b"\n_START_ARTICLE_\nGeorge Armstrong Custer\n_START_SECTION_\nNuoruus ja avioituminen\n_START_PARAGRAPH_\nGeorge Custer syntyi vanhempiensa ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 yhteisen\xc3\xa4 lapsena. H\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 Emanuel Henry Custer oli sepp\xc3\xa4. \xc3\x84idin nimi oli Maria Kirkpatrick Ward. Perheen lapsien m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 kasvoi my\xc3\xb6hemmin kolmella pojalla ja yhdell\xc3\xa4 tyt\xc3\xb6ll\xc3\xa4. Heid\xc3\xa4n nimens\xc3\xa4 olivat syntym\xc3\xa4j\xc3\xa4rjestyksess\xc3\xa4 Nevin, Thomas, Boston ja Margaret. Jo pienen\xc3\xa4 Georgea alettiin kutsua toisen etunimens\xc3\xa4 mukaan Armstrongiksi. H\xc3\xa4n itse ei osannut lausua nime\xc3\xa4\xc3\xa4n oikein, vaan siit\xc3\xa4 tuli \xe2\x80\x9dAutie\xe2\x80\x9d, josta muodostui yleisesti k\xc3\xa4ytetty lempinimi._NEWLINE_Nuori Custer varttui lapsuutensa Monroessa, Michiganissa. H\xc3\xa4n k\xc3\xa4vi koulua Ohiossa, ja h\xc3\xa4nen kunnianhimoinen p\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ns\xc3\xa4 oli pienest\xc3\xa4 pit\xc3\xa4en tulla sotilaaksi.\n_START_SECTION_\nOpiskelu\n_START_PARAGRAPH_\nKoulunk\xc3\xa4yntins\xc3\xa4 lopetettuaan Custer aloitti vuonna 1857 sotilasuransa West Pointin sotilasakatemiassa. H\xc3\xa4n solmi monia yst\xc3\xa4vyyssuhteita niin l\xc3\xa4nnest\xc3\xa4 kuin etel\xc3\xa4st\xc3\xa4kin tulleiden kadettien kanssa. My\xc3\xb6hemmin h\xc3\xa4n joutui taistelukent\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kohtaamaan er\xc3\xa4\xc3\xa4n huonetoverinsa, joka Yhdysvaltojen sis\xc3\xa4llissodassa edusti vihollisen joukkoja eli Etel\xc3\xa4valtioita._NEWLINE_West Pointissa Custer tunnettiin useilla lempinimill\xc3\xa4, kuten \xe2\x80\x9dCinnamonina\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dCurlyn\xc3\xa4\xe2\x80\x9d. Kumpikin nimi liittyi h\xc3\xa4nen kihariin hiuksiinsa, jotka tuoksuivat kaneli\xc3\xb6ljylt\xc3\xa4. H\xc3\xa4n sai ep\xc3\xa4sopivasta k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ksest\xc3\xa4\xc3\xa4n useita muistutuksia. Vaikka teot eiv\xc3\xa4t olleet juuri suunsoittoa kummempia, niiden m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 oli ep\xc3\xa4tavallisen suuri. Vakavammista rikkeist\xc3\xa4 ei ole l\xc3\xb6ytynyt merkint\xc3\xb6j\xc3\xa4. Custer k\xc3\xa4ytti opiskeluaikoinaan jonkin verran alkoholia, mutta tutkimukset osoittavat, ett\xc3\xa4 suurin osa West Pointin kadeteista teki samoin._NEWLINE_Vuonna 1861 Custer valmistui 34-henkisen vuosikurssinsa viimeisen\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nAvioliitto\n_START_PARAGRAPH_\nCuster avioitui 9. helmikuuta 1864 Elizabeth \xe2\x80\x9dLibbie\xe2\x80\x9d Baconin kanssa. He olivat tunteneet toisensa jo lapsuudessaan Monroessa, mutta virallisesti heid\xc3\xa4t esiteltiin toisilleen kiitosp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n juhlissa vuonna 1862. Libbie oli kuusi vuotta miest\xc3\xa4\xc3\xa4n nuorempi, ja h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 pidettiin sek\xc3\xa4 kauniina ett\xc3\xa4 \xc3\xa4lykk\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 Pari oli kirjeenvaihdossa runsaan vuoden ajan ennen avioitumista. Libbien is\xc3\xa4 ei halunnut tytt\xc3\xa4rens\xc3\xa4 seurustelevan sotilaan kanssa, mutta tytt\xc3\xb6 ei antanut t\xc3\xa4m\xc3\xa4n mielipiteen vaikuttaa p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6kseens\xc3\xa4 tulla rouva Custeriksi. Custer itse my\xc3\xb6nsi, ett\xc3\xa4 Libbiell\xc3\xa4 oli taito