b'\n_START_ARTICLE_\nTasavallan aukio (Jerevan)\n_START_PARAGRAPH_\nTasavallan aukio (armeniaksi: \xd5\x80\xd5\xa1\xd5\xb6\xd6\x80\xd5\xa1\xd5\xba\xd5\xa5\xd5\xbf\xd5\xb8\xd6\x82\xd5\xa9\xd5\xb5\xd5\xa1\xd5\xb6 \xd5\xb0\xd6\x80\xd5\xa1\xd5\xba\xd5\xa1\xd6\x80\xd5\xa1\xd5\xaf, my\xc3\xb6s: \xe2\x80\x9dHanrapetutyan hraparak\xe2\x80\x9d) on keskusaukio Kentron-nimisell\xc3\xa4 ydinalueella Armenian p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupungissa Jerevanissa.  Tasavallan aukio kuuluu keskusta-alueen t\xc3\xa4rkeimpiin n\xc3\xa4ht\xc3\xa4vyyksiin ja on kaupungin maamerkki._NEWLINE_Tasavallan aukio on alun perin kuulunut arkkitehti Aleksander Tamanjanin vuonna 1924 luomaan Jerevanin yleissuunnitelmaan. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 noin 3 hehtaarin kokoinen p\xc3\xa4\xc3\xa4aukio rakennettiin vuosina 1926\xe2\x80\x931958 ja museorakennus valmistui 1977. Vuosina 1940\xe2\x80\x931990 aukio, kuten useimmat neuvostoliittolaisten asutuskeskusten keskeiset avopaikat, oli "Leninin aukio", ja nykyinen nimi palautettiin johtajan patsaan poistamisen j\xc3\xa4lkeen vuonna 1991.  Ensin soikion muotoiseksi suunniteltu aukio on nykyisin taitava yhdistelm\xc3\xa4 puolisuunnikkaasta ja ovaalista , jonka keskiosaan rakennettu kivikuvio j\xc3\xa4ljittelee perinteist\xc3\xa4 armenialaista mattoa. Aukiota koristelee keskeisell\xc3\xa4 paikalla kansallisgallerian edess\xc3\xa4 sijaitseva  soiva suihkul\xc3\xa4hde. Aukion laidalla olevan Armenian hallituksen talon tornissa tasatunnein ly\xc3\xb6v\xc3\xa4 kello on yksi maan t\xc3\xa4rkeimpi\xc3\xa4 n\xc3\xa4ht\xc3\xa4vyyksi\xc3\xa4. _NEWLINE_Aukio on kaupungin liikenteen keskipiste  ja siell\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjestet\xc3\xa4\xc3\xa4n t\xc3\xa4rkeit\xc3\xa4 kansallisia seremonioita, kokoontumisia, juhlia ja paraateja, joista hienoimpina pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n 21. syyskuuta j\xc3\xa4rjestett\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 itsen\xc3\xa4isyysp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n sotilasparaatia.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nArkkitehti Aleksander Tamanjan saapui Pietarista Jerevaniin vuonna 1919. Siihen menness\xc3\xa4 t\xc3\xa4t\xc3\xa4 asutuskeskusta oli rakennettu ja kehitetty vuonna 1855 luodun, Ebenezer Howardin puutarhakaupungin ihanteita noudattavan ja vuosina 1906\xe2\x80\x931911 kaupungin teknikon B. Megrabovin (Mehrabjan) toimesta p\xc3\xa4ivitetyn yleissuunnitelman mukaisesti. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 yleiskaava sis\xc3\xa4lsi kilometrin laajuisia konsentrisia rinkej\xc3\xa4 asuintaloineen ja niiden v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 1\xe2\x80\x932 metri\xc3\xa4 leveit\xc3\xa4 katuja. Puutarhakaupungin suhteellisen harvan asukastiheyden periaatetta seuraten t\xc3\xa4m\xc3\xa4 paikkakunta mahdollisti elinpaikan vain 32 tuhannelle ihmiselle. Tuohon aikaan uusimman v\xc3\xa4est\xc3\xb6nlaskennan mukaan Jerevanissa asukkaita oli noin kolmekymment\xc3\xa4 tuhatta, mutta t\xc3\xa4h\xc3\xa4n ei kuitenkaan ollut laskettu niit\xc3\xa4 seitsem\xc3\xa4\xc3\xa4kymment\xc3\xa4viitt\xc3\xa4tuhatta armenialaista, jotka olivat paenneet Turkissa vuonna 1915 toteutettua joukkotuhontaa. Eritt\xc3\xa4in raskaiksi koituivat vuodet 1915\xe2\x80\x931921, jolloin suhteellisen lyhyess\xc3\xa4 ajassa t\xc3\xa4m\xc3\xa4 pikkukaupunki oli ylikansoitettu ja jossa ihmiset joutuivat asumaan taivasalla ankarissa v. 1918\xe2\x80\x931919 talvioloissa, n\xc3\xa4l\xc3\xa4nh\xc3\xa4d\xc3\xa4n ja pilkkukuume-epidemian kourissa. Tamanjan p\xc3\xa4\xc3\xa4tti rakentaa uuden Jerevanin, ei pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n modernin, vain uusinta urbaanirakennustaidetta toteuttaen, p\xc3\xa4\xc3\xa4hyvein\xc3\xa4 kaupungin puutarharakenne ja n\xc3\xa4kym\xc3\xa4t Ararat vuoristolle. Jerevanin uudella yleissuunnitelmalla oli kaksi perussuuntausta: se on puutarhakaupunkien klusteri, joka voisi tarjota asuinpaikan jopa 250\xc2\xa0000 asukkaalle, ja joka laajentuu etel\xc3\xa4\xc3\xa4n, kohti Araratia._NEWLINE_Puna-armeija saapui Jerevaniin marraskuussa 1920. Bol\xc5\xa1evikkien saapuessa kaupungin asukkaiden elintaso korjaantui, kun alettiin j\xc3\xa4lleen rakentaa taloja. Kunnallispalveluista toimintansa aloittivat katujen puhtaanapito ja kasteluverkkojen kunnossapito. Kaupungin yleissuunnitelmaan vaikuttivat monet muutokset sen j\xc3\xa4lkeen, kun Jerevanin p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupunki-status vahvistettiin vuonna 1923. Tamanjanin symboliikkaan kuulunut Ararat-vuoristo ei kuulunut en\xc3\xa4\xc3\xa4 Armenialle, ja kaupungin n\xc3\xa4htiin