b'\n_START_ARTICLE_\nPuukko\n_START_PARAGRAPH_\nPuukko on yksiter\xc3\xa4inen varsinaisesti ty\xc3\xb6kaluna k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4 veitsi, jonka kara on upotettu noin ter\xc3\xa4n pituiseen p\xc3\xa4\xc3\xa4h\xc3\xa4n. Erotukseksi muista veitsist\xc3\xa4 suomalaisen puukon yhteydess\xc3\xa4 karaa kutsutaan ruodoksi ja p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4 tavallisesti kahvaksi. Ilmaus yksiter\xc3\xa4inen kertoo, ett\xc3\xa4 ter\xc3\xa4n toinen reuna on teroittamaton erotukseksi esimerkiksi tikarista._NEWLINE_Puukolla veistet\xc3\xa4\xc3\xa4n ja vuollaan, kairataan ja kaiverretaan, nyljet\xc3\xa4\xc3\xa4n riistael\xc3\xa4imi\xc3\xa4 ja perataan kalaa, paloitellaan saalista. Taitava k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4 tuottaa sill\xc3\xa4 kauniisti leikattuja k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6esineit\xc3\xa4, morsiuslahjojakin. Retkeilij\xc3\xa4 voi puukkonsa avulla muun muassa rakentaa tarvittaessa y\xc3\xb6pymissuojan, sytytt\xc3\xa4\xc3\xa4 nuotion, ruokailla ja p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4 avannosta.  _NEWLINE_Puukko on esimerkiksi rakennusmiesten, puuseppien ja er\xc3\xa4nk\xc3\xa4vij\xc3\xb6iden suosima ty\xc3\xb6kalu. Puukkoa k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s ter\xc3\xa4aseena ja se on nykyisin my\xc3\xb6s ker\xc3\xa4ilyesine.\n_START_SECTION_\nPuukko-nimen etymologia\n_START_PARAGRAPH_\nSanan \xe2\x80\x9dpuukko\xe2\x80\x9d alkuper\xc3\xa4 on selitetty kahdellakin tavalla. Suomen kieleen pohjautuva selitys viittaa sanojen suu \xe2\x86\x92 suukko  kehitykseen, jolloin sanasta puu olisi tullut ajan my\xc3\xb6t\xc3\xa4 puukko. Toinen selitys liittyy saksalaiseen alkuper\xc3\xa4\xc3\xa4n. Ala-saksilainen sana pook, joka tarkoittaa kauppiaiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 tikaria, olisi otettu Suomessa k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n ja annettu suomalaiselle yleisty\xc3\xb6kalulle._NEWLINE_Termin\xc3\xa4 puukko tarkoittaa l\xc3\xa4hes aina puukahvaista veist\xc3\xa4, vaikka kahvamateriaaleja on monia, kuten tuohi, muovi, sarvi tai luu. Suomessa puu on ollut kaikkein yleisin. Saamelaispuukkojen kahvat on perinteisesti valmistettu poronsarvesta.\n_START_SECTION_\nFinski no\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nVen\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kehitettiin 1900-luvun alussa suomalaisesta puukosta oma mallinsa, joka edelleen kutsutaan suomalaiseksi veitseksi (finski no\xc5\xbe tai finka). Ven\xc3\xa4l\xc3\xa4inen malli eroaa suomalaisesta puukosta siten, ett\xc3\xa4 siin\xc3\xa4 on yleens\xc3\xa4 sormisuoja eli v\xc3\xa4istin, joka perinteisess\xc3\xa4 puukossa ei ole._NEWLINE_Suomalaisten puukkojen suosion ansiosta mit\xc3\xa4 tahansa suorater\xc3\xa4ist\xc3\xa4 ja viistoper\xc3\xa4ist\xc3\xa4 veist\xc3\xa4 alettiin kutsua \xe2\x80\x9dsuomalaiseksi\xe2\x80\x9d. Erityisesti ne olivat rikollisten suosiossa. Niinp\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dsuomalaisten veitsien\xe2\x80\x9d valmistus ja myynti kiellettiin nimelt\xc3\xa4 mainiten Neuvostoliiton rikoslaissa vuonna 1935._NEWLINE_Suomalaisen veitsen pohjalta kehitettiin puna-armeijan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n mallin vuonna 1940 tiedustelijan veitsi NP-40 ja armeijan veitsi NA-40, joiden eri mallit olivat Varsovan liiton joukkojen k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 1960-luvulle asti.\n_START_SECTION_\nKirjallisuus ja museot\n_START_PARAGRAPH_\nPuukoista ovat kirjoittaneet kulttuurihistorian kannalta muun muassa Sakari P\xc3\xa4lsi (teos Puukko) ja Jukka Kemppinen (teos Puukot). Timo Hyytinen on julkaissut aiheesta useita teoksia, ja Hyytiselle my\xc3\xb6nnettiin vuonna 1989 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto teoksesta Suuri puukkokirja. _NEWLINE_Suomen Kansallismuseon puukkokokoelma on merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4. Kauhavalla, joka on puukkoteollisuuden perinteisi\xc3\xa4 keskuksia ja edelleen vahva puukkopit\xc3\xa4j\xc3\xa4, on puukkomuseo.'