hillit\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen ajattelematonta ja r\xc3\xb6yhke\xc3\xa4\xc3\xa4 tapaansa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4yty\xc3\xa4, ja oli h\xc3\xa4nelle ihanteellinen puoliso._NEWLINE_Avioliiton j\xc3\xa4lkeen pari vietti kuherruskuukautensa New Yorkissa. Sen j\xc3\xa4lkeen he asettuivat asumaan Washingtoniin, jossa heist\xc3\xa4 tuli seurapiirien lemmikkej\xc3\xa4. Kun Custer oli sotakentill\xc3\xa4, Libbie piti yll\xc3\xa4 suhteita republikaanisen puolueen j\xc3\xa4seniin. H\xc3\xa4n hankki vaikutusvaltaa kongressin edustajiin, ja t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 saattoi my\xc3\xb6s olla ratkaiseva merkitys Custerin sotilaalliseen ylennykseen kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1865.\n_START_SECTION_\nEnsimm\xc3\xa4iset vuodet\n_START_PARAGRAPH_\nCuster osallistui Yhdysvaltain sis\xc3\xa4llissotaan pohjoisvaltioiden joukoissa ratsuv\xc3\xa4en komentajana. H\xc3\xa4nen sotilaallinen nousunsa oli nopea, ja perustui voimakkaaseen kunnianhimoon ja tiukoissa tilanteissa osoitettuun kylm\xc3\xa4verisyyteen. H\xc3\xa4nen uskaliasta toimintaansa ei kuitenkaan pidetty erityisen \xc3\xa4lykk\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4. Custer hankki itselleen vapaaehtoisten kenraalimajurin paikallisarvon ja suunnitteli itselleen kiilt\xc3\xa4v\xc3\xa4n ja samettisen univormun._NEWLINE_3. hein\xc3\xa4kuuta 1863 Custer ja h\xc3\xa4nen prikaatinsa, joka tunnettiin nimell\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dWolverines\xe2\x80\x9d (michiganilaiset), n\xc3\xa4ytteliv\xc3\xa4t t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4 roolia Gettysburgin taistelussa, joka k\xc3\xa4ytiin Pennsylvaniassa. Custer johdatti taistelun aikana miehens\xc3\xa4 uskaliaaseen rynn\xc3\xa4kk\xc3\xb6\xc3\xb6n, joka mursi etel\xc3\xa4valtioiden joukkojen selustan. Vaikka Custer menetti 257 miest\xc3\xa4, enemm\xc3\xa4n kuin yksik\xc3\xa4\xc3\xa4n muu pohjoisvaltioiden ratsuv\xc3\xa4kirykmentti taistelun aikana, Gettysburgissa osoitettu uhkarohkeus toi h\xc3\xa4nelle paljon kunniaa. Samalla h\xc3\xa4nen prikaatistaan tuli er\xc3\xa4s sodan juhlituimmista sotilasyksik\xc3\xb6ist\xc3\xa4._NEWLINE_Seuraavan kahden vuoden aikana Custerin ratsuv\xc3\xa4ki otti osaa viel\xc3\xa4 moniin taisteluihin, jotka p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyiv\xc3\xa4t l\xc3\xa4hes vuoden jatkuneeseen Petersburgin piiritykseen. 9. huhtikuuta 1865 kenraali Robert E. Leen johtamat etel\xc3\xa4valtioiden joukot antautuivat pohjoisvaltioille, joka merkitsi samalla sis\xc3\xa4llissodan p\xc3\xa4\xc3\xa4ttymist\xc3\xa4._NEWLINE_Sankarin maineeseen noussutta Custeria pidettiin yleisesti raakana kiipij\xc3\xa4n\xc3\xa4, joka vaati joukoiltaan mahdottomia ja jota suurin osa h\xc3\xa4nen omista miehist\xc3\xa4\xc3\xa4n vihasi. H\xc3\xa4n oli onnistunut luomaan ymp\xc3\xa4rilleen s\xc3\xa4dekeh\xc3\xa4n, koska hyv\xc3\xa4 onni oli sopivasti auttanut h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 taisteluissa. Sis\xc3\xa4llissodan j\xc3\xa4lkeen Custeria ei v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 olisi tarvittu ollenkaan, mutta muun tekemisen puutteessa h\xc3\xa4n j\xc3\xa4i armeijaan odottamaan itselleen sopivaa ty\xc3\xb6t\xc3\xa4. H\xc3\xa4n kielt\xc3\xa4ytyi kuitenkin ottamasta komentoonsa ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 tarjottua kymmenett\xc3\xa4 ratsuv\xc3\xa4kikomppaniaa, joka oli koottu ty\xc3\xb6tt\xc3\xb6mist\xc3\xa4 ja asunnottomista