b'\n_START_ARTICLE_\nEduard Erdmann\n_START_PARAGRAPH_\nEduard Erdmann (5. maaliskuuta 1896 Wenden, Liivinmaa [nykyisin C\xc4\x93sis, Latvia] \xe2\x80\x93 21. kes\xc3\xa4kuuta 1958, Hampuri, L\xc3\xa4nsi-Saksa) oli saksalainen pianisti, pianopedagogi ja s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4. H\xc3\xa4n opiskeli musiikkia Riiassa H. Creutzburgin johdolla ja 1915\xe2\x80\x931918 Berliiniss\xc3\xa4 s\xc3\xa4vellyst\xc3\xa4 Heinz Tiessenin ja pianonsoittoa Conrad Ansorgen oppilaana. Pedagogin uransa h\xc3\xa4n aloitti 1925\xe2\x80\x931935 K\xc3\xb6lnin musiikkikorkeakoulun pianonsoiton solistiluokan johtajana ja h\xc3\xa4n toimi vuodesta 1950 Hampurin musiikkikorkeakoulun professorina._NEWLINE_Kansainv\xc3\xa4lisell\xc3\xa4 solistiurallaan Erdmann esiintyi sek\xc3\xa4 yksin ett\xc3\xa4 yhdess\xc3\xa4 australialaisen viulistin Alma Moodien kanssa. Erdmann erikoistui oman aikansa musiikin esitt\xc3\xa4miseen. H\xc3\xa4n soitti muun muassa Tiessenin ja Arnold Sch\xc3\xb6nbergin s\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4 Etel\xc3\xa4-Amerikan kiertueillaan. Kolmannen valtakunnan alkaessa rajoittaa esitett\xc3\xa4vien s\xc3\xa4vellysten valintaa Erdmann alkoi soittaa romantiikan ajan musiikkia, kuten esimerkiksi postuumisti julkaistuja Schubertin sonaatteja. H\xc3\xa4n konsertoi ja opetti pianokursseilla my\xc3\xb6s Suomessa._NEWLINE_S\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 Erdman valitsi oman tyylins\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen ensimm\xc3\xa4inen sinfoniansa vakiinnutti h\xc3\xa4nen maineensa ekspressionismin esitaistelijana. Pianokappaleitaan h\xc3\xa4n esitteli Berliinin uuden musiikin seuran (Neue Musikgesellschaft) tilaisuuksissa ja jousikvartettojaan Donaueschingenin musiikkip\xc3\xa4ivill\xc3\xa4, jossa h\xc3\xa4n niiden alkuvaiheessa toimi ohjelmavaliokunnan j\xc3\xa4senen\xc3\xa4. Teoksiaan h\xc3\xa4n esitteli my\xc3\xb6s Salzburgin musiikkijuhlilla 1923, Prahassa 1924 ja Wieniss\xc3\xa4 1931. Kolmannen valtakunnan aikana Erdmannin s\xc3\xa4vellysten esitt\xc3\xa4minen kiellettiin niiden \xe2\x80\x9dep\xc3\xa4saksalaisuuden\xe2\x80\x9d vuoksi ja niit\xc3\xa4 esitettiin uudelleen vasta 1946.'