b'\n_START_ARTICLE_\nHighway to Hell\n_START_SECTION_\nTaustaa\n_START_PARAGRAPH_\nAC/DC:n suosio kasvoi 1970-luvun lopulla, ja yhtyeen albumit myiv\xc3\xa4t hyvin Australiassa ja Britanniassa. Esimerkiksi vuonna 1978 julkaistut Powerage ja If You Want Blood You\xe2\x80\x99ve Got It ylsiv\xc3\xa4t Britanniassa sijoille 26 ja 13. Levy-yhti\xc3\xb6 Atlantic Records alkoi kuitenkin vaatia l\xc3\xa4pimurtoa my\xc3\xb6s Yhdysvalloissa. Atlantic halusi hittisinglen ja levyn, joka olisi myyntimenestys koko maassa. Yhtyeen edelliset albumit olivat j\xc3\xa4\xc3\xa4neet Billboardin listan sadan myydyimm\xc3\xa4n levyn ulkopuolelle._NEWLINE_Atlantic Records halusi, ett\xc3\xa4 albumin tuottaisi muun muassa Jimi Hendrixin, Rolling Stonesin ja Kissin tuottajana toiminut Eddie Kramer. Levy-yhti\xc3\xb6 koki, ett\xc3\xa4 AC/DC ei tehnyt musiikillisesti Amerikan markkinoille kaupallisia levyj\xc3\xa4. Yhtyeen sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 asiaa vastustettiin, sill\xc3\xa4 AC/DC joutui luopumaan yhteisty\xc3\xb6st\xc3\xa4 George Youngin ja Harry Vandan kanssa, jotka olivat tuottaneet yhtyeen levyj\xc3\xa4 jo puolen vuosikymmenen ajan. Lis\xc3\xa4ksi Angus ja Malcolm Young joutuivat luopumaan veljest\xc3\xa4\xc3\xa4n ty\xc3\xb6toverina. Toisaalta George Young oli itsekin sit\xc3\xa4 mielt\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 yhtye tarvitsi tuoreutta.\n_START_SECTION_\nEp\xc3\xa4onnistuminen Miamissa\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x84\xc3\xa4nitykset Miamin Criteria Studiosissa alkoivat 2. joulukuuta 1978, mutta ty\xc3\xb6skentelyss\xc3\xa4 tuottaja Eddie Kramerin kanssa paljastui ongelmia. Kramer joutui esimerkiksi Youngin veljesten alkuh\xc3\xa4mmennyksest\xc3\xa4 johtuvien hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4ysten kohteeksi. H\xc3\xa4n my\xc3\xb6s halusi, ett\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4nityssessiot alkaisivat aina puolelta p\xc3\xa4ivin ja yhtye olisi valmiina kappaleidensa kanssa, kun he saapuvat studioon. T\xc3\xa4llainen t\xc3\xa4sm\xc3\xa4llinen toimintatapa ei ollut AC/DC:lle tavanomaista. Kramer ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n pit\xc3\xa4nyt solisti Bon Scottin alkoholink\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4, ja lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4n halusi levylle kosketinsoittimia. Kolmessa viikossa yhtye ei ollut saanut studiossa mit\xc3\xa4\xc3\xa4n aikaan. Malcolm Young soitti AC/DC:n managerille Michael Browningille New Yorkiin ja ilmoitti yhtyeen suuresta tyytym\xc3\xa4tt\xc3\xb6myydest\xc3\xa4 uuteen tuottajaan. Niinp\xc3\xa4 Kramer erotettiin vain kolmen viikon ty\xc3\xb6n j\xc3\xa4lkeen. Kramer on kuitenkin kertonut my\xc3\xb6hemmin, ett\xc3\xa4 Bon Scott oli \xe2\x80\x9daivan pirun mahtava\xe2\x80\x9d ja AC/DC \xe2\x80\x9dtodellinen rock and roll -b\xc3\xa4ndi\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Vaikka Miamissa ei levytetty yht\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n kappaletta, siell\xc3\xa4 saatiin kuitenkin joitain