b'\n_START_ARTICLE_\nMartin Scorsese\n_START_SECTION_\nVarhaisvaiheet\n_START_PARAGRAPH_\nScorsese syntyi New Yorkissa amerikansisilialaisille vanhemmille. H\xc3\xa4n varttui Lower East Siden Pikku-Italiassa ja sai katolisen kasvatuksen. Lapsesta asti elokuvista kiinnostunut Scorsese opiskeli elokuva-alaa New Yorkin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1966.\n_START_SECTION_\nAlusta ensimm\xc3\xa4iseen menestyselokuvaan\n_START_PARAGRAPH_\nScorsesen ensimm\xc3\xa4inen pitk\xc3\xa4 elokuvansa Kuka kolkuttaa ovelleni (1967) oli opiskelijatuotanto, joka p\xc3\xa4\xc3\xa4si rajoitettuun teatterilevitykseen. Se sai joitakin positiivisia arvosteluita, joista huomattavin oli nuoren Roger Ebertin arvostus. Elokuvassa esiintyi my\xc3\xb6s opiskelija Harvey Keitel, joka tulisi n\xc3\xa4yttelem\xc3\xa4\xc3\xa4n useassa Scorsesen elokuvassa, ja sen leikkasi Thelma Schoonmaker, josta tuli Scorsesen pitk\xc3\xa4aikainen yhteisty\xc3\xb6kumppani._NEWLINE_Scorsese opetti elokuvaa hetken New Yorkin yliopistossa, jossa h\xc3\xa4nen oppilaitaan olivat muun muassa Oliver Stone ja Jonathan Kaplan. H\xc3\xa4n julkaisi vuonna 1970 dokumenttielokuvan Street Scenes, jossa h\xc3\xa4n kuvasi opiskelijaprotesteja, joissa vastustettiin Yhdysvaltain hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yst\xc3\xa4 Kambod\xc5\xbeaan. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Scorsese l\xc3\xa4hti New Yorkista Hollywoodiin. H\xc3\xa4n toimi leikkaajana 1970-luvun alussa dokumenttielokuvissa Woodstock \xe2\x80\x93 3 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 rauhaa, rakkautta, musiikkia, Medicine Ball Caravan ja Elvis kiertueella._NEWLINE_Scorsesen toinen t\xc3\xa4yspitk\xc3\xa4 ohjaus oli Vapauden verinen laulu (1972). Leonard Kastlen lopulta ohjaamassa vuoden 1969 elokuvassa Kuherruskuukausimurhaajat Scorsese oli ehtinyt toimia vain viikon ohjaajana ennen potkuja. H\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytti samaa teknist\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6kuntaa ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 menestyselokuvassaan Sudenpes\xc3\xa4 (1973) kuin oli k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4nyt Vapauden verisess\xc3\xa4 laulussa. Sudenpes\xc3\xa4 oli omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kerrallinen draamaelokuva, jossa Scorsese k\xc3\xa4ytti ensimm\xc3\xa4isen kerran useita h\xc3\xa4nelle tunnusomaisia piirteit\xc3\xa4: Elokuvassa oli ulkopuolisia antisankareita, ep\xc3\xa4tavallisia kamera- ja leikkaustekniikoita, uskonnollisen el\xc3\xa4m\xc3\xa4n ja gansteriel\xc3\xa4m\xc3\xa4n v\xc3\xa4lisi\xc3\xa4 ristiriitoja ja eloisaa populaarimusiikin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4. Sudenpes\xc3\xa4 oli my\xc3\xb6s Scorsesen ensimm\xc3\xa4inen elokuva Robert De Niron kanssa._NEWLINE_Sudenpes\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Scorsese matkusti Arizonaan kuvaamaan elokuvaa Alice ei asu