b'\n_START_ARTICLE_\nTerakoya\n_START_PARAGRAPH_\nTerakoyat (jap. \xe5\xaf\xba\xe5\xad\x90\xe5\xb1\x8b) olivat yksityisi\xc3\xa4 kouluja, joissa opetettiin kirjoittamista, lukemista ja laskemista tavallisten japanilaisten lapsille Edo-kaudella._NEWLINE_Sana terakoya on per\xc3\xa4isin sanasta terako (\xe5\xaf\xba\xe5\xad\x90, \xe2\x80\x99temppelilapsi\xe2\x80\x99), joka viittasi Japanin keskiajalla buddhalaisessa temppeliss\xc3\xa4 opiskelua varten asuneeseen lapseen. Vaikka Edo-kaudella opetus ei tapahtunutkaan en\xc3\xa4\xc3\xa4 temppeleiss\xc3\xa4, sana j\xc3\xa4i sellaisenaan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4iset terakoyat ilmaantuivat 1600-luvun alussa. Ne kehittyiv\xc3\xa4t buddhalaisiin temppeleihin perustetuista koulutuslaitoksista. Ennen Edo-kautta julkista koulutusta oli saatavilla vain samuraiden ja hallitsevan luokan lapsille, mutta kauppiasluokan nousu kauden puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 lis\xc3\xa4si huomattavasti terakoya-koulujen suosiota, sill\xc3\xa4 ne olivat yleisi\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 suurissa kaupungeissa kuten Edossa ja Osakassa mutta my\xc3\xb6s maaseudulla. Niiden osanottaja-aste nousi 70 prosenttiin Edossa 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa._NEWLINE_Terakoyat lakkautettiin Meiji-kaudella, kun Japanin hallitus laati uuden koulutusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4asetuksen vuonna 1872. Julkisissa kouluissa k\xc3\xa4yminen tehtiin nyt pakolliseksi, jotta koko v\xc3\xa4est\xc3\xb6lle saataisiin annettua asianmukainen peruskoulutus.\n_START_SECTION_\nOpetus\n_START_PARAGRAPH_\nTerakoya-kouluissa keskityttiin lukemiseen ja kirjoittamiseen, mutta niiss\xc3\xa4 opetettiin my\xc3\xb6s ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4isi\xc3\xa4 aineita, kuten laskemista helmitaululla (soroban), historiaa ja maantietoa. Niiss\xc3\xa4 opetettiin my\xc3\xb6s tyt\xc3\xb6ille ompelua, teeseremoniaa, ikebanaa ja muita k\xc3\xa4sity\xc3\xb6taitoja. Oppitunnit pidettiin yleens\xc3\xa4 samuraiden, buddhalaisten pappien tai jopa tavallisten kansalaisten yksityiskodeissa. Opettajat, joita kutsuttiin nimill\xc3\xa4 shish\xc5\x8d (jap. \xe5\xb8\xab\xe5\x8c\xa0) tai tenarai shish\xc5\x8d (jap. \xe6\x89\x8b\xe7\xbf\x92\xe3\x81\x84\xe5\xb8\xab\xe5\x8c\xa0), olivat p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa tavallisia japanilaisia, mutta my\xc3\xb6s samurait ja buddhalainen papisto toimivat opettajina. Opettajat hoitivat usein itse my\xc3\xb6s koulujen hallinnon. Muutamia terakoya-kouluja hallinnoivat \xc5\xa1intolaiset papit ja l\xc3\xa4\xc3\xa4k\xc3\xa4rit._NEWLINE_Toisin kuin jokap\xc3\xa4iv\xc3\xa4isess\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 tarvittavia taitoja opettavat kansankoulut, terakoya-kouluissa tarjottiin korkeamman tason koulutusta. Opetus alkoi kalligrafian kursseilla, joissa oppilaat imitoivat ohjaajansa antamaa esimerkki\xc3\xa4. Kun kirjoittamisen perusteet oli opittu, oppilaat eteniv\xc3\xa4t nimell\xc3\xa4 \xc5\x8draimono (jap. \xe5\xbe\x80\xe6\x9d\xa5\xe7\x89\xa9) tunnettuihin oppikirjoihin, jotka olivat alkujaan per\xc3\xa4isin Heian-kaudelta ja joita k\xc3\xa4ytettiin p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa samuraiden koulutuksessa. Ne oli kirjoitettu kanjien ja kana-tavuaakkosten yhdistelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Niiss\xc3\xa4 oli hy\xc3\xb6dyllist\xc3\xa4 tietoa ihmisten jokap\xc3\xa4iv\xc3\xa4isest\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4, kodinhoidosta, keskustelutaidoista ja moraaliarvoista, mutta my\xc3\xb6s historiallista ja maantieteellist\xc3\xa4 tietoa, jotka antoivat oppilaille laajemman kuvan sosiaalisesta el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4._NEWLINE_Vaikka vain harvoissa terakoya-kouluissa opetettiin kauppiasluokan lapsille kaupallisia aineita, helmitaululla laskemisesta tuli yh\xc3\xa4 suositumpaa Edo-kauden lopussa. Terakoya- ja han-koulujen kautta Japanin v\xc3\xa4est\xc3\xb6 saavutti suhteellisen suuren lukutaitoasteen kauden loppuun menness\xc3\xa4. Luotettavia tilastoja ei ole, mutta arviolta 50 prosenttia miehist\xc3\xa4 ja 20 prosenttia naisista oli lukutaitoisia ja omasi jonkinlaisen laskutaidon.'