b'\n_START_ARTICLE_\nFriedrich Max M\xc3\xbcller\n_START_PARAGRAPH_\nFriedrich Max M\xc3\xbcller (6. joulukuuta 1823 Dessau \xe2\x80\x93 28. lokakuuta 1900 Oxford) oli saksalais-englantilainen kielitieteilij\xc3\xa4 ja uskontotieteilij\xc3\xa4. H\xc3\xa4n kuuluu Intian kielten tutkimuksen uranuurtajiin ja vertailevan uskontotieteen perustajiin._NEWLINE_Max M\xc3\xbcller oli runoilija Wilhelm M\xc3\xbcllerin ja Adelheid Basedow\'n kahdesta lapsesta nuorempi. S\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4 Carl Maria von Weber oli h\xc3\xa4nen kummiset\xc3\xa4ns\xc3\xa4. Kun Max oli kolmivuotias, h\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 kuoli._NEWLINE_Max opiskeli Leipzigin Nikolainkoulussa (Schola Nikolaitana) ja Leipzigin yliopistossa, jossa h\xc3\xa4nen oppiaineitaan olivat filologia ja filosofia. H\xc3\xa4n jatkoi opintojaan Berliiniss\xc3\xa4 lukuvuonna 1844\xe2\x80\x931845 ja Pariisissa 1845 ja perehtyi arabiaan, sanskritiin ja persiaan. Seuraavana vuonna h\xc3\xa4n muutti Isoon-Britanniaan tutkimaan It\xc3\xa4-Intian kauppakomppanian kokoelmissa olevia sanskritinkielisi\xc3\xa4 tekstej\xc3\xa4. Ajan mittaan h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli yksi Britannian t\xc3\xa4rkeimpi\xc3\xa4 akateemisia Intian-asioiden kommentaattoreita._NEWLINE_M\xc3\xbcller alkoi jo 1840-luvulla julkaista it\xc3\xa4maisten tekstien k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksi\xc3\xa4, aluksi saksan kieleen ja sittemmin englannin kieleen. N\xc3\xa4ist\xc3\xa4 mainittakoon Hitopade\xc5\x9ba (Leipzig 1844), K\xc4\x81lid\xc4\x81san Meghad\xc5\xabta (K\xc3\xb6nigsberg 1847) ja Rigveda (Lontoo 1849\xe2\x80\x931874). H\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytti ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 sanskritista omaksuttua sanaa arjalainen (\xc4\x81ry\xc4\x81) tarkoittamaan er\xc3\xa4st\xc3\xa4 indoeurooppalaista kieliryhm\xc3\xa4\xc3\xa4, mutta sittemmin sanalla alettiin tarkoittaa pohjoista herrarotua (mm. Arthur de Gobineau) ja se sai rasistista s\xc3\xa4vy\xc3\xa4._NEWLINE_Max M\xc3\xbcller oli vuodesta 1851 alkaen Oxfordin yliopiston Christ Churchin j\xc3\xa4sen ja ty\xc3\xb6skenteli luennoitsijana ja vuodesta 1854 alkaen kielitieteen professorina. H\xc3\xa4n ty\xc3\xb6skenteli my\xc3\xb6s Bodleiana-kirjaston kokoelmanhoitajana. Vuonna 1868 yliopistoon perustettiin vertailevan teologian professuuri, ja M\xc3\xbcller nimitettiin viran ensimm\xc3\xa4iseksi hoitajaksi.  T\xc3\xa4m\xc3\xa4 her\xc3\xa4tti levottomuutta kristillisiss\xc3\xa4 piireiss\xc3\xa4, koska t\xc3\xa4llaisen tutkimuksen arveltiin saattavan kristinuskon yleismaailmallisuuden kyseenalaiseksi._NEWLINE_M\xc3\xbcller suhtautui mytologioihin antidarwinistisesti: myytit olivat er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaista "esitiedett\xc3\xa4" kulttuurin kehityksess\xc3\xa4, ja luonnonvoimat olivat vaikuttaneet varhaisimpien uskontojen kehitykseen._NEWLINE_Vuonna 1875 M\xc3\xbcller luopui professuuristaan ja keskittyi julkaisemaan tieteellisi\xc3\xa4 tutkimuksia ja it\xc3\xa4maisten pyhien tekstien k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksi\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen johdollaan julkaistiin 50-osainen Sacred Books of the East (1879\xe2\x80\x931910). Sarja sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 hindulaisuuden, buddhalaisuuden, taolaisuuden, kungfutselaisuuden, zarathustralaisuuden, jainalaisuuden ja islamin keskeisimm\xc3\xa4t tekstit, osa M\xc3\xbcllerin k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksin\xc3\xa4._NEWLINE_Max M\xc3\xbcllerin puoliso oli Georgina Adelaide M\xc3\xbcller. Heid\xc3\xa4n poikansa Wilhelm Max M\xc3\xbcller (1867\xe2\x80\x931919) oli merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 orientalisti.'