en\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4, jonka h\xc3\xa4n teki vastatakseen kritiikkiin, jonka mukaan h\xc3\xa4n ei pystyisi tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n \xe2\x80\x9dnaisten elokuvaa\xe2\x80\x9d. Alice ei asu en\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 menestyi hyvin, ja sen p\xc3\xa4\xc3\xa4osan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Ellen Burstyn sai parhaan naisp\xc3\xa4\xc3\xa4osan Oscarin. Samana vuonna elokuvan kanssa ilmestyi dokumentti Italianamerican, jossa Scorsese k\xc3\xa4sitteli vanhempiensa kautta italialaisia maahanmuuttajia ja el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 New Yorkin Little Italyss\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nTaksikuski ja musiikkielokuvat\n_START_PARAGRAPH_\nNew Yorkissa Scorsese aloitti kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1975 ty\xc3\xb6skentelyn elokuvan Taksikuski (1976) parissa. Paul Schraderin k\xc3\xa4sikirjoitukseen perustunut elokuva tutki v\xc3\xa4kivallan luonnetta modernissa yhdysvaltalaisessa yhteiskunnassa. Sen p\xc3\xa4\xc3\xa4osassa oli De Niro, joka n\xc3\xa4ytteli ihmisyydest\xc3\xa4 syrj\xc3\xa4ytynytt\xc3\xa4 taksikuskia. Taksikuski sai loistavan vastaanoton, ja se voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla.  Elokuva sai my\xc3\xb6s nelj\xc3\xa4 Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaasta elokuvasta. Scorsese j\xc3\xa4i kuitenkin ilman ohjaajaehdokkuutta._NEWLINE_Kahden menestyselokuvan j\xc3\xa4lkeen Scorsese ryhtyi ty\xc3\xb6st\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n musikaalia. Vuonna 1977 ilmestynyt New York, New York oli Scorsesen ensimm\xc3\xa4inen merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 elokuva, joka ei saanut ylist\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 vastaanottoa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n jatkoi The Bandin kiitosp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 1976 tekem\xc3\xa4n j\xc3\xa4\xc3\xa4hyv\xc3\xa4iskeikan dokumenttielokuvan parissa. The Band in Concert \xe2\x80\x93 The Last Waltz ilmestyi (1978). Samana vuonna ilmestyi my\xc3\xb6s er\xc3\xa4st\xc3\xa4 tarinankertojaa k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4 dokumentti American Boy: A Profile of Steven Prince.\n_START_SECTION_\n1980-luku\n_START_PARAGRAPH_\nNyrkkeilydraama Kuin raivo h\xc3\xa4rk\xc3\xa4 valmistui vuonna 1980. Nyrkkeilij\xc3\xa4 Jake LaMottan omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kertaan perustunutta elokuvaa oli valmisteltu jo useamman vuoden, kunnes Scorsese aloitti sen ty\xc3\xb6st\xc3\xa4misen huhtikuussa 1979. De Niro voitti parhaan miesp\xc3\xa4\xc3\xa4osan Oscarin roolistaan LaMottana. Kaikkiaan Kuin raivo h\xc3\xa4rk\xc3\xa4 voitti kaksi Oscaria ja sai kuusi ehdokkuutta. Sen j\xc3\xa4lkeen Scorsese ja De Niro tekiv\xc3\xa4t kuuluisuutta k\xc3\xa4sitelleen satiirin Koomikkojen kuningas (1983)._NEWLINE_New York, New York, Kuin raivo h\xc3\xa4rk\xc3\xa4 