seuraavan 15 vuoden aikana kasvavan noin 150 tuhannen asukkaan kotipaikaksi. Lopullinen yleiskaava hyv\xc3\xa4ksyttiin jo huhtikuussa 1924. Siin\xc3\xa4 kolme keh\xc3\xa4katua ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6iv\xc3\xa4t kaupungin keskustaa. T\xc3\xa4rkein\xc3\xa4 komposiittisolmuina puutarhakaupungin arkkitehtuurin ja suunnittelun rakenteessa olivat Pohjoisen prospektilla (Avenuella) yhdistetyt Oopperateatterin (my\xc3\xb6s Teatterin tai Vapauden) ja Tasavallan aukiot. Ne olivat kaupunkiel\xc3\xa4m\xc3\xa4n kaksi keskeist\xc3\xa4 aukiota, joiden yhdistelm\xc3\xa4n piti symboloida valtiovallan ja luovuuden yhteenkuuluvutta. Tasavallan aukion n\xc3\xa4htiin kehittyv\xc3\xa4n sek\xc3\xa4 kaupungin ett\xc3\xa4 koko maan hallinnolliseksi keskukseksi, mit\xc3\xa4 korostamassa olivat hallitustalo ja ministeri\xc3\xb6t. Keskusaukion olennaisimman ominaisuuden mukaisesti t\xc3\xa4st\xc3\xa4 auringons\xc3\xa4tein\xc3\xa4 erkanevat kolme p\xc3\xa4\xc3\xa4katua kohti etel\xc3\xa4\xc3\xa4. Er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaisena akselina toimineen Pohjoisen Avenuen oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 ponkahtaa Tasavallan aukiolla sijaitsevan hallitustalon korkean kupolin yli, jota loppujen lopuksi ei valmistunutkaan, ja jatkua rautatieaseman aukiolle. Akselin suunta pysyi edelleen kohti palauttamistoiveiden kansallista kohdetta Araratia. Yleiskaavassa m\xc3\xa4\xc3\xa4riteltiin aukion ja rakennusten ominaisuudet. Tasavallan aukion kansanomaisuutta Tamanjan korosti sill\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 sen etel\xc3\xa4osan piti muistuttaa Rooman Piazza del Popoloa, m\xc3\xa4\xc3\xa4rittelem\xc3\xa4tt\xc3\xa4, johtuuko italialainen nimi l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 kasvavista Populus-puista tai aukion reunalla sijaitsevasta Santa Maria del Popolo -kirkosta, mutta ollessaan ilmeisesti tiet\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6n siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 1800-luvun alkuun asti Piazza del Popolo oli julkisten teloitusten paikkana. Aukion pohjoisen alueen arkkitehti j\xc3\xa4tti paljonkin ep\xc3\xa4selv\xc3\xa4ksi._NEWLINE_Aukion soikea keskiosa rakennettiin jo 1930. Vuosina 1934\xe2\x80\x931936 rakennettiin Abovjanin kadulle "Lasten maailma" -rakennus, joka alkoi tukkia ulosk\xc3\xa4ynti\xc3\xa4 Pohjoiselta Avenuelta Tasavallan aukiolle. Tamanjanin kuollessa vuonna 1936 tilanne aukiolla oli seuraava: rakenteilla oli hallitustalo, josta kellotorninsiipi ilman kelloa oli saatu p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6kseen. Etel\xc3\xa4mp\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli jo vuonna 1935 rakennettu posti. Aukeaman keskeinen osa oli raivattu valmiiksi ja tilaa oli saatu purkaamalla sotilaallisen komendatuurin kaksikerroksinen toimistorakennus kellotorneineen. Vuoden 1936 lopuksi purettiin Egiazarovin maanalaiset saunat, yksikerroksinen elokuvateatteri \xe2\x80\x9dProletar\xe2\x80\x9d, lastentarha, kes\xc3\xa4ravintola "Pti-\xc5\xa0antan", useita kauppoja, myym\xc3\xa4l\xc3\xb6it\xc3\xa4 ja asuintaloja, samoin hotelli "Ranska". Kaikkea Tamanjanin kuoleman j\xc3\xa4lkeen rakennettua on pidetty h\xc3\xa4nen suunnitelmaansa v\xc3\xa4\xc3\xa4rist\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4. Vuonna 1937 suurin osa Jerevanin kaupungin keulahahmoista joutui  Stalinin vainon uhreiksi ja viel\xc3\xa4 40-luvulla Jerevan pysyi p\xc3\xa4\xc3\xa4osin vanhana kaupunkina yksi- tai kaksikerroksisine savirakennuksineen. Siihen menness\xc3\xa4 aukio oli suorakulmainen tyhj\xc3\xa4 avoin tila Jerevanin keskustassa, jonka laidalla oli keskener\xc3\xa4inen hallitustalo ja sit\xc3\xa4 vastap\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4 seisoi Leninin muistomerkki. Isoja muutoksia yleiskaavaan loi Tamanjan-kriittinen tasavallan p\xc3\xa4\xc3\xa4mies Grigori Arutinov (Grigor Harutyunyan), jonka mielest\xc3\xa4 arkkitehdin luomus ei t\xc3\xa4ytt\xc3\xa4nyt modernin p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupungin vaatimuksia. H\xc3\xa4n vaati arkkitehdeilta useita muutoksia yleiskaavaan: laajentaa ja suoristaa katuja, laittaa ja purkaa rakennuksia ja laakioita. Nykyiset kasvonsa aukio sai vasta 1970-luvulla, jolloin sen Piazza del Poppolon tyylist\xc3\xa4 etel\xc3\xa4osaa ei voitu en\xc3\xa4\xc3\xa4 toteuttaa. Menossa oli erilainen aika, jolloin rakentamatta j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t kaksi symmetrist\xc3\xa4 kirkkoa. _NEWLINE_Neuvostoaikana Jerevanista kasvoi kuitenkin yli miljoonan asukkaan monikulttuurinen metropoli, jonka keskusta rakennettiin kokonaan uusiksi. Lopputulosta pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n Tamanjanin lis\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4n armenialiseen 400\xe2\x80\x93600-lukujen kulta-aikaan ja juurille paluuta edustavan kansallisen tyylin, ornamentiikan ja dekoratiivisten kivikaiverrusten ja Pietarin uusklassisismin onnistuneena sekoituksena. Todellisuudessa Jerevanista ei tullut yhden arkkitehdin kaupunkia, vaan sinne rakennettiin rakennuksia, joiden luonne ja sijainti eiv\xc3\xa4t vastaaneet Tamanjanin yleissuunnitelmaa. Pohjoista avenueta ei voitu en\xc3\xa4\xc3\xa4 rakentaa aukiolle saakka, koska v\xc3\xa4liin oli noussut kansallisgallerian rakennus. Alun perin soikeana suunnitellun aukion valmistumiseen vaikuttaneiden l\xc3\xa4hialueiden ominaisuuksien ansiosta muotoutui merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti monimutkaisempi, ovaalin ja puolisuunnikkaan yhdistelm\xc3\xa4. Kaunis ajatus Piazza del Popolosta on pysynyt paperilla. Historiamuseon ja kansallisgallerian valmistumista my\xc3\xb6t\xc3\xa4 70-luvulla aukio sai lopullisen yhten\xc3\xa4isen muodon, jota pidettiin kaavailtua laajempana ja symmetrisemp\xc3\xa4n\xc3\xa4, jopa Rooman Pietarinaukiota muistuttavana alueena. _NEWLINE_Joidenkin l\xc3\xa4hteiden mukaan Neuvostoliiton aikakautena aukiolle suunniteltiin useita hankkeita. 1980-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 Jerevanin kaupunginjohtajan Murad Muradjanin toimistolla k\xc3\xa4siteltiin piirustuksia, jotka kertoivat aikomuksesta syvent\xc3\xa4\xc3\xa4 aukion soikeaa keskiosaa ja rakentaa sinne maanalainen kauppa- ja viihdekeskus, jossa on elokuvateatteri ja autotalli. Arkkitehtien perehtyess\xc3\xa4 ehdotukseen ei sit\xc3\xa4 kuitenkaan voitu toteuttaa, koska maaper\xc3\xa4 ei ollut riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n vakaa. Saman vuosikymmenen lopulla Armenian kommunistisen puolueen sanomalehdess\xc3\xa4 julkaistiin artikkeli, jonka kirjoittaja ehdotti alueen "parantamista" mm. siirt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Leninin patsaan aukion pohjoiseen osaan vesialtaan eteen, katse etel\xc3\xa4\xc3\xa4n. Keskelle vesiallasta ehdotettiin er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaista polkua vierailijoiden p\xc3\xa4\xc3\xa4sy\xc3\xa4 varten taidegallerian kolmannessa kerroksessa sijaitsevasta vallankumouksen museosta suoraan johtajan patsaan luo. Antropologi Levon Abrahamjanin mukaan kyseinen hankeidea ja sen ymp\xc3\xa4rill\xc3\xa4 k\xc3\xa4ydyt voimakkaat keskustelut olivat johtuneet noina vuosina Moskovasta annetusta vaatimuksesta perustaa jokaisen sosialistisen tasavallan p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupungin keskusaukiolle Leninin museo. Tilanteen pelasti Jerevanissa jo toimiva vallankumouksen museo, jonka n\xc3\xa4htiin riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n hyvin yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n keskeist\xc3\xa4 leninistis-kommunistista symboliikkaa._NEWLINE_Vaikka tasavallan aukio ei saanut koskaan Tamanjanin suunniteltua muotoa, sit\xc3\xa4 silti pidettiin jopa Neuvostoliiton hienoimpana ja voidaan pit\xc3\xa4\xc3\xa4 edelleen neuvostoaikakauden arkkitehtuurin parhaimpana esimerkkin\xc3\xa4. Sittemmin aukiolla restauroitiin ja laajennettiin jalkak\xc3\xa4yt\xc3\xa4vi\xc3\xa4, uudelleenp\xc3\xa4\xc3\xa4llystettiin ajokaista keskell\xc3\xa4 aukiota, Leninin patsas korvattiin j\xc3\xa4ttim\xc3\xa4isell\xc3\xa4 n\xc3\xa4yt\xc3\xb6ll\xc3\xa4 jne. Ja vaikka Tamanjan oli erilaisten juhlallisuuksien j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4misen suunnittellut oopperateatterin (eli Vapauden) aukiolle, nykyisin Tasavallan aukiolla vietet\xc3\xa4\xc3\xa4n uudenvuodenjuhlia, kouluvuoden p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4j\xc3\xa4isi\xc3\xa4 ja kansallisp\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4, ja se on Jerevanin kaikkien kokoontumisten ja tilaisuuksien tapahtuma- ja viime aikoina jopa konserttipaikkana, mm. Armenian tasavaltalaispuolueen vaalitilaisuudessa v. 2012. _NEWLINE_Vuonna 2003 Tasavallan aukiolla aloitettiin maisemointity\xc3\xb6t, jolloin kaivaust\xc3\xb6iden yhteydess\xc3\xa4 tuli esille kiviseini\xc3\xa4, laatat punaista ja mustaa tuffia, vesijohtoja ja savikannujen j\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksi\xc3\xa4. Odottamaton havainto antoi syyt\xc3\xa4 arkeologisiin kaivauksiin ja tutkimuksiin, jonka aikana tehtiin kolme avokaivantoa ja l\xc3\xb6ydettiin my\xc3\xb6s j\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksi\xc3\xa4 1600-luvun kellareista. Tutkimukset suoritettiin suhteellisen lyhyess\xc3\xa4 ajassa, ja koska aukion piti olla uudelleen k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kunnossa, kaivaukset j\xc3\xa4\xc3\xa4dytettiin ja l\xc3\xb6yd\xc3\xb6kset peitettiin paksun hiekkakerroksen alle.