b'\n_START_ARTICLE_\nOrfilaisuus\n_START_PARAGRAPH_\nOrfilaisuus oli uskonnollinen liike antiikin Kreikassa. Se syntyi luultavasti 500-luvulla ennen ajanlaskun alkua, ja yhdistet\xc3\xa4\xc3\xa4n taruhahmo Orfeukseen. Orfilaisuus omaksui aikaisemman Dionysos-kultin. S\xc3\xa4ilyneet piirtokirjoitukset osoittavat, ett\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dorfilainen\xe2\x80\x9d tarusto Dionysoksen kuolemasta ja yl\xc3\xb6snousemuksesta yhdistettiin k\xc3\xa4sityksiin siunatusta kuolemanj\xc3\xa4lkeisest\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4. Orfilaisuutta on sanottu muinaisen Kreikan merkitt\xc3\xa4vimm\xc3\xa4ksi pelastususkonnoksi.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nUseimmat orfilaisuuden oppeja ja k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nt\xc3\xb6j\xc3\xa4 koskevat l\xc3\xa4hteet ovat my\xc3\xb6h\xc3\xa4isi\xc3\xa4 ja ep\xc3\xa4selvi\xc3\xa4, ja jotkut tutkijat v\xc3\xa4itt\xc3\xa4v\xc3\xa4t, ett\xc3\xa4 orfilaisuus on tosiasiassa my\xc3\xb6h\xc3\xa4isempien aikojen luomus. Eri puolilta Kreikkaa l\xc3\xb6ydetyt piirtokirjoitukset kuitenkin vahvistavat, ett\xc3\xa4 on ollut olemassa liike, joka on sittemmin yhdistetty nimitykseen orfilaisuus. Lis\xc3\xa4ksi Dervenin papyrus osoittaa, ett\xc3\xa4 orfilainen tarusto voidaan j\xc3\xa4ljitt\xc3\xa4\xc3\xa4 300-luvulle ennen ajanlaskun alkua, ja se voi olla viel\xc3\xa4kin vanhempi._NEWLINE_Uskonto on saanut nimens\xc3\xa4 kuuluisasta Orfeus-tarusta. Tarun mukaan Orfeus oli Traakian kuninkaan poika. H\xc3\xa4n oli eritt\xc3\xa4in taitava lyyran soittaja. H\xc3\xa4n meni naimisiin kuuluisan Eurydiken kanssa ja oli tulla mielipuoleksi, kun t\xc3\xa4m\xc3\xa4 kuoli. Orfeus sy\xc3\xb6ksyi manalaan ja lumosi Persefonen lyyrallaan. H\xc3\xa4n sai luvan vied\xc3\xa4 Eurydiken takaisin, mutta ehtona oli, ettei h\xc3\xa4n saanut katsoa taakseen. Orfeus ei voinut v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4\xc3\xa4 kiusausta katsoa, seurasiko per\xc3\xa4st\xc3\xa4 kulkemaan m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4tty Eurydike, ja niin Eurydike j\xc3\xa4i manalaan. Orfeus palasi itse ehjin nahoin, mutta Traakian naiset raivostuivat, kun lohdutus ei kelvannut Orfeukselle ja repiv\xc3\xa4t h\xc3\xa4net kappaleiksi. Zeus sijoitti heid\xc3\xa4n rikoksensa hyvitykseksi Lyyran t\xc3\xa4htikuvion taivaalle. Katkaistu p\xc3\xa4\xc3\xa4, joka yh\xc3\xa4 lauloi, haudattiin Lesbossaaren rotkoon, josta tuli oraakkelin eli ennustajan paikka. Orfeuksen j\xc3\xa4lkeens\xc3\xa4 j\xc3\xa4tt\xc3\xa4m\xc3\xa4t pyh\xc3\xa4t laulut muodostivat orfilaisuuden perustan.