ja Koomikkojen kuningas eiv\xc3\xa4t menestyneet elokuvateattereissa, joten Scorsese teki seuraavan elokuvansa Illasta aamuun (1985) itsen\xc3\xa4isesti. Se toi h\xc3\xa4nelle parhaan ohjaajan palkinnon Cannesissa. Scorsese aloitti kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1986 kauan odotetun Suurkaupungin hait -elokuvan jatko-osan kuvaamisen. Suurissa seteleiss\xc3\xa4 (1986) Paul Newman palasi biljardihuijari \xe2\x80\x9dFast\xe2\x80\x9d Eddie Felsonin rooliin ja voitti uransa ensimm\xc3\xa4isen Oscar-palkinnon._NEWLINE_Suuret setelit oli Scorsesen ensimm\xc3\xa4inen todellinen taloudellinen menestyselokuva, ja sen ansiosta h\xc3\xa4n pystyi kuvaamaan lopultakin elokuvan Kristuksen viimeinen kiusaus (1988). Scorsese oli yritt\xc3\xa4nyt tehd\xc3\xa4 usean vuoden ajan elokuvaa Nikos Kazantzakisin romaanista Viimeinen kiusaus. Aiempi tuotanto oli lakkautettu vuonna 1983. Ilmestytty\xc3\xa4\xc3\xa4n se her\xc3\xa4tti monissa kristityiss\xc3\xa4 n\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 Jeesuksen seksuaalisuuden kuvaamisesta.\n_START_SECTION_\nCoppolan jalanj\xc3\xa4ljill\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nScorsese teki yhden osion episodielokuvaan New York Stories (1989), jonka muut ohjaajat olivat Woody Allen ja Francis Ford Coppola. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Scorsese alkoi ty\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4 elokuvaa Mafiaveljet, joka perustui rikostoimittaja Nicholas Pileggin kirjaan ja k\xc3\xa4sitteli New Yorkin mafiaa. Se oli Scorsesen ja De Niron ensimm\xc3\xa4inen yhteinen elokuva Koommikkojen kuninkaan j\xc3\xa4lkeen, ja se toi Joe Pescille parhaan miessivuosan Oscarin hurjana mafian palkkamurhaajana._NEWLINE_Kuvatakseen Kristuksen viimeiset kiusaukset Scorsese oli luvannut tehd\xc3\xa4 Universal Picturesille my\xc3\xb6s yhden \xe2\x80\x9dkaupallisemman\xe2\x80\x9d elokuvan. Scorsese lunasti lupauksensa vuoden 1991 elokuvalla Cape Fear, joka oli uusintaversio J. Lee Thompsonin vuoden 1962 trillerist\xc3\xa4 Tuomitun kosto. Viattomuuden aika (1993) oli Scorseselta suunnanmouutos; se kertoi New Yorkin yhteiskunnallisista tavoista 1870-luvulla._NEWLINE_Casino (1995) k\xc3\xa4sitteli mafian nousua ja tuhoa Las Vegasissa 1970-luvulla. Samana vuonna ilmestyi Scorsesen Hollywoodin elokuvanteon kehityst\xc3\xa4 kuvannut dokumenttielokuva A Personal Journey with Martin Scorsese Through American Movies. Vuonna 1997 valmistunut Kundun k\xc3\xa4sitteli  14. dalai-laman el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntarinaa._NEWLINE_Scorseselle my\xc3\xb6nnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin el\xc3\xa4m\xc3\xa4nty\xc3\xb6palkinto vuonna 1997._NEWLINE_New Yorkin soraiseen nykyilmapiiriin Scorsese palasi elokuvassaBringing Out the Dead, jonka p\xc3\xa4\xc3\xa4osassa oli Nicolas Cage uupuneena hoitajana. Yhdysvaltain sis\xc3\xa4llissotaan sijoittunut Gangs of New York (2002) New Yorkin jengeist\xc3\xa4 oli