afroamerikkalaisista. Alabamasta, Louisianasta ja Tennesseest\xc3\xa4 tulleet vapautetut mustat orjat olivat tottuneet rasismiin ja nostivat itsens\xc3\xa4 maineeseen tulevien intiaanisotien pel\xc3\xa4ttyin\xc3\xa4 puhvelisotilaina._NEWLINE_Sopivampi pesti Custerille ilmaantui loppuvuodesta 1866, kun l\xc3\xa4ntisten territorioiden ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6n\xc3\xa4 toiminut kenraali Winfield Scott Hancock alkoi varustaa retkikuntaa, jonka teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli valvoa intiaanien k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 ja rangaista niit\xc3\xa4, jotka syyllistyisiv\xc3\xa4t rikollisiin tekoihin valkoisia vastaan. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli valheellinen veruke retkikunnan kokoamiseen, sill\xc3\xa4 todellisuudessa Hancockin tarkoitus oli ajaa intiaanit pois mailtaan huolimatta niist\xc3\xa4 monista sopimuksista, joita oli allekirjoitettu takaamaan maat niiden alkuper\xc3\xa4isille asukkaille._NEWLINE_Custer sai komentoonsa Yhdysvaltain seitsem\xc3\xa4nnen ratsuv\xc3\xa4en, joka koostui l\xc3\xa4hes kokonaan eri miehist\xc3\xa4 kuin sis\xc3\xa4llissodan aikana. Mukana oli seikkailijoita, etsint\xc3\xa4kuulutettuja rikollisia ja ammattitappajia. He saivat teht\xc3\xa4v\xc3\xa4kseen ajaa takaa kapinoivia cheyennej\xc3\xa4 ja n\xc3\xa4ihin yhdistyneit\xc3\xa4 siouxeja, jotka k\xc3\xa4viv\xc3\xa4t rautatiety\xc3\xb6l\xc3\xa4isten, vankkurien ja postiasemien kimppuun l\xc3\xa4ntisen Kansasin ja Nebraskan alueilla. Custerin polkuja tasangoilla viitoittivat poltetut ja evakuoidut kyl\xc3\xa4t, mutta ry\xc3\xb6st\xc3\xb6retkiin osallistuneet soturit onnistuivat v\xc3\xa4lttelem\xc3\xa4\xc3\xa4n heit\xc3\xa4. Kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1867 intiaanit tekiv\xc3\xa4t aselevon, mutta se kesti vain lyhyen aikaa. V\xc3\xa4kivaltaisuudet leimahtivat liekkeihin uudelleen jo samana vuonna.\n_START_SECTION_\nWashita-joen veril\xc3\xb6yly\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xa4ntisten alueiden ylip\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 ja prikaatinkenraali Philip H. Sheridan l\xc3\xa4hetti ensiluokkaisia rajaseudun miehi\xc3\xa4 nujertamaan intiaanit, mutta cheyennien lis\xc3\xa4ksi vastassa oli kiowia ja comancheja. Sota siirtyi etel\xc3\xa4mm\xc3\xa4ksi ja mukaan liittyi Sheridanin alaisuuteen siirtynyt Custer ja h\xc3\xa4nen ratsuv\xc3\xa4kens\xc3\xa4. Sheridan suunnitteli hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yst\xc3\xa4 Oklahoman Wachita-joen reservaattialueella sijaitsevaan cheyennien talvileiriin, joka toimi rauhantahtoisen p\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6n Mustan Kattilan alaisuudessa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli tuonut joukkonsa pois sota-alueilta osallistumatta siell\xc3\xa4 k\xc3\xa4yt\xc3\xa4viin taisteluihin. Sheridan tiesi, ett\xc3\xa4 Mustan Kattilan leiriin ei kuulunut kovinkaan paljon nuoria sotureita. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 asia helpotti h\xc3\xa4nen p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n antaa Custerille m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4yksen hy\xc3\xb6k\xc3\xa4t\xc3\xa4 kyl\xc3\xa4\xc3\xa4n._NEWLINE_27. marraskuuta 1868 Custer joukkoineen tunkeutui l\xc3\xa4pi lumituiskun Mustan Kattilan leiriin. Hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksen vaikuttavuutta lis\xc3\xa4t\xc3\xa4kseen rykmentin soittokunta puhalsi torvillaan Custerin lempis\xc3\xa4velm\xc3\xa4\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dGarry