\n_START_SECTION_\nKeskeisimm\xc3\xa4t rakennukset\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4\xc3\xa4aukiota ympyr\xc3\xb6i ainutlaatuinen arkkitehtoninen kokonaisuus, joka koostuu viidest\xc3\xa4 rakennuksesta: hallitustalosta eli valtioneuvoston linnasta symmetrisesti l\xc3\xa4nteen ja it\xc3\xa4\xc3\xa4n sijoitetuista ministeri\xc3\xb6ist\xc3\xa4, museosta ja Mariott Armenia -hotellista. _NEWLINE_Sosialistisen realismin hallitsemina vuosinakin Tamanjanin onnistui suunnitelmiensa p\xc3\xa4\xc3\xa4piirteiss\xc3\xa4 pit\xc3\xa4\xc3\xa4 keskiaikaisessa Armeniassa 400\xe2\x80\x93600-luvulla kest\xc3\xa4neen kulta-ajan arkkitehtuuri, jolle ominaiset historialliset hellenistiset ja syyrialaiset viittaukset n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4t h\xc3\xa4nen 1930\xe2\x80\x931950-luvun julkisivujen kaavailussaan. Suuntauksessa suuri rooli on kaksoispilareilla, joiden p\xc3\xa4iss\xc3\xa4 yhteinen kapiteeli, ja kaarilla, joissa korotetut keskiosat. Rakennusten ja niiden julkisivujen tyyliseikkoihin kuuluvat suuret kaariportaalit, runsaasti joko holvikaaria tai veistoksin koristeltuja friisej\xc3\xa4, my\xc3\xb6s rakennuksien sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4, kuten esimerkiksi ulkoministeri\xc3\xb6n rakennuksen kirjakaupassa, perinteisen\xc3\xa4 armenialaisena koristemaalauksena, veistona ja hienovaraisena dekoraationa. Aukion viidest\xc3\xa4 nelj\xc3\xa4 rakennusta rakennettiin vuosina 1926 ja 1958, viides, museorakennus valmistui vuosina 1975\xe2\x80\x931977. Varhaisemmat rakennukset ovat neoklassista arkkitehtuuria armenialaisella s\xc3\xa4vytyksell\xc3\xa4. Hieman my\xc3\xb6h\xc3\xa4isemm\xc3\xa4t ulkoministeri\xc3\xb6n ja taidegallerian rakennukset ovat modernistisia j\xc3\xa4ljitelmi\xc3\xa4, joille omaper\xc3\xa4isyytt\xc3\xa4 luovat veistetyt koristeet neo-armenialaisessa hengess\xc3\xa4. Aukion klassisen monumentaalinen ja pitk\xc3\xa4lti perinnett\xc3\xa4 elvytt\xc3\xa4v\xc3\xa4 arkkitehtuuri on p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4n luonnonkiven, tuffin sanelema. Pintamateriaalina k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 on varsinkin valkoinen ja vaaleanpunainen felsinen tuffi, jonka ansiosta Jerevania kutsutaan usein "vaaleanpunaiseksi kaupungiksi". Rakennusten sokkelit ovat basalttia. Museon edess\xc3\xa4 on musikaalinen suihkul\xc3\xa4hde, jonka eriv\xc3\xa4riset valot tehostavat taiteellista vaikutelmaa, ja aukion soikeaa osaa koristaa mosaiikki.\n_START_SECTION_\nHallitustalo\n_START_PARAGRAPH_\nArmenian hallitusrakennuksen on suunnitellut arkkitehti Aleksander Tamanjan, josta h\xc3\xa4nelle v. 1942 my\xc3\xb6nnettiin postuumisti Neuvostoliiton valtion palkinto. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 ns. valtioneuvostolinna nro 1 rakennettiin alun perin Armenian Kansankomissariaattia varten ja sen ensimm\xc3\xa4inen vaihe, luoteinen siipi valmistui vuonna 1929. Lilasta ja vaaleanpunaisesta kivest\xc3\xa4 rakennettu talo on pohjaratkaisultaan monikulmio, johon kuuluu sis\xc3\xa4piha. Rakennukselle on ominaista kansallinen koloriitti. Sen julkisivun pylv\xc3\xa4\xc3\xa4t ja kaaret ovat kaiverruksin koristeltuja. P\xc3\xa4\xc3\xa4aukiolle ilmeen piti luoda ennen kaikkea sen suuri, kolmitasoinen ja py\xc3\xb6re\xc3\xa4 tornimainen sis\xc3\xa4\xc3\xa4ntuloaula, jonka yksityiskohdissa palattiin 600-luvulta olevan Zvartnotsin kirkon tyyliin. Kohteen monipuolisempaan ty\xc3\xb6skentelyyn k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6notto oli vaatinut rakennuksen integroitua suunnittelua entist\xc3\xa4 mahtavammaksi vuosien 1932 ja 1936 aikana. Niiden uusien piirustuksien mukaisesti rakennuksen keskiosaan oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 pystytt\xc3\xa4\xc3\xa4 pitempi sylinterim\xc3\xa4inen osa ep\xc3\xa4s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6lliseen viisikulmiomuotoon toimimaan siipi\xc3\xa4 yhdist\xc3\xa4vien k\xc3\xa4yt\xc3\xa4vien er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaisena solmukohtana. Tamanjanin luomaa rakennustaidetta ei kuitenkaan kokonaan voitu toteutettaa, koska silloin hallitustalon laajuuden ja loiston n\xc3\xa4htiin olevan ristiriidassa ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6ivien rakennusten kanssa. Hallitustalo rakennettiin siis ilman 60 metrin korkuista tornimaista aularakennusta ja t\xc3\xa4m\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksen otti vastaan Armenian keskuskomitean ensimm\xc3\xa4inen sihteeri G. Arutinov vuonna 1938. H\xc3\xa4n piti tarpeellisena v\xc3\xa4hent\xc3\xa4\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti rakennuksen tilavuutta ja nopeuttaa pitkittynytt\xc3\xa4 loppuunrakentamista. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s johti tarpeeseen muuttaa projektia, jolloin sit\xc3\xa4 ty\xc3\xb6t\xc3\xa4 jatkoi arkkitehdin poika Gevorg Tamanjan. H\xc3\xa4n poisti korkean keskiosan, mutta lis\xc3\xa4si it\xc3\xa4siipeen laajennetun kokous- ja juhlasalin auloineen. Rakennusty\xc3\xb6t keskeytettiin vuonna 1941 eik\xc3\xa4 hallitustalon pohjois- ja it\xc3\xa4osien monimutkaisuus koskaan her\xc3\xa4nnyt eloon. Talo valmistui vuonna 1955. Hallitustaloa koristavat Moskovassa valmistettu ja vuonna 1941 Jerevaniin tuotu kello, halkaisijaltaan 4 metri\xc3\xa4, viisarien pituudet 188 ja 170 cm, ja Martiros Sarianin suunnittelema Armenian sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna.\n_START_SECTION_\nUlkoministeri\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1940 arkkitehti ja arkkitehtuurin historioitsija N. Tokarski ehdotti toisenkin hallintorakennuksen rakentamista Tasavallan aukiolle. Suunnittelu annettiin arkkitehti Samvel Safarjanin teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi, mutta sodan puhjetessa vuonna 1941 uudistusty\xc3\xb6t pys\xc3\xa4htyiv\xc3\xa4t kokonaan. Sek\xc3\xa4 hallitustalon ett\xc3\xa4 alueen muiden rakennuksien rakennust\xc3\xb6it\xc3\xa4 jatkettiin sodan j\xc3\xa4lkeen, jolloin maan hallituksella ei ollut rahaa rakennuttaa kauniita taloja. Silloin resurssit kuuluivat osuustoiminnallisille ja konjakin tuottajille. Sen vuoksi S. Safarjan yhdess\xc3\xa4 nuorten arkkitehtien V. Arev\xc5\xa1atjanin ja R. Israeljanin suunnitteli Abovjanin ja Buzandin katuja p\xc3\xa4in olevan siiven yritysliittym\xc3\xa4lle \xe2\x80\x9dArarat\xe2\x80\x9d ja rakennuksen puoliympyr\xc3\xa4n muotoisen osan, jossa 1996 alkaen on ulkoministeri\xc3\xb6, tuottajien osuuskunnille, my\xc3\xb6hemmin Armenian teollisuusneuvostolle (Armpromsovetille). T\xc3\xa4t\xc3\xa4 vuonna 1955 rakennettua taloa kutsutaan my\xc3\xb6s "Valtioneuvostolinnaksi nro 2". Kumpaakin valtioneuvostolinnaa pidettiin jo keskener\xc3\xa4isin\xc3\xa4 arkkitehtonisilta ominaisuuksiltaan luontevasti yhteen sulautuvina. Niill\xc3\xa4 on niin samankaltaisuutta kuin veistotaiteellisten arvojen ja hillityn plastisen sommittelun tarjoamaa eroavuutta.  S. Safarjan on k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4nyt suurta suosiota saavuttaneita, postmodernismista innoituksensa saaneita koristetekniikan uutuuksia kuten funktionalistisen vaaleaa ja kermaista v\xc3\xa4rityst\xc3\xa4, kaaria, kapeita ampuma-aukkoikkunoita ja symmetriaa.\n_START_SECTION_\nKansallisgalleria ja museo\n_START_PARAGRAPH_\nViel\xc3\xa4 vuonna 1935 historiamuseo, taidegalleria, konserttisali ja Armenian kirjallisuusmuseo sijaitsivat kaksikerroksisessa mustassa, keskusaukiolle sivuttain olleessa Kulttuuritalon nimell\xc3\xa4 tunnetussa rakennuksessa, josta kehittyi jotain enemm\xc3\xa4n kuin entinen kymnaasi. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 vuonna 1913 (tai 1916) arkkitehti V. Simonjanin suunnittelemana rakennettu talo kuului purettavaksi kaupungin l\xc3\xa4nsi- ja it\xc3\xa4osia yhdist\xc3\xa4v\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4kadun tielt\xc3\xa4, mutta 40-luvun lopussa \xe2\x80\x93 50-luvun alussa G. Arutinovin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksell\xc3\xa4 arkkitehti Mark Grigorjanin teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi annettiin kulttuuritalon j\xc3\xa4lleenrakentaminen. Samalla museoiden ja gallerian kokoelmat kasvoivat ja rakennus yh\xc3\xa4 v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n t\xc3\xa4ytti n\xc3\xa4yt\xc3\xb6sten esillepano- ja varastojen laajentamisvaatimuksia. 50-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 G. Arutinov p\xc3\xa4\xc3\xa4tti, ettei ole tarvetta purkaa p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallista rakennusta, vaan lis\xc3\xa4t\xc3\xa4\xc3\xa4n siihen kolmas kerros, ja muutetaan aukiolle n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4n julkisivun yksityiskohtia. Samalla h\xc3\xa4n kielsi arkkitehtien ehdottaman kolmitasoisen py\xc3\xb6re\xc3\xa4n keskiosan ja sen kupolin rakentamisen. Museot jatkoivat kuitenkin kasvuaan, jolloin historiamuseosta haarautui vallankumouksen museo ja gallerian holveihin ker\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi kymmeni\xc3\xa4 tuhansia maalauksia. 