ollut Scorsesen ajatuksissa jo noin 25 vuoden ajan. Se sai useita Oscar-ehdokkuuksia muttei voittanut yht\xc3\xa4\xc3\xa4n. Elokuvaa oli ollut k\xc3\xa4sikirjoittamassa Kenneth Lonergan, jonka esikoisohjauksen V\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4t yst\xc3\xa4v\xc3\xa4t (2000) Scorsese oli tuottanut._NEWLINE_Gangs of New Yorkissa ja Scorsesen seuraavassa elokuvassa Lent\xc3\xa4j\xc3\xa4 (2004) oli p\xc3\xa4\xc3\xa4osissa Leonardo DiCaprio, josta on tullut 2000-luvulla Scorsesen luotton\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4. Lent\xc3\xa4j\xc3\xa4ss\xc3\xa4 DiCpario n\xc3\xa4ytteli monimiljon\xc3\xa4\xc3\xa4ri Howard Hughesia, jonka nuoruudenvuosiin elokuva keskittyy. Vuonna 2004 Scorsese teki \xc3\xa4\xc3\xa4niroolin animaatioelokuvassa Hain tarina.\n_START_SECTION_\nViimein Oscar-palkinto\n_START_PARAGRAPH_\nScorsese sai vuonna 2005 ylist\xc3\xa4vi\xc3\xa4 kommentteja Bob Dylanista kertovasta, l\xc3\xa4hes nelituntisesta dokumentista No Direction Home: Bob Dylan (2005). Se k\xc3\xa4sitteli Dylanin el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 ja taiteellista kehittymist\xc3\xa4 Britanniassa j\xc3\xa4rjestettyjen historiallisten konserttien kautta. Draamaelokuviin Scorsese palasi seuraavana vuonna elokuvalla The Departed (2006), joka oli hongkongilaisen Mou gaan doun uudelleenfilmatisointi. DiCaprio esitti p\xc3\xa4\xc3\xa4osassa rikosj\xc3\xa4rjest\xc3\xb6\xc3\xb6n soluttautunutta poliisia, ja Scorsese voitti siit\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4n uransa ensimm\xc3\xa4isen Oscar-palkintonsa._NEWLINE_Scorsese palasi 2008 rockelokuviin, kun h\xc3\xa4n teki Rolling Stonesin New Yorkin -keikasta dokumentin Shine a Light. DiCaprion ja Scorsesen nelj\xc3\xa4s yhteisty\xc3\xb6 oli paranoidinen j\xc3\xa4nnityselokuva Suljettu saari (2010). Scorsese jatkoi 2010-luvulla dokumenttien tekemist\xc3\xa4 tunnetuista populaarikulttuurin hahmoista. Kirjailija Fran Lebowitzista kertonut elokuva Public Speaking ilmestyi vuonna 2010, henkil\xc3\xb6kohtainen kunnianosoitus ohjaaja Elia Kazanille, A Letter to Elia samana vuonna ja George Harrison -dokumentti George Harrison \xe2\x80\x93 Living in the Material World vuonna 2011._NEWLINE_Scorsesen ensimm\xc3\xa4inen 3D-elokuva oli Brian Selznickin lastenkirjasta sovitettu Hugo (2011). Vuonna 2013 Scorsese ohjasi elokuvan The Wolf of Wall Street, joka kertoo yhdysvaltalaisesta p\xc3\xb6rssimeklarista Jordan Belfortista. P\xc3\xa4\xc3\xa4osissa ovat muun muassa Leonardo DiCaprio, Jonah Hill ja Jean Dujardin. Scorsese sai elokuvasta parhaan elokuvan sek\xc3\xa4 ohjaajan Oscar-ehdokkuudet._NEWLINE_Scorsesen seuraava elokuva oli Silence, joka sai ensi-iltansa vuonna 2016. Sen p\xc3\xa4\xc3\xa4osissa ovat muun muassa Liam Neeson, Adam Driver ja Andrew Garfield. Vuonna 2019 ensi-iltansa sai Scorsesen elokuva The Irishman, jota olitiin suunniteltu yli 10 vuotta, mutta sen toteuttamista oli pitkitt\xc3\xa4nyt rahoituksen puuttuminen. Elokuva oli Scorsesen ensimm\xc3\xa4inen yhteisty\xc3\xb6 Robert De Niron ja Joe Pescin kanssa Casinon (1995) j\xc3\xa4lkeen.