ideoita. Angus Young keksi laulun nimen \xe2\x80\x9dLove Hungry Man\xe2\x80\x9d ja riffin kappaleeseen \xe2\x80\x9dHighway to Hell\xe2\x80\x9d. Yhtye ei ty\xc3\xb6st\xc3\xa4nyt heti uusia riffej\xc3\xa4\xc3\xa4n, vaan jatkoi harjoittelemista uusien ideoiden toivossa ja palasi riffeihin my\xc3\xb6hemmin. Yhtye palasi nauhalle p\xc3\xa4\xc3\xa4tyneisiin hyviin riffeihin seuraavana p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4, jolloin parhaat niist\xc3\xa4 erottuivat massasta._NEWLINE_Miamin tapauksen vuoksi yhtyeen aikataulu muuttui, sill\xc3\xa4 aiemmin oli arvioitu, ett\xc3\xa4 albumi olisi valmis maaliskuun 1979 alussa. Lis\xc3\xa4ksi AC/DC oli sopinut soittavansa kolme konserttia Japanissa 7.\xe2\x80\x9312. maaliskuuta, mutta esiintymiset peruttiin viime hetkell\xc3\xa4, kun Bon Scott ei onnistunut saamaan itselleen viisumia.\n_START_SECTION_\nTuottaja vaihtuu\n_START_PARAGRAPH_\nBrowning ehdotti uudeksi tuottajaksi 30-vuotiasta Robert John \xe2\x80\x9dMutt\xe2\x80\x9d Langea. H\xc3\xa4n ei ollut viel\xc3\xa4 saavuttanut suurempia meriittej\xc3\xa4 ja oli ty\xc3\xb6skennellyt muun muassa Graham Parker & the Rumourin, XTC:n ja The Boomtown Ratsin kanssa. Langelle l\xc3\xa4hetettiin nauha, jossa oli kuusi kappaleideaa. Ne oli \xc3\xa4\xc3\xa4nitetty ilman tuottaja Krameria Bon Scottin toimiessa rumpalina._NEWLINE_AC/DC perui Japanin-kiertueensa ja matkusti Lontooseen, miss\xc3\xa4 se harjoitteli materiaaliaan ennen nauhoituksia Roundhouse Studiosissa. Kun nauhoitukset viimein alkoivat, kappaleet olivat jo hyv\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kunnossa, vaikkakin Bon Scott kirjoitti h\xc3\xa4nelle tyypillisesti sanoituksia viel\xc3\xa4 studiossa. Materiaalia oli kertynyt paljon, jopa nelj\xc3\xa4n albumin verran. Levyn nimeksi tulisi Highway to Hell._NEWLINE_Yhtyeen ja tuottaja Langen v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 syntyi heti jonkinasteinen kipin\xc3\xa4. J\xc3\xa4senet antoivat periksi Langen vaatimuksille ja tekiv\xc3\xa4t muutaman viikon pitki\xc3\xa4, s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisi\xc3\xa4 ty\xc3\xb6p\xc3\xa4ivi\xc3\xa4. Poikkeuksena oli huhtikuun 14. p\xc3\xa4iv\xc3\xa4, jolloin Malcolm Young meni naimisiin Westminsterin maistraatissa. J\xc3\xa4lkeenp\xc3\xa4in yhtyeen j\xc3\xa4senet eiv\xc3\xa4t valittaneet Langen tiukasta kurista, vaan esimerkiksi Angus Young kertoi sen olleen hyv\xc3\xa4 opetus kaikille. Lange oli my\xc3\xb6s auttanut laulaja Bon Scottia l\xc3\xb6yt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n uudenlaiseen hengitystekniikan ja laululleen pohjan alempaa vatsasta. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 h\xc3\xa4n pyrki saamaan Scottin teknisesti paremmaksi laulajaksi esimerkiksi kappaleessa \xe2\x80\x9dTouch Too Much\xe2\x80\x9d, jossa h\xc3\xa4n vastasi perusmelodiasta. Asiaa auttoi se, ett\xc3\xa4 Lange oli kouluttautunut laulajaksi kotimaassaan Etel\xc3\xa4-Afrikassa. Toinen Langen lauluun liittyv\xc3\xa4 idea oli lauluharmonioiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6. Taustakuoro muodostettiin studiossa olijoista, ja tarvittaessa Lange astui itse mikrofonin taakse. H\xc3\xa4nen \xc3\xa4\xc3\xa4nens\xc3\xa4 kuitenkin erottui niin selv\xc3\xa4sti, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen t\xc3\xa4ytyi usein siirty\xc3\xa4 toiseen p\xc3\xa4\xc3\xa4h\xc3\xa4n studiota._NEWLINE_Highway to Hellin \xc3\xa4\xc3\xa4nitykset olivat AC/DC:lle uutta my\xc3\xb6s sik\xc3\xa4li, ett\xc3\xa4 ne kestiv\xc3\xa4t selv\xc3\xa4sti aiempaa pidemp\xc3\xa4\xc3\xa4n. Aiemmin yhtye ei ollut viipynyt studiossa kolmea viikkoa kauempaa. Sessiot olivat my\xc3\xb6s raskaita, sill\xc3\xa4 ne kestiv\xc3\xa4t p\xc3\xa4iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 toiseen viisitoista tuntia._NEWLINE_Albumin miksasivat Lontoossa Basing Street Studiosissa Tony Platt ja Kevin Dallimore. Platt oli ty\xc3\xb6skennellyt Island-studioilla Lontoossa muun muassa Freen, Trafficin, The Rolling Stonesin, Thin Lizzyn ja Bob Marleyn kanssa. Platt k\xc3\xa4vi vain parissa sessiossa, joissa alkoi olla paniikkitunnelma kiireen vuoksi. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 kuitenkin vain ter\xc3\xa4sti yhtyett\xc3\xa4 hoitamaan ty\xc3\xb6n loppuun. Miksaukseen kului kahdeksan p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4, ja huhtikuun lopulla Highway to Hell oli valmis. Malcolm Young oli otettu lopputuloksesta. Ty\xc3\xb6skentely uuden tuottajan kanssa oli opettanut h\xc3\xa4nelle paljon, muun muassa sen, ett\xc3\xa4 ennen studioon menoa tulee olla valmistautunut. Lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4n oli oppinut luottamaan omiin vaistoihinsa, kun aiemmin h\xc3\xa4n oli turvautunut edelliseen tuottajaan, veljeens\xc3\xa4 George Youngin._NEWLINE_Levy-yhti\xc3\xb6 Atlanticilla oli suuria toiveita Highway to Hellin suhteen. Se my\xc3\xb6s ehdotti AC/DC:lle, ett\xc3\xa4 se vaihtaisi albumin nimen raamattuvy\xc3\xb6hykkeen markkinoiden vuoksi, sill\xc3\xa4 myynti k\xc3\xa4rsisi, jos levykaupat eiv\xc3\xa4t suostuisi varastoimaan levy\xc3\xa4 ja konserttipaikoille p\xc3\xa4\xc3\xa4sy estett\xc3\xa4isiin piirityksill\xc3\xa4. Er\xc3\xa4s Atlanticin ideoista oli, ett\xc3\xa4 albumin nimeksi tulisi puhelinnumero. Yhtye kuitenkin vastusti ajatusta nimenvaihdosta.\n_START_SECTION_\nMusiikki\n_START_PARAGRAPH_\nAlbumilla kuuluu tuottaja Robert John \xe2\x80\x9dMutt\xe2\x80\x9d Langen vaikutus. Yhdess\xc3\xa4 studioteknikkojensa Mark Dearnleyn ja Tony Plattin kanssa Lange muutti AC/DC:n perinteisen energian radioyst\xc3\xa4v\xc3\xa4llisemp\xc3\xa4\xc3\xa4n muotoon, joka oli puuttunut yhtyeen aiemmilta albumeilta. Albumia varten keski\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4 tehostettiin, mik\xc3\xa4 kuului erityisesti Phil Ruddin rumpusoundissa, ja muun muassa kappaleissa \xe2\x80\x9dHighway to Hell\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dGirls Got Rhythm\xe2\x80\x9d k\xc3\xa4ytettiin taustalauluja antamaan lis\xc3\xa4\xc3\xa4 virtaa. Niist\xc3\xa4 vastasivat rytmikitaristi Malcolm Young ja basisti Cliff Williams. Aiemmin yhtyeell\xc3\xa4 oli ollut