60-luvun lopussa arkkitehdit M. Grigorjan yhdess\xc3\xa4 A. Ghazarjanin ja M. Rostomjanin kanssa aloitti suunnittelun ja 70-luvun alussa palattiin rakentamisen pariin. Virallisesti rakennus otettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n vuonna 1976, mutta uusi n\xc3\xa4yttely oli valmis vasta seuraavana vuonna 1977. Nykyisin historiamuseo on ker\xc3\xa4nnyt jo l\xc3\xa4hes puoli miljoonaa Armenian kulttuuriperint\xc3\xb6\xc3\xb6n kuuluvaa n\xc3\xa4yttelyesinett\xc3\xa4 esihistoriasta nykyp\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n. Samassa rakennuksessa on 56 -salinen kansallisgalleria ja pohjakerroksessa sijaitsee 25. joulukuuta v. 2005 virallisesti Arno Babad\xc5\xbeanjanin mukaan nimetty konserttisali, sis\xc3\xa4\xc3\xa4nk\xc3\xa4ynti on Abovjanin kadulta. Salia korjattiin vuosina 1953, 1961 ja 1977. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n aukion koillisreunalla sijaitsevan valkoisella kivell\xc3\xa4 vuoratun rakennuksen etupiha koristeltiin suurella lammella suihkul\xc3\xa4hteineen.\n_START_SECTION_\nLiikenne- ja viestint\xc3\xa4ministeri\xc3\xb6 ja posti\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1953\xe2\x80\x931954 aukion etel\xc3\xa4laidalla aloitettiin viel\xc3\xa4 yhden, nykyisen liikenne- ja viestint\xc3\xa4ministeri\xc3\xb6n talon rakentaminen, jolloin aukion arkkitehtonisen kokonaisuuden muodostuminen alkoi l\xc3\xa4hesty\xc3\xa4 loppuvaihettaan. Se oli alun perin ammattiliittojen neuvoston talo ja valmistui vuonna 1956. Arkkitehtien Mark Grigorjan ja Eduard Sarapjan piti ratkaista vaikea teht\xc3\xa4v\xc3\xa4: toisaalta oli v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6nt\xc3\xa4 s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4\xc3\xa4 kehittyv\xc3\xa4lle aukiolle ennen kaikkea hallitustalon sanelema laajuus, ja toisaalta oli jotain teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 kokonaisuuteen varsin sopimattoman postirakennuksen suhteen, joka sijaitsee hallitustalosta etel\xc3\xa4\xc3\xa4n ja rakennettiin vuonna 1935. Posti kunnostettiin vuosina 1954\xe2\x80\x931956, mutta koska sen tummans\xc3\xa4vyist\xc3\xa4 kivivuoria ei voinut verrata edes arkkitehtuuriltaan l\xc3\xa4heiseen hallitustaloonkaan, pidettiin sen arkkitehtonista ratkaisua aukion rakennuskannan yhten\xc3\xa4isyyden s\xc3\xa4rkij\xc3\xa4n\xc3\xa4. Tamanjanin kaavan mukaan postin ja ammattiliittojen neuvoston rakennuksien v\xc3\xa4liin oli j\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4v\xc3\xa4 katu, jolta avautuisivat n\xc3\xa4kym\xc3\xa4t Araratille. Koska samalla hallitustalon n\xc3\xa4htiin yhteensopivan sit\xc3\xa4 vastap\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4 olevan kahden sijasta yhden rakennuksen kanssa, ehdottivat arkkitehdit peruskorjatun postin ja ammattiliittojen neuvoston rakennuksen julkisivujen yhdist\xc3\xa4mist\xc3\xa4 korkealla kaarella kadun yli. Itse katua ei kuitenkaan rakennettu, koska sen arvioitiin riitt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4n puutteellisesti j\xc3\xa4sentelev\xc3\xa4n aukiolta etel\xc3\xa4\xc3\xa4n p\xc3\xa4in j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t asuinkorttelit, eik\xc3\xa4 50-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4yl\xc3\xa4ksi kehittynyt Tigranes Suuren katu ollut jollakin kapealla rinnakkaiskadulla toistamisen tarpeessa. 70-luvulla t\xc3\xa4m\xc3\xa4n rakentamattoman kadun viimeiset mahdollisuudet vei harmaa ja tyls\xc3\xa4 asuinrakennus.\n_START_SECTION_\nHotelli Marriott Armenia\n_START_PARAGRAPH_\nT\xc3\xa4m\xc3\xa4 9-kerroksinen hotelli tunnettiin aiemmin nimelt\xc3\xa4 "Armenia" Joidenkin l\xc3\xa4hteiden mukaan hotellin rakentaminen alkoi vuonna 1950 ja ovensa se avasi vuonna 1958. Rakennuksen arkkitehtina oli Mark Grigorjan, jonka lapsenlapsen mukaan hotelli "Armenia" on viimeisen\xc3\xa4, vuodesta 1959 alkaen suunniteltu rakennus. Sen rakennusty\xc3\xb6t p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyiv\xc3\xa4t vuonna 1965, jolloin se yhdess\xc3\xa4 samoina vuosina kunnostetun liikenne- ja viestint\xc3\xa4minister\xc3\xb6n rakennuksen kanssa antoi aukion arkkitehtoniselle kokonaisuudelle lopulliset m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4t. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 vaaleanpunainen, neoklassistinen tuffitalo valtavine py\xc3\xb6r\xc3\xb6kaareineen ja korkeine pylv\xc3\xa4ikk\xc3\xb6ineen  kuului Neuvostoliiton aikoina Inturist-yhti\xc3\xb6lle, joka sai matkailijoita kaikkialta Neuvostoliitosta ja jopa muualta maailmalta. Kommunismin loppuvaiheessa hotelli j\xc3\xa4i pois k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4. Vasta 1990-luvun alun kriisin p\xc3\xa4\xc3\xa4tytty\xc3\xa4 ja matkailutoiminnan uudelleen elpyess\xc3\xa4 hotellissa tehtiin kunnostust\xc3\xb6it\xc3\xa4. Vuonna 1998 hotelli yksityistettiin ja vuonna 2002 sen osti yhdysvaltalainen yritys, joka korjautti siit\xc3\xa4 kansainv\xc3\xa4lisen luokitteluj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n mukaisen 4 t\xc3\xa4hden majoituspaikan. Eri l\xc3\xa4hteiden mukaan hotellissa on yksi 585 neli\xc3\xb6n juhlasali, 7\xe2\x80\x9310 kokoustilaa, 215\xe2\x80\x93259 huonetta, joista sviittej\xc3\xa4 11\xe2\x80\x9314, ja joista on n\xc3\xa4kym\xc3\xa4t kaupungille tai kohti Araratia.