b'\n_START_ARTICLE_\nRuotsalainen orjakauppa\n_START_PARAGRAPH_\nRuotsalainen orjakauppa oli Ruotsin kuningaskunnan k\xc3\xa4ym\xc3\xa4\xc3\xa4 kauppaa orjilla l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 kolmessa historiallisessa vaiheessa: viikinkiaikana ja my\xc3\xb6h\xc3\xa4iskeskiajalla, suurvaltakaudella sek\xc3\xa4 kustavilaisena aikana ja hieman sen j\xc3\xa4lkeen. Orjuus kiellettiin Ruotsissa, johon silloin kuului my\xc3\xb6s Suomi \xc3\x96sterland-nimisen\xc3\xa4 alueena, Maunu Eerikinpojan aikana vuonna 1335. Ruotsalaiset laivat osallistuivat transatlanttiseen orjakauppaan 1600-luvulla. K\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 orjakauppa laillistettiin Ruotsin alueen ulkopuolella vuonna 1650, kun Ruotsin afrikkalainen kauppakomppania Guineakompaniet hankki tukikohdakseen Cabo Corson siirtokunnan nykyisen Ghanan alueelta. Vuonna 1784 Ruotsi osti Saint-Barth\xc3\xa9lemyn saaren osallistuakseen muun muassa kolmiokauppaan Atlantin valtamerell\xc3\xa4._NEWLINE_1800-luvulla Ruotsi v\xc3\xa4hitellen luopui orjakaupasta merentakaisilla alueilla, ja viimeiset orjat ostettiin vapaiksi 9. lokakuuta 1847. Kaiken kaikkiaan Ruotsin osuus transatlanttisessa orjakaupassa oli pieni verrattuna p\xc3\xa4\xc3\xa4toimijoihin kuten Portugaliin ja Isoon-Britanniaan. Muutama kymmenen orjakuljetusta on pystytty todentamaan tapahtuneiksi Ruotsiin rekister\xc3\xb6idyill\xc3\xa4 aluksilla. Orjien tarkkaa lukum\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 ei tunneta, mutta yhteen laivaan mahtui kymmeni\xc3\xa4, jopa satoja orjia, joten kyseess\xc3\xa4 on kuitenkin melko suuri joukko ihmisi\xc3\xa4.'