vaikeuksia saada ideoitaan valmiiksi, sill\xc3\xa4 se j\xc3\xa4i odottamaan tuottaja George Youngin mielipidett\xc3\xa4. Langen kanssa AC/DC:ll\xc3\xa4 piti olla kaikki valmiina ja kappaleet sovitettuina._NEWLINE_\xc2\xbbMutt huolehti kaupallisesta puolesta ja me taas riffeist\xc3\xa4, ja jotenkin onnistuimme kohtaamaan puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 ilman tunnetta siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 olisimme joutuneet tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n kompromisseja.\xc2\xbb _NEWLINE_(Malcolm Young, kitaristi)_NEWLINE_Bon Scott ei ollut tyytyv\xc3\xa4inen kaikkiin Powerage-albumilla tekemiins\xc3\xa4 sanoituksiin, vaan piti niit\xc3\xa4 liian vakavina. H\xc3\xa4n halusi olla nyt kevyempi, ja esimerkiksi kappale \xe2\x80\x9dIf You Want Blood (You\xe2\x80\x99ve Got It)\xe2\x80\x9d edusti tyyli\xc3\xa4, johon h\xc3\xa4n pyrki. Sanoitukset ovatkin aiempaa universaalimpia, mutta edelleen henkil\xc3\xb6kohtaisia. Lis\xc3\xa4ksi kappaleessa \xe2\x80\x9dIf You Want Blood\xe2\x80\x9d sivutaan yhteiskunnallisia kysymyksi\xc3\xa4. Yleisin aihe on kuitenkin seksi, jota selkeimmin k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4t kappaleet \xe2\x80\x9dGirls Got Rhythm\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dWalk All Over You\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dTouch Too Much\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dNight Prowler\xe2\x80\x9d.\n_START_SECTION_\nTietoa kappaleista\n_START_PARAGRAPH_\nAvausraita \xe2\x80\x9dHighway to Hell\xe2\x80\x9d on AC/DC:n klassikoihin luettu kappale. Yhtye itse on kertonut, ett\xc3\xa4 sanoitus syntyi Angus Youngin heitosta \xe2\x80\x9dvuosien roikkuminen kiertuebussissa laulajan haisevat jalat naaman edess\xc3\xa4 on kuin ajelisi valtatiet\xc3\xa4 helvettiin.\xe2\x80\x9d Toinen teoria on, ett\xc3\xa4 kappaleen taustalla on Bon Scottin l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 Australian Fremantlea sijaitseva suosikkipub The Raffles. Sinne p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4kseen piti ajaa Canningin valtatiet\xc3\xa4, joka pubia l\xc3\xa4hestytett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 johtaa jyrkk\xc3\xa4\xc3\xa4n ja vaaralliseen alam\xc3\xa4keen. V\xc3\xa4itteen mukaan monet ovat kuolleet risteyksess\xc3\xa4 l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 laaksonpohjaa, joten alam\xc3\xa4ki sai lempinimekseen \xe2\x80\x9dValtatie Helvettiin\xe2\x80\x9d._NEWLINE_\xe2\x80\x9dGirls Got Rhythm\xe2\x80\x9d pilkkaa tietoisesti Bon Scottin omaa inspiraationl\xc3\xa4hdett\xc3\xa4, naisia, rock & rollia ja alkoholia. \xe2\x80\x9dWalk All Over You\xe2\x80\x9d alkaa rauhallisella, pahaenteiseksi kuvatulla kitarariffill\xc3\xa4 ja Phil Ruddin rumpufilleill\xc3\xa4, mutta muuttuu pian hyvin nopeatempoiseksi. Kappaleessa on esill\xc3\xa4 erityisesti Malcolm Youngin rytmikitara. Bon Scottille tyypillisesti se kertoo seksist\xc3\xa4. Kappaleesta \xe2\x80\x9dTouch Too Much\xe2\x80\x9d on sanottu, ettei se kuulosta aiemmalta