Owenia\xe2\x80\x9d. Cheyennet eiv\xc3\xa4t ehtineet nousta puolustukseen, vaan yrittiv\xc3\xa4t paeta suojaan sekasorron alta. Heid\xc3\xa4n muonansa ja talvivarustuksensa tuhottiin, ja yli 800 intiaaniponia ammuttiin. Taistelu oli ohi muutamassa minuutissa, mutta sen seuraukset olivat murheelliset cheyenneille. P\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 Musta Kattila ja 103 leirin asukasta menehtyi. Heist\xc3\xa4 92 oli naisia, lapsia ja vanhuksia. Eloon j\xc3\xa4\xc3\xa4neet 53 naista ja lasta pakotettiin kulkemaan jalkaisin yli sadan kilometrin matka l\xc3\xa4himp\xc3\xa4\xc3\xa4n linnakkeeseen paksussa lumessa ja kovassa pakkasessa.\n_START_SECTION_\nVen\xc3\xa4j\xc3\xa4n suurruhtinaan vierailu\n_START_PARAGRAPH_\nWashitan veril\xc3\xb6ylyn j\xc3\xa4lkeen Custerin saama kyseenalainen maine levisi tasankointiaanien keskuudessa ja h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin halventavaa liikanime\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dVaimontappaja\xe2\x80\x9d. Cheyennet ja siouxit kutsuivat Custeria my\xc3\xb6s \xe2\x80\x9dPitk\xc3\xa4tukaksi\xe2\x80\x9d h\xc3\xa4nen hiustensa mukaan. Ulkoista olemusta korostava samettinen sis\xc3\xa4llissodan aikainen asepuku oli tasangoilla vaihtunut valkoiseksi pukinnahkaiseksi turkismets\xc3\xa4st\xc3\xa4j\xc3\xa4n hapsutakiksi. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 muodostui liehuvan tukan ohella Custerin tunnusmerkki, jota seuraavan vuosisadan elokuvantekij\xc3\xa4t hy\xc3\xb6dynsiv\xc3\xa4t._NEWLINE_Custerin saamat teht\xc3\xa4v\xc3\xa4t eiv\xc3\xa4t liittyneet yksinomaan vierailuihin tasankointiaanien kyliss\xc3\xa4. Alkuvuodesta 1872 h\xc3\xa4n oli mukana Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n keisarin Aleksanteri II:n pojan suuriruhtinas Aleksein ja t\xc3\xa4m\xc3\xa4n seurueen mets\xc3\xa4stysretkill\xc3\xa4 Nebraskan tasangoilla. Ruhtinas ampui kahtena p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 useita biisoneita ja oli katselijana sadan sioux-soturin esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 rauhanomaisessa sotatanssissa. Maailmankiertueella oleva ruhtinas vieraili Custerin mukana my\xc3\xb6s Denveriss\xc3\xa4, josta he jatkoivat Louisvilleen. Siell\xc3\xa4 rouva Custer liittyi seurueeseen mukaan ja kertoili j\xc3\xa4lkeenp\xc3\xa4in ylpe\xc3\xa4n\xc3\xa4 kuninkaallisesta kohtelusta, jota oli saanut osakseen ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isten arvovieraiden mukana liikkuessaan. Yli kuukauden kest\xc3\xa4neen vierailun j\xc3\xa4lkeen ruhtinas seurueineen matkusti Custerien seurassa laivalla alas  Mississippi\xc3\xa4 New Orleansiin, josta h\xc3\xa4n jatkoi matkaansa ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isen sotalaivan mukana p\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n Havanna.\n_START_SECTION_\nMustien vuorten kultal\xc3\xb6yd\xc3\xb6t\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1874 kenraali Sheridan l\xc3\xa4hetti Custerin rykmentteineen tutkimusmatkalle sioux-intiaanien pyhille maille Black Hillsiin, jossa oli huhun mukaan tehty kultal\xc3\xb6yt\xc3\xb6. Custer vahvisti asian, ja tietoa levitettiin tehokkaasti lehdist\xc3\xb6lle. Asia eteni aivan kuten Washingtonin p\xc3\xa4\xc3\xa4majassa oli laskettukin. Kullanhimon sokaisemia onnenonkijoita ja seikkailijoita alkoi virrata Dakotan territorioon p\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n Black Hills. Pienelle alueelle kertyi lyhyess\xc3\xa4 ajassa 15\xc2\xa0000 kullankaivajaa. Custer joukkoineen