistoolia ja veist\xc3\xa4. H\xc3\xa4n pyrki pukeutumaan kalliisti ja tyylikk\xc3\xa4\xc3\xa4sti suosien harmaita asuja. H\xc3\xa4nen tunnetuimpia kappaleitaan ovat "Fattenin\' Frogs for Snakes", "Don\'t Start Me to Talkin\'", "Keep It to Yourself", "Your Funeral and My Trial", "Bye Bye Bird", "Nine Below Zero" ja "Help Me".'