AC/DC:lt\xc3\xa4, sill\xc3\xa4 se on yhtyeelle poikkeuksellisen melodinen. Se onkin samalla esimerkki uuden tuottajan linjasta. Kappale kertoo liiallisuuden vaaroista. \xe2\x80\x9dBeating Around the Bush\xe2\x80\x9d on A-puolen muihin kappaleisiin verrattuna pelkistetympi, eik\xc3\xa4 siin\xc3\xa4 ole vastaavaa hittihakuisuutta. Sen riffi perustuu l\xc3\xb6yh\xc3\xa4sti Fleetwood Macin kappaleeseen \xe2\x80\x9dOh Well\xe2\x80\x9d._NEWLINE_B-puolen aloittava \xe2\x80\x9dShot Down in Flames\xe2\x80\x9d leikittelee naistenmiehiin liitetyill\xc3\xa4 stereotypioilla. Kappale kertoo miehest\xc3\xa4, joka l\xc3\xa4htee kaupungin y\xc3\xb6h\xc3\xb6n iskem\xc3\xa4\xc3\xa4n naisia \xe2\x80\x93 ep\xc3\xa4onnistuen joka kerta. Scott esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 itsens\xc3\xa4 byronilaisena antisankarina, mink\xc3\xa4 on sanottu olevan jyrk\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ristiriidassa h\xc3\xa4nen machomaisen laulutyylin sek\xc3\xa4 yhtyeen soiton kanssa. \xe2\x80\x9dGet It Hot\xe2\x80\x9d on Chuck Berry -tyylinen kappale, jonka sanoituksessa laulaja ajaa autolla tytt\xc3\xb6 vierell\xc3\xa4\xc3\xa4n. Sit\xc3\xa4 seuraa \xe2\x80\x9dIf You Want Blood (You\xe2\x80\x99ve Got It)\xe2\x80\x9d, jossa Bon Scott kertoo, kuinka pahoin rock and roll -el\xc3\xa4m\xc3\xa4 saa h\xc3\xa4net voimaan: It\xe2\x80\x99s animal / Living in a human zoo / Animal / The shit that they toss to you. Taustalaulu on kappaleen kertos\xc3\xa4keess\xc3\xa4 huomattavassa roolissa. Melodisessa \xe2\x80\x9dLove Hungry Manissa\xe2\x80\x9d Scott puhuu rakkaudenvietist\xc3\xa4\xc3\xa4n. Sit\xc3\xa4 on pidetty jopa AC/DC:n romanttisimpana kappaleena. Yhtye itse piti kappaletta ep\xc3\xa4onnistuneena._NEWLINE_Albumin p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 yli kuusiminuuttinen \xe2\x80\x9dNight Prowler\xe2\x80\x9d, joka on hidas blues. Se sai 1980-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 kyseenalaista julkisuutta, kun Richard Ramirez -niminen sarjamurhaaja v\xc3\xa4itti \xe2\x80\x9dNight Prowlerin\xe2\x80\x9d yllytt\xc3\xa4neen h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 murtautumaan koteihin ja ampumaan tai puukottamaan ihmiset. Todellisuudessa kappale kertoo himokkaasta miehest\xc3\xa4, joka \xe2\x80\x9dhiippailee\xe2\x80\x9d y\xc3\xb6ll\xc3\xa4 entisen tytt\xc3\xb6yst\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 makuuhuoneeseen. Sit\xc3\xa4 on verrattu Rolling Stones -yhtyeen kappaleeseen \xe2\x80\x9dMidnight Rambler\xe2\x80\x9d. Kappaleen jo loputtua kuuluu Bon Scottin lausahdus \xe2\x80\x9dShazboz, nano nano\xe2\x80\x9d, joka on per\xc3\xa4isin Robin Williamsin repliikist\xc3\xa4 televisiosarjassa Yst\xc3\xa4v\xc3\xa4ni ulkoavaruudesta. \xe2\x80\x9dNight Prowler\xe2\x80\x9d oli luultavasti \xc3\xa4\xc3\xa4nityssessioiden vanhin kappale, sill\xc3\xa4 sen nimi oli noin kaksi vuotta vanha ja siit\xc3\xa4 oli nauhoitettu aiemmin nelj\xc3\xa4 ep\xc3\xa4onnistunutta versiota.