b'\n_START_ARTICLE_\nMustatattiainen\n_START_SECTION_\nKoko ja ulkon\xc3\xa4k\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nMustatattiainen on helposti tunnistettava kiilt\xc3\xa4v\xc3\xa4pintainen, l\xc3\xa4hes t\xc3\xa4ysin musta lyhytsiipinen, jolla on pituutta 7\xe2\x80\x9310 mm. Ruumis on roteva ja suuressa p\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 on huomattavan kookkaat leuat. Mustasta yleisv\xc3\xa4rist\xc3\xa4 poiketen tuntosarvet ja raajojen nilkat ovat ruskeat.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys\n_START_PARAGRAPH_\nLevinneisyydelt\xc3\xa4\xc3\xa4n mustatattiainen on eurosiperialainen laji. Sit\xc3\xa4 tavataan laajalti Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Siperiaan saakka, mutta Euroopassa levinneisyys rajoittuu Suomeen ja Baltiaan. Lajia tavataan my\xc3\xb6s It\xc3\xa4-Puolassa. Suomessa lajin levinneisyys n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 nykyisin rajoittuvan Keski-Suomeen sek\xc3\xa4 id\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Nuijamaalta Kuusamoon ulottuvalle vy\xc3\xb6hykkeelle. Vanhoja havaintoja on jopa Varsinais-Suomesta, mutta elinalueensa l\xc3\xa4nsi- ja lounaisosissa laji on taantunut selv\xc3\xa4sti.\n_START_SECTION_\nElinymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6 ja elintavat\n_START_PARAGRAPH_\nSek\xc3\xa4 toukat ett\xc3\xa4 aikuiset kuoriaiset el\xc3\xa4v\xc3\xa4t sienten iti\xc3\xb6emill\xc3\xa4, erityisesti lehm\xc3\xa4ntatilla ja punikkitateilla, mutta sit\xc3\xa4 on tavattu my\xc3\xb6s puusta kasvavilta helttasienilt\xc3\xa4. Muuten lajin elintavat tunnetaan hyvin heikosti. Mustatattiaista pidettiin pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n ikimetsien lajina, mutta nykyisin sit\xc3\xa4 on tavattu my\xc3\xb6s koivikoissa, m\xc3\xa4nnik\xc3\xb6iss\xc3\xa4 ja jopa kulttuuriymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6iss\xc3\xa4, kunhan sieni\xc3\xa4 on saatavilla. L\xc3\xb6yd\xc3\xb6t ovat kuitenkin l\xc3\xa4hes poikkeuksetta yksitt\xc3\xa4isi\xc3\xa4 yksil\xc3\xb6it\xc3\xa4. L\xc3\xb6yt\xc3\xb6paikat ovat harvapuustoisia, mik\xc3\xa4 viittaa lajin suosivan valoisaa mets\xc3\xa4ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\xc3\xa4._NEWLINE_Mustatattiaisen esiintymist\xc3\xa4 Suomessa vain osa