\n_START_SECTION_\nYksityisel\xc3\xa4m\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nScorsese on ollut naimisissa viidesti. H\xc3\xa4nen ensimm\xc3\xa4inen vaimo oli yliopistoaikainen kumppaninsa Laraine Marie Brennan, jonka kanssa h\xc3\xa4n oli naimisissa 1965\xe2\x80\x931971. Scorsesen toinen vaimo oli toimittaja Julia Cameron ja kolmas vaimo n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Isabella Rossellini, joka on Scorsesen suosikkiohjaajiin kuuluvan Roberto Rossellinin tyt\xc3\xa4r. Scorsesen ja Rosselinin liitto kesti 1979\xe2\x80\x931982. Scorsese meni vuonna 1985 naimisiin tuottaja Barbara De Finan kanssa. He erosivat vuonna 1991. Scorsesen viides vaimo on Helen Morris, jonka kanssa h\xc3\xa4n meni naimisiin hein\xc3\xa4kuussa 1999. Scorsesella on kolme tyt\xc3\xa4rt\xc3\xa4, Catherine syntyi ensimm\xc3\xa4isest\xc3\xa4 liitosta Laraine  Brennanin kanssa, Domenica liitosta Julia Cameronin kanssa ja kolmas tyt\xc3\xa4r Francesca syntyi marraskuussa 1999.\n_START_SECTION_\nTyyli ja merkitys\n_START_PARAGRAPH_\nScorsese on aikansa tunnetuimpia elokuvantekij\xc3\xb6it\xc3\xa4, ja h\xc3\xa4n oli suurelta osin m\xc3\xa4\xc3\xa4rittelem\xc3\xa4ss\xc3\xa4 yhdysvaltalaista modernia elokuvaa 1970- ja 1980-luvuilla. Scorsese on usein ilmaissut rakkautensa klassista Hollywood-elokuvaa. Sen lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4neen ovat vaikuttaneet ranskalaisen elokuvan uusi aalto ja New Yorkin 1960-luvun lopun underground-liike._NEWLINE_Scorsese tuntee syv\xc3\xa4llisesti elokuvan historiaa ja tukee sek\xc3\xa4 yhdysvaltalaisen ett\xc3\xa4 kansainv\xc3\xa4lisen elokuvan s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4mist\xc3\xa4. H\xc3\xa4n perusti 1990 The Film Foundationin, jonka p\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n\xc3\xa4 on suojella ja s\xc3\xa4il\xc3\xb6\xc3\xa4 elokuvan historiaa. Sen alaisuudessa toimiva World Cinema Project on entis\xc3\xb6inyt elokuvia yli 18 eri maasta._NEWLINE_Scorsesen tuotannossa keskeisess\xc3\xa4 asemassa ovat kaksi vastakkaista suuntausta. Toisena suuntauksena ovat rajut hahmotukset, jotka on otettu h\xc3\xa4nen kotikaupunkinsa New Yorkin nykytodellisuudesta. Toisen suuntauksen muodostavat genre-elokuvat. N\xc3\xa4ist\xc3\xa4 molemmissa korostuvat henkil\xc3\xb6kohtaiset visiot ja tarkkaan suunniteltu leikkaus. Scorsese toimi itsekin uransa alkuvaiheessa leikkaajana, ja h\xc3\xa4nen opiskelutoverinsa Thelma Schoonmaker on ollut Scorsesen leikkaajana koko t\xc3\xa4m\xc3\xa4n uran ajan._NEWLINE_Scorsese on ollut koko uransa ajan kiinnostunut dokumentista ja populaarimusiikista. H\xc3\xa4n on tehnyt useita dokumenttielokuvia ja tallentanut tunnettujen muusikoiden keikkoja. H\xc3\xa4n on ollut my\xc3\xb6s n\xc3\xa4ytellyiss\xc3\xa4 elokuvissaan uranurtaja populaarimusiikin k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4.'