oli valmiina avaamaan tulen, jos intiaanien ja kullankaivajien v\xc3\xa4lille syntyisi erimielisyyksi\xc3\xa4. Vaikka Custerin teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 olikin \xe2\x80\x9dsuojella\xe2\x80\x9d alueen intiaaniv\xc3\xa4est\xc3\xb6\xc3\xa4, sotilaat eiv\xc3\xa4t kyenneet tai edes halunneet est\xc3\xa4\xc3\xa4 kullankaivajien toimia._NEWLINE_Siouxien eri leirikuntien ja heimojen p\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6t yhdistiv\xc3\xa4t voimansa. He toimivat juuri p\xc3\xa4invastoin kuin mit\xc3\xa4 heilt\xc3\xa4 osattiin odottaa. He halusivat neuvotella sen sijaan ett\xc3\xa4 olisivat ryhtyneet sotimaan. Yhdysvaltojen presidentti Ulysses S. Grant joutui tukalaan asemaan yritt\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n tehd\xc3\xa4 valintaa intiaanien ja kullankaivajien v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. H\xc3\xa4n nimitti komission neuvottelemaan lakotain kanssa Mustien vuorten ostamisesta. Intiaanien johdossa toiminut Punainen Pilvi piti kiinni sopimuksesta, joka oli kirjoitettu 1860-luvun lopulla ja jossa maat oli luvattu lakotoille. H\xc3\xa4n oli valmis myym\xc3\xa4\xc3\xa4n vuoret, mutta palkkioksi niist\xc3\xa4 h\xc3\xa4n vaati Yhdysvaltoja el\xc3\xa4tt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kansaansa seitsem\xc3\xa4n sukupolven ajan ja maksamaan lis\xc3\xa4ksi 600 miljoonaa dollaria. Grantin komissio ei suostunut vaatimuksiin.\n_START_SECTION_\nCuster ja Grant\n_START_PARAGRAPH_\nGrantin rauhanpolitiikan ohella esille noussut Bureau of Indian Affairs (intiaaniasiain virasto) sai ik\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 julkisuutta, kun muutamat siihen kuuluvat henkil\xc3\xb6t joutuivat syytteeseen korruptiosta. Reservaatti-intiaaneille tarkoitetuista vuotuisista korvauksista suurin osa oli k\xc3\xa4ytetty muihin tarkoituksiin. Er\xc3\xa4s syytetyist\xc3\xa4 oli presidentin veli Orvin T. Grant. Custer matkusti Washingtoniin kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1876 ja esiintyi tuomioistuimen edess\xc3\xa4 todistajana syytettyj\xc3\xa4 vastaan. Tapaus kiristi Custerin ja presidentti Grantin v\xc3\xa4lej\xc3\xa4. Grant oli raivoissaan ja halusi kostaa Custerille veljens\xc3\xa4 puolesta. Presidentin k\xc3\xa4skyst\xc3\xa4 Custer menetti m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysvallan ratsuv\xc3\xa4keens\xc3\xa4. Kenraalit Sheridan ja Alfred H. Terry ryhtyiv\xc3\xa4t puhumaan Custerin puolesta ja onnistuivat muuttamaan Grantin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksen. Terry oli nimitetty johtamaan kolonnaa, jonka teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli laittaa kuriin reservaateistaan karanneet intiaanit, keinoja kaihtamatta. Sheridan, jonka kuuluisin mietelause oli \xe2\x80\x9dAinoa hyv\xc3\xa4 intiaani on kuollut intiaani\xe2\x80\x9d, luotti t\xc3\xa4ysin Custerin taitoihin tulevissa yhteenotoissa. Sis\xc3\xa4llissodassa ansioituneelta Terryll\xc3\xa4 ei ollut kokemuksia intiaaneja vastaan k\xc3\xa4ydyist\xc3\xa4 sodista, ja siksi h\xc3\xa4n halusi ottaa Custerin mukaan tasangoille suuntautuvalle matkalle.