\n_START_SECTION_\nViel\xc3\xa4 Leninin patsaasta\n_START_PARAGRAPH_\nLeninin patsas sijaitsi Tasavallan aukion etel\xc3\xa4osassa, tarkemmin sen lounaiskulmassa, jossa johtajan katse oli kohti p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupunkia Moskovaa. Jos Lenin olisi seisonut aukion pohjoispuolella, h\xc3\xa4nen kasvonsa olisivat olleet kohti Turkkia ja h\xc3\xa4nen esille nostettu k\xc3\xa4tens\xc3\xa4 olisi osoittanut tiet\xc3\xa4 valoisaan tulevaisuuteen siin\xc3\xa4 islamilaisessa maassa. Avoin kilpailu Leninin patsaasta julistettiin vuonna 1938 ja siihen osallistujia oli kymmeni\xc3\xa4 koko Neuvostoliitosta. Yhten\xc3\xa4 ehtona oli se, ett\xc3\xa4 muistomerkin kokonaiskorkeuden piti olla 18 metri\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 tarkoitti, ett\xc3\xa4 Leninin on oltava v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n 7 metri\xc3\xa4 sointuakseen jalustan korkeuden kanssa. Ty\xc3\xb6 oli toimitettava kaupunginvaltuuston arkkitehtisuunnitteluosastolle 15. maaliskuuta 1939 menness\xc3\xa4. Muistomerkin kehitt\xc3\xa4mis- ja toteuttamishankkeen sai n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4 kuvanveist\xc3\xa4j\xc3\xa4 Sergei Merkurov. Kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1939 arkkitehdit Levon Vardanov ja Natalia Paremuzova aloittivat patsaan jalustan suunnitteluty\xc3\xb6t. Jalustaa oli rakentamassa kokenut muurari Ukrainasta, joka oli aikaisemmin ty\xc3\xb6skennellyt oopperatalon rakennusty\xc3\xb6maalla. Patsas on pronssia ja graniittia. T\xc3\xb6it\xc3\xa4 tehtiin kellon ymp\xc3\xa4ri ja johtajan patsas sijoitettiin paikoillensa 24. marraskuuta 1940, jolloin tuli 20 vuotta Neuvostovallan voitosta Armeniassa. Lopputulos oli yksi parhaimmista Leninin patsaista Neuvostoliitossa._NEWLINE_Kahdesti vuodessa, vappuna ja lokakuun vallankumouksen vuosip\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 7. marraskuuta patsaan korokkeelle asettui ministerineuvosto, joka avasi sotilasparaatin. Sotilaallisia vappuparaateja j\xc3\xa4rjestettiin vuoteen 1969, jolloin Moskovassa p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin, ett\xc3\xa4 sen on oltava ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enparaati. Vuonna 1961 t\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 vieraana oli Nikita Hru\xc5\xa1t\xc5\xa1ov ja vuonna 1970 Leonid Bre\xc5\xbenev. Itsen\xc3\xa4isyystaistelujen aikana helmikuussa vuonna 1991 t\xc3\xa4m\xc3\xa4 Merkurovin yksi n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4vin taideteos t\xc3\xb6hrittiin maalilla ja r\xc3\xa4j\xc3\xa4hteet tuhosivat patsaan jalustan metallioven. ja sen l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 olevat koristeet. Patsas purettiin pois 13. huhtikuuta v. 1991 ja joidenkin l\xc3\xa4hteiden mukaan hyvin brutaalisella tavalla. Joidenkin mukaan se irrotettiin juhlallisesti jalustaltaan ja talletettiin kuten sen aikakautensakin Armenian historian museon sis\xc3\xa4pihalle. Kuparilla viimeistelty, koristeellinen ja liioittelematta arkkitehtuurin mestariteoksena pidetty jalusta pysyi tyhj\xc3\xa4n\xc3\xa4 viisi vuotta ennen kuin se purettiin hein\xc3\xa4kuussa vuonna 1996. N\xc3\xa4iden vuosien aikana lujatekoisen jalustan arkkitehtonisen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6ratkaisun l\xc3\xb6ytyminen nousi hyvin ajankohtaiseksi. J\xc3\xa4rjestettiin jopa kilpailu, mutta yht\xc3\xa4\xc3\xa4n hanketta ei hyv\xc3\xa4ksytty. Noin parin vuoden kuluttua poliitikko ja kirjailija Vano Siradegjan vaati ns. sokkelin purkaamista. Vuonna 2001, kun t\xc3\xa4yttyi 1700 vuotta Armenian kuninkaan Tiridates III:n (armeniaksi Trdat) p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksest\xc3\xa4 tunnustaa viralliseksi valtionuskonnoksi kristinusko, Leninin patsaan paikalle pystytettiin metallinen risti, mutta ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6iv\xc3\xa4\xc3\xa4n arkkitehtuuriin mitenk\xc3\xa4\xc3\xa4n sulautumaton risti poistettiin pian. Vuonna 2006 j\xc3\xa4rjestettiin uudelleen arkkitehtonisten hankkeiden kilpailu, joka nytk\xc3\xa4\xc3\xa4n ei tuottanut tulosta. Toimittaja Tevos Nersisjan ehdotti paikalle py\xc3\xb6re\xc3\xa4\xc3\xa4 tornimaista pylv\xc3\xa4st\xc3\xa4 armenialaisen taisteluhengen voitolle. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n valtavan pilaripatsaan oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 seisoa aivan keskell\xc3\xa4 aukiota yhdist\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kaikkia armenialaisia eri puolilla maailmaa. Lis\xc3\xa4ksi Nersisjanin ideana oli rakentaa vihre\xc3\xa4 kupolikatto taidegalleriaan. Armenian suhdetoiminnan eli PR-kehityskeskus ehdotti Leninin paikalle viereist\xc3\xa4 hotellirakennusta kaksi kertaa korkeampaa metallista rakennelmaa nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n "Kansojen sukupuu\xe2\x80\x9d siin\xc3\xa4 merkityksess\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 kaikki maailman kansat ovat per\xc3\xa4isin armenialaisista. Asiantuntijoiden mielest\xc3\xa4 hankkeella oli arkkitehtuurista arvoa kuitenkin yht\xc3\xa4 v\xc3\xa4h\xc3\xa4n kuin Nersisjanin ehdottamalla pylv\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Taiteilijan ja muotoilijan Edward Vaneskehianin mukaan kaupungin keskusta tarvitsisi riemukaaren, johon h\xc3\xa4n suunnittelisi maailman suurimman, mahdollisesti Guinnessin enn\xc3\xa4tystenkirjaan p\xc3\xa4\xc3\xa4tyv\xc3\xa4n Armenian vaakunan. Ammattimaisempaa elementti\xc3\xa4 paikan symboliikkaan olisi tuonut mukanaan kuvanveist\xc3\xa4j\xc3\xa4n Georgi Franguljanin ja arkkitehtien Ruben T\xc5\xa1ahmat\xc5\xa1janin ja Vardges \xc5\xa0ahbazjanin ehdottama museomuistomerkki. Taas kerran hanke oli tietyss\xc3\xa4 "maantieteellisess\xc3\xa4 keskipisteess\xc3\xa4\xe2\x80\x9d sijaitseva "muistomerkki armenialaisten yhten\xc3\xa4isyydelle eri puolilla maailmaa" ja museosta oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 tulla "kansallinen symboli", joten pyrkimyksen n\xc3\xa4htiin olevan vailla panosta aukion arkkitehtuurin erityisominaisuuksien tai teknisen taituruuden s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4miseen. _NEWLINE_Jossain vaiheessa Leninin paikalla oli 15 metrin korkuinen ja 8 x 6 metrin kokoinen s\xc3\xa4hk\xc3\xb6inen mainostaulu, joka v\xc3\xa4litti mainoksia hintaan 2\xe2\x80\x938 $ (eli n. 1,65 \xe2\x80\x93 6,50 \xe2\x82\xac) minuutti, riippuen siit\xc3\xa4, kuinka monta kertaa se n\xc3\xa4kyy, ja Hollywoodin toimintaelokuvia. Leniniin tottuneet kaupunkilaiset uskoivat edelleen, ett\xc3\xa4 patsas on poissa tilap\xc3\xa4isesti ja mainostaulu seisoo t\xc3\xa4ss\xc3\xa4, kunnes t\xc3\xa4h\xc3\xa4n pystytet\xc3\xa4\xc3\xa4n uusi muistomerkki. Taulu poistettiin vuoden 2006 lopulla.\n_START_SECTION_\nAllas ja suihkul\xc3\xa4hteet\n_START_PARAGRAPH_\nAlun perin suihkul\xc3\xa4hteiden altaan rakentamisidea oli syntynyt G. Arutinovin n\xc3\xa4hdess\xc3\xa4 dokumenttielokuvan "Iran", jossa n\xc3\xa4ytettiin kauniita kohtauksia valtavista altaista julkisten rakennusten ja moskeijojen edess\xc3\xa4. Koska Jerevanissa ei ole vanhoja moskeijoja ja talojen pihapiiritkin olivat vailla kosteuttavia lampia, johtaja oli vakuuttunut siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 kaupungissa pit\xc3\xa4\xc3\xa4 olla laajemmalle yleis\xc3\xb6lle avoin tilava allasalue. Suihkul\xc3\xa4hteiden allas avattiin vuonna 1953 ja sen suunnittelijoina olivat arkkitehdit Mark Grigorjan ja Eduard Sarapjan. Jerevaniin muuttaessaan valon ja musiikin syntetisointia harrastanut radioteknikko Abrahamjan innostui suunnittelemaan kaupungin muistomerkkien taiteellisia valaistuksia. H\xc3\xa4n kokosi ryhm\xc3\xa4n nuoria ammattilaisia ty\xc3\xb6skentelem\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s p\xc3\xa4\xc3\xa4aukion laulavien suihkul\xc3\xa4hteiden kehitt\xc3\xa4mishakkeessa, johon kului kolme vuotta. Suihkul\xc3\xa4hteiden valaistus- ja \xc3\xa4\xc3\xa4nij\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n asennus toteutui silloisen Polytekninen Instituutti\xc2\xa0-nimisen yliopiston radiotekniikanosaston henkil\xc3\xb6kunnan ja opiskelijoiden ansiosta. Tulos oli sen ajan ainutlaatuisin. Vuodesta 1971 alkaen suihkul\xc3\xa4hteet laulavat. Suihkul\xc3\xa4hteet kunnostettiin vuonna 2007 ja ne varustettiin moderneilla tietokoneohjatuilla v\xc3\xa4ri-, valo-, \xc3\xa4\xc3\xa4ni- ja vesisuihkutehosteilla. Suihkujen maksimikorkeus on 50 metri\xc3\xa4. Joko "laulavien" tai "tanssivien" suihkul\xc3\xa4hteiden musiikin s\xc3\xa4estyksell\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 vaihtuvat v\xc3\xa4rit ett\xc3\xa4 luodaan hologrammit illan pimeyden tultua. Aukion viereiselle bulevardille rakennettiin 2\xc2\xa0750 pient\xc3\xa4 suihkul\xc3\xa4hdett\xc3\xa4 vuonna 1968, kun kaupunki juhli Jerevan-2750-vuosip\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4. Neuvostoaikana suihkul\xc3\xa4hteist\xc3\xa4 pitiv\xc3\xa4t huolta kaksi kaupungin ty\xc3\xb6ntekij\xc3\xa4\xc3\xa4.'