b'\n_START_ARTICLE_\nSatu (s\xc3\xa4velruno)\n_START_PARAGRAPH_\nSatu (ruots. En saga) op. 9 on Jean Sibeliuksen sinfoninen runo vuodelta 1892. Teoksen ensimm\xc3\xa4isen version ensiesitys oli Helsingiss\xc3\xa4 16. helmikuuta 1893 Helsingin orkesteriyhdistyksen orkesterin esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4n\xc3\xa4, johtajana Sibelius. Sadun lopullinen versio valmistui vuonna 1902, ja sen kantaesitti Helsingiss\xc3\xa4 3. marraskuuta 1902 Helsingin filharmonisen seuran orkesteri johtajanaan Robert Kajanus._NEWLINE_Kajanus oli Kullervon esityksen j\xc3\xa4lkeen ehdottanut Sibeliukselle, ett\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4 s\xc3\xa4velt\xc3\xa4isi jonkin helposti omaksuttavan, suuren yleis\xc3\xb6n "da capo" -orkesteriteoksen, jollaisella moni s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4 oli rikastunut. Sibelius ei ollut ajatellut mit\xc3\xa4\xc3\xa4n sellaista s\xc3\xa4velt\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n Satua. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n Kajanuskin ymm\xc3\xa4rsi partituuriin tutustuttuaan. Kuitenkin syntyi yleinen harhak\xc3\xa4sitys, ett\xc3\xa4 nimenomaan Satu olisi ollut Kajanuksen toivoma yleis\xc3\xb6teos._NEWLINE_Satu on Sibeliuksen laajimpia s\xc3\xa4velrunoja. Siin\xc3\xa4 on kuultu enemm\xc3\xa4nkin muinaisskandinaavisia kuin kalevalalaisia piirteit\xc3\xa4; ohjelmallista taustaa sill\xc3\xa4 ei ole. Sibelius on itse sanonut teoksesta my\xc3\xb6hemmin sihteerilleen Santeri Levakselle:_NEWLINE_\xe2\x80\x9dSe on psykologisesti kaikkein syv\xc3\xa4llisimpi\xc3\xa4 teoksiani. Voisinpa melkein sanoa, ett\xc3\xa4 siihen sis\xc3\xa4ltyy koko nuoruuteni. Satu on er\xc3\xa4\xc3\xa4n sieluntilan ilmaus. Niihin aikoihin kun kirjoitin t\xc3\xa4m\xc3\xa4n s\xc3\xa4velrunoelman, sain itse kokea monia j\xc3\xa4rkytyksi\xc3\xa4. Miss\xc3\xa4\xc3\xa4n muussa teoksessa en ole paljastanut itse\xc3\xa4ni niin t\xc3\xa4ysin kuin Sadussa.\xe2\x80\x9d'