\n_START_SECTION_\nKuoleman j\xc3\xa4lkeinen myytti\n_START_PARAGRAPH_\nGeorge Armstrong Custerin ruumis haudattiin alun perin taistelukent\xc3\xa4lle, mutta 10. lokakuuta 1877 se siirrettiin West Pointin hautausmaalle. Nuoreksi leskeksi j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt vaimo Libbie tunnettiin v\xc3\xa4sym\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4n\xc3\xa4 miehens\xc3\xa4 maineen puolustajana t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kuoleman j\xc3\xa4lkeen. Rouva Custer oli osallistunut moniin miehens\xc3\xa4 sotaretkiin, ja kirjoitti my\xc3\xb6hemmin useita kirjoja, joissa antoi ylist\xc3\xa4vi\xc3\xa4 kuvauksia aviomiehest\xc3\xa4\xc3\xa4n. My\xc3\xb6s Custer itse ehti saada valmiiksi intiaanisotia k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4n kirjansa My Life on the Plains, joka julkaistiin kaksi vuotta ennen h\xc3\xa4nen kuolemaansa. Monet taidemaalarit tekiv\xc3\xa4t Little Bighornin veril\xc3\xb6ylyst\xc3\xa4 maalauksia, jotka vahvistivat traagista sankarikuvaa Custerista taistelemassa miestens\xc3\xa4 keskell\xc3\xa4 katkeraan loppuun asti. Nimekk\xc3\xa4in n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 t\xc3\xb6ist\xc3\xa4 lienee ollut Cassilly Adamsin Custer's Last Fight, josta otettiin miljoona kopiota. Osa j\xc3\xa4ljenn\xc3\xb6ksist\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi eri puolille Yhdysvaltoja koristamaan saluunoiden seini\xc3\xa4._NEWLINE_Myytin syntymiseen vaikutti my\xc3\xb6s Buffalo Bill, joka ei vain tyytynyt ihailemaan Custeria, vaan omi itselleen t\xc3\xa4m\xc3\xa4n vaatetustyylin ja pitk\xc3\xa4t hiukset. H\xc3\xa4nen kiert\xc3\xa4v\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Villin l\xc3\xa4nnen show\xe2\x80\x99ssaan esitettiin vuosikymmenien ajan suosittua kohtausta, joka kuvasi Custerin viimeist\xc3\xa4 taistelua. Er\xc3\xa4s show\xe2\x80\x99n intiaaniesiintyjist\xc3\xa4 oli legendaksi noussut Istuva H\xc3\xa4rk\xc3\xa4, joka vapauduttuaan vankilasta vuonna 1885 liittyi yhden esiintymiskauden ajaksi Buffalo Billin kiert\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4n sirkukseen.\n_START_SECTION_\nCusterin monet kasvot\n_START_PARAGRAPH_\nUlkoiselta olemukseltaan Custer oli ihanteellinen ratsuv\xc3\xa4en johtaja: 180 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4, j\xc3\xa4ntev\xc3\xa4, notkea ja hoikkarakenteinen. H\xc3\xa4nen fyysinen kuntonsa oli hyv\xc3\xa4, eik\xc3\xa4 h\xc3\xa4n polttanut eik\xc3\xa4 juonut alkoholia West Pointin aikojensa j\xc3\xa4lkeen. Custerin luonteesta on lukuisia kuvauksia, joita on annettu h\xc3\xa4nen opiskelu- ja sotilasuransa aikana. H\xc3\xa4n oli sotilaallisesti lahjakas, rohkea, urhoollinen ja sotavalmiudeltaan erinomainen. Yst\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 pidettiin anteliaana. Lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4n oli hyvin el\xc3\xa4inrakas ja antoi kodin kymmenille kulkukoirille, joita h\xc3\xa4nen miehens\xc3\xa4 toivat milloin mist\xc3\xa4kin. Osa koirista jakoi makuuhuoneen is\xc3\xa4nt\xc3\xa4v\xc3\xa4kens\xc3\xa4 kanssa. Ollessaan poissa kotoaan Custerilla oli mukanaan verikoiransa Blucher ja Byron sek\xc3\xa4 valkoinen bulldoggi Turk, jotka nukkuivat is\xc3\xa4nt\xc3\xa4ns\xc3\xa4 patjalla. Biisonijahdissa kuolleen koiransa Maidan muistoksi Custer kirjoitti runon, jonka l\xc3\xa4hetti kuriirin mukana vaimolleen. Koirat seurasivat Custeria my\xc3\xb6s armeijan leireill\xc3\xa4 ja joidenkin silminn\xc3\xa4kij\xc3\xb6iden mukaan ainakin yksi niist\xc3\xa4 oli mukana my\xc3\xb6s Little Bighornissa._NEWLINE_Taistelukenttien ulkopuolella Custer pysytteli poissa muiden upseerien yhteisist\xc3\xa4 riennoista. H\xc3\xa4n viihtyi hyvin kotonaan, jossa luki tai keskittyi kirjoittamaan muistelmiaan. Mets\xc3\xa4stys oli ainoa s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llinen kodin ulkopuolella tapahtuva harrastus._NEWLINE_Custerin avioliitto oli lapseton, mutta cheyennien