\n_START_SECTION_\nKansikuva\n_START_PARAGRAPH_\nAlbumin kannessa on yksinkertainen kuva yhtyeest\xc3\xa4. Kuvassa Angus Youngilla on pirun sarvet ja h\xc3\xa4nt\xc3\xa4. Alun perin kanteen suunniteltiin New Yorkin Staten Islandilla otettua kuvaa, joka esitti hyv\xc3\xa4n ja pahan taistelua. Yhtye oli kuvattuna taivaallisessa valkoisessa valossa yksin\xc3\xa4isell\xc3\xa4, \xc3\xb6isell\xc3\xa4 tiell\xc3\xa4. Kuolemaa kuvaa demoninen olento, joka ajaa ohi autolla. Yhtye hylk\xc3\xa4si idean liian taiteellisena, mutta takakanteen p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi kuitenkin kuva samoista sessioista._NEWLINE_Australian-painoksessa Jim Houghtonin ottama kansikuva eroaa hieman kansainv\xc3\xa4lisest\xc3\xa4 painoksesta. Kuvaan on lis\xc3\xa4tty helvetinliekkej\xc3\xa4 ja kitarankaula, jossa on levyn nimi. Levyn kappalemateriaali ei kuitenkaan eroa kansainv\xc3\xa4lisest\xc3\xa4 painoksesta. L\xc3\xa4nsi-Saksan er\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 versiossa vinyyli oli v\xc3\xa4rilt\xc3\xa4\xc3\xa4n sinapinkeltainen. It\xc3\xa4-Saksassa julkaistiin vuonna 1981 painos, jossa oli vain yhtyeen logo ja albumin nimi.\n_START_SECTION_\nJulkaisu ja vastaanotto\n_START_PARAGRAPH_\nHighway to Hell ilmestyi Britanniassa 27. hein\xc3\xa4kuuta, Yhdysvalloissa 3. elokuuta ja Australiassa 8. marraskuuta 1979. Albumin kansinv\xc3\xa4lisen version julkaisi Atlantic Records, mutta yhtyeen kotimaassa Australiassa sen julkaisi Albert Productions._NEWLINE_Albumia pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n yleisesti yhtyeen l\xc3\xa4pimurtona. Se ylsi Britanniassa sijalle kahdeksan ja Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla seitsem\xc3\xa4nneksitoista. Highway to Hell oli AC/DC:n ensimm\xc3\xa4inen top 10 -albumi Britanniassa ja top 100 -albumi Yhdysvalloissa. Yhtyeen kotimaassa Australiassa sijoitus oli seitsem\xc3\xa4stoista. My\xc3\xb6s Euroopassa ja Skandinaviassa albumi sai osakseen menestyst\xc3\xa4. Korkeimman sijoituksensa Highway to Hell saavutti L\xc3\xa4nsi-Saksassa, miss\xc3\xa4 se nousi seitsem\xc3\xa4nneksi. Yhtye oli siihenastisen uransa huipulla._NEWLINE_Highway to Helli\xc3\xa4 myytiin Yhdysvalloissa kultalevyyn oikeuttavat 500\xc2\xa0000 kappaletta. Sittemmin se on myynyt Yhdysvalloissa seitsenkertaista, Australiassa viisinkertaista ja Kanadassa kaksinkertaista platinaa. Albumia on myyty Yhdysvalloissa noin seitsem\xc3\xa4n miljoonaa kappaletta. Highway to Hell onkin yhtyeen suosituimpia julkaisuja. Britanniassa albumi on myynyt platinalevyyn oikeuttavan m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n._NEWLINE_Albumin kappaleista kuvattiin kaikkiaan viisi mainosvideota, jotka olivat \xe2\x80\x9dHighway to Hell\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dTouch Too Much\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dIf You Want Blood (You\xe2\x80\x99ve Got It)\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dWalk All Over You\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dShot Down in Flames\xe2\x80\x9d. Viimeksi mainitussa Angus Young on pukeutunut japanilaiseen koulupukuun, sill\xc3\xa4 video oli tarkoitettu Japanin markkinoille.'