\n_START_SECTION_\nOppi\n_START_PARAGRAPH_\nOrfilaisuus muistutti Dionysoksen kulttia, mutta oli pidemm\xc3\xa4lle kehitetty. Se perustui olennaisesti uskoon jumalan pojan Dionysos Zagreuksen k\xc3\xa4rsimyksest\xc3\xa4, kuolemasta ja yl\xc3\xb6snousemuksesta ja k\xc3\xa4sitykseen kaikkien ihmisten yl\xc3\xb6snousemuksesta ja heid\xc3\xa4n tulevasta palkitsemisestaan tai rankaisemisestaan._NEWLINE_Orfilaiset tarut jumalten synnyst\xc3\xa4 ovat sukuhistorioihin perustuvia kuten Hesiodoksen Jumalten synty, mutta yksityiskohdat ovat erilaisia. Niihin ovat luultavasti vaikuttaneet L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n esikuvat. Peruskertomus oli seuraavanlainen: Dionysos oli Zeuksen ja Semelen poika. Titaanit murhaavat ja h\xc3\xa4vitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t h\xc3\xa4net, ja tuhkasta nousee syntinen ihmiskunta. Dionysoksen syd\xc3\xa4n s\xc3\xa4ilyy, ja se liitet\xc3\xa4\xc3\xa4n Zeuksen s\xc3\xa4\xc3\xa4reen. Zeus saattaa kuolevaisen naisen Semelen raskaaksi ja Dionysos syntyy uudelleen. Monet tarinan yksityiskohdat l\xc3\xb6ytyv\xc3\xa4t antiikin kirjailijoiden teksteist\xc3\xa4._NEWLINE_Koska titaanien, jotka olivat surmanneet Dionysoksen, uskottiin olevan ihmisen esi-isi\xc3\xa4, koko ihmissuku oli perisynnin tahraama. Sen rangaistuksena sielu oli suljettu ruumiiseen kuten vankilaan tai hautaan. Orfeuksen palvojat s\xc3\xb6iv\xc3\xa4t ehtoollisateriassaan raakaa h\xc3\xa4r\xc3\xa4nlihaa viett\xc3\xa4\xc3\xa4kseen Dionysoksen muistoa ja tullakseen uudelleen osallisiksi jumalallisesta olemuksesta._NEWLINE_Orfilaisen opin mukaan sielu joutuu kuoleman j\xc3\xa4lkeen manalan jumalien tuomioistuimen eteen. Syyllist\xc3\xa4 odotti ankara rangaistus. Er\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 opin muodossa se k\xc3\xa4sitettiin ikuiseksi. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4n helvettiuskon l\xc3\xa4hteen\xc3\xa4. Toinen muoto omaksui sielunvaellusopin: sielu syntyi yh\xc3\xa4 uudelleen ja uudelleen, sen el\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli parempaa tai huonompaa sen mukaan, kuinka puhdas tai ep\xc3\xa4puhdas se oli ollut edellisess\xc3\xa4 olomuodossaan. Kolmannen muunnelman mukaan rangaistus saattoi p\xc3\xa4\xc3\xa4tty\xc3\xa4, jos ihminen etuk\xc3\xa4teen suoritti katumusta tai yst\xc3\xa4v\xc3\xa4t tekiv\xc3\xa4t samoin kuoleman j\xc3\xa4lkeen. Platon kuvailee miltei Martti Lutherin kaltaisella suuttumuksella, miten Ateenassa kaupiteltiin t\xc3\xa4llaisia aneita 300-luvulla eaa._NEWLINE_Olympoksen jumalien kevytmielisyys korvattiin tiukalla siveydell\xc3\xa4. Synnin ja omantunnon k\xc3\xa4sitteet ilmaantuivat kreikkalaiseen ajatteluun. Lahkon vaikutus oli laajalle ulottuva ja kest\xc3\xa4v\xc3\xa4. Vaikka Platon hylk\xc3\xa4si orfilaisuuden, h\xc3\xa4n omaksui sen idealistisen ajattelun. My\xc3\xb6s pythagoralaiset ja stoalaiset saivat vaikutteita orfilaisuudesta.'