suullinen perim\xc3\xa4tieto kertoo, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nelle syntyi avioliiton ulkopuolinen poika syksyll\xc3\xa4 1869. Tyt\xc3\xb6n \xc3\xa4iti oli nuori cheyennetytt\xc3\xb6 nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n Mo-nah-se-tah, joka oli otettu vangiksi vuotta aiemmin Washitan veril\xc3\xb6ylyss\xc3\xa4. Tytt\xc3\xb6 toimi Custerin tulkkina, ja everstiluutnantin tiedet\xc3\xa4\xc3\xa4n ylist\xc3\xa4neen nuoren tulkkinsa kauneutta._NEWLINE_Sotakentill\xc3\xa4 ja armeijan leireill\xc3\xa4 Custer muuttui. H\xc3\xa4nen k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n pidettiin ylimielisen\xc3\xa4 ja h\xc3\xa4ness\xc3\xa4 oli annos narsistia, joka keikaroi vaatteiden lis\xc3\xa4ksi sotavarusteillaan, joista esimerkkin\xc3\xa4 voidaan mainita kaksi norsunluukahvaista revolveria. Little Bighornin veril\xc3\xb6ylyn j\xc3\xa4lkipuintia sanomalehdist\xc3\xb6ss\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytiin pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n. Vaikka Custeria kohdeltiin silkkihansikkain sai h\xc3\xa4n osakseen my\xc3\xb6s kritiikki\xc3\xa4, joka syytti h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 h\xc3\xb6lm\xc3\xb6st\xc3\xa4 ylpeydest\xc3\xa4, ylempiarvoisten m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysten rikkomisesta, kuumap\xc3\xa4isyydest\xc3\xa4 ja k\xc3\xa4rsim\xc3\xa4tt\xc3\xb6myydest\xc3\xa4. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kuvailtiin my\xc3\xb6s r\xc3\xb6yhke\xc3\xa4ksi, oikukkaaksi ja \xc3\xa4kkipikaiseksi. Custer vaati rykmenttins\xc3\xa4 miehilt\xc3\xa4 paljon ja suuri osa h\xc3\xa4nen johtamistaitoaan perustui pelotteluun ja ankaraan kurinpitoon. Custerin urheudella oli pime\xc3\xa4 puolensa, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4n halveksi pelkuruutta, ja testasi usein miehi\xc3\xa4\xc3\xa4n laittamalla n\xc3\xa4m\xc3\xa4 taistelun pahimpaan paikkaan. Itse h\xc3\xa4n seurasi tilannetta taustalla erottaakseen joukosta pelkurit._NEWLINE_Huonot puolet peittyiv\xc3\xa4t kuitenkin ihannoinnin ja sankaripalvonnan alle. Lehdist\xc3\xb6 paisutteli Custerin hyvi\xc3\xa4 ominaisuuksia ja sankaritekoja. Er\xc3\xa4s Smithsonian-instituutin tutkijoista on arvellut, ett\xc3\xa4 mit\xc3\xa4 ilmeisimmin Custeriin ja h\xc3\xa4nen kuolemaansa liittyvi\xc3\xa4 v\xc3\xa4hemman mairittelevia asioita j\xc3\xa4tettiin kertomatta my\xc3\xb6s siksi, ett\xc3\xa4 haluttiin s\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen vaimoaan liiallisilta j\xc3\xa4rkytyksilt\xc3\xa4. 1900-luvun j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isella puoliskolla Custerin imago kansan keskuudessa alkoi muuttua. Traaginen sankari sai julman teurastajan piirteet._NEWLINE_Taistelussa mukana olleiden lakotain ja cheyennien antamat tiedot ovat ristiriitaisia. Istuva H\xc3\xa4rk\xc3\xa4 kertoi Kanadassa vuonna 1877 antamassaan haastattelussa, ett\xc3\xa4 Custer oli taistellut urheasti, ja h\xc3\xa4n s\xc3\xa4\xc3\xa4styi skalpeeraukselta, koska intiaanit tunsivat niin suurta kunnioitusta h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kohtaan. My\xc3\xb6hemmin monet lakotat ja cheyennet kyseenalaistivat Istuvan H\xc3\xa4r\xc3\xa4n lausunnon. Soturien mukaan ratsuv\xc3\xa4ki oli ollut uupunut pitk\xc3\xa4st\xc3\xa4 matkasta ja romahtanut heti taistelun alettua. Er\xc3\xa4s olettamus on, ett\xc3\xa4 Custer teki itsemurhan v\xc3\xa4ltty\xc3\xa4kseen silpomiselta, ja s\xc3\xa4ilytti ohentuneet hiuksensa, koska kukaan ei halunnut pelkurin p\xc3\xa4\xc3\xa4nahkaa. Lausuntojen mukaan yksik\xc3\xa4\xc3\xa4n sotureista ei ollut tunnistanut pitk\xc3\xa4t hiuksensa ennen sotaa lyhent\xc3\xa4nytt\xc3\xa4 Custeria.\n_START_SECTION_\nToteutumaton unelma\n_START_PARAGRAPH_\nJos Custer olisi palannut juhlittuna sankarina kotiin Little Bighornista, h\xc3\xa4nen sotilasuransa olisi p\xc3\xa4\xc3\xa4ttynyt siihen. H\xc3\xa4nen kiinnostuksensa politiikkaan oli her\xc3\xa4nnyt jo aiempina vuosina, ja h\xc3\xa4nen p\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n oli luoda vahva poliittinen ura. Is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 tavoin Custer kannatti demokraatteja, ja huhun mukaan h\xc3\xa4n oli uskonut maineensa intiaanitaistelijana tuovan h\xc3\xa4nelle mainitun puolueen presidenttiehdokkuuden. Arikara-tiedustelijoilleen Custer oli kuvaillut tulevaa el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 Washingtonin \xe2\x80\x9dsuurena valkoisena is\xc3\xa4n\xc3\xa4\xe2\x80\x9d. Custerin kunnianhimoisen unelman takana oli ajatus lopettaa republikaanisen puolueen valta, joka oli vastuussa ep\xc3\xa4onnistuneesta intiaanpolitiikasta. Demokraattien tulevana keulakuvana Custer oli uskonut pystyv\xc3\xa4ns\xc3\xa4 siirt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n vastuun intiaanipolitiikasta Yhdysvaltain sis\xc3\xa4ministeri\xc3\xb6st\xc3\xa4 sotaministeri\xc3\xb6\xc3\xb6n.\n_START_SECTION_\nCuster fiktiossa\n_START_PARAGRAPH_\nOhjaaja Raoul Walsh teki vuonna 1941 Custerista elokuvan He kuolivat saappaat jalassa (They Died with Their Boots On). Custerina esiintyi Errol Flynn ja Elizabeth Baconia esitti Olivia de Havilland. Elokuvassa ei ole oikeastaan mit\xc3\xa4\xc3\xa4n muuta totta kuin nimet, perhesuhteet ja osa historiallisesta kaavasta. Tarina on pitk\xc3\xa4lti romantisoitu ja totuuden sivuuttava._NEWLINE_Elokuvassa soiva 7. ratsuv\xc3\xa4kirykmentin marssi Garryowen (my\xc3\xb6s: Garyowen, Garry Owen, Garry Owens tai Gerryowen) oli Custerin lempis\xc3\xa4velm\xc3\xa4, josta h\xc3\xa4n teki rykmentin virallisen tunnuksen 1867. Alun perin s\xc3\xa4velm\xc3\xa4 on irlantilainen juomalaulu, josta ensimm\xc3\xa4iset merkinn\xc3\xa4t ovat 1700-luvulta. Custerkin mieltyi melodiaan kuullessaan irlantilaissyntyisten ratsusotilaiden soittavan sit\xc3\xa4 leiriss\xc3\xa4. Mainittakoon, ett\xc3\xa4 7. ratsuv\xc3\xa4kirykmentti ei ottanut sapeleita mukaan viimeiseen taisteluunsa eik\xc3\xa4 itse Custer kuollut viimeisen\xc3\xa4 kuten elokuvassa. Toinen merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 ja ehk\xc3\xa4 v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4lle huomiolle j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt elokuva on Aamut\xc3\xa4hden poika, joka kuvaa kenties kaikkein tarkimmin sen mit\xc3\xa4 joukko-osastolle tapahtui. My\xc3\xb6s Arthur Pennin ohjaama elokuva Pieni suuri mies n\xc3\xa4ytti Custerin viimeisen taistelun. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 elokuvassa Custer esitt\xc3\xa4ytyi Richard Mulliganin tulkitsemana hourailevana maanikkona._NEWLINE_Yhdysvaltalaiskirjailija Harry Turtledoven kymmenosaisessa Southern Victory- tai Timeline-191 -kirjasarjassa Custer esiintyy mormonien hallitseman Utahin brutaalina valloittajana ja my\xc3\xb6hemmin ik\xc3\xa4\xc3\xa4ntyneen\xc3\xa4 kenraalina ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 maailmansodassa, jossa h\xc3\xa4n m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 suuren panssarivaunuilla teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksen aloitettavaksi etel\xc3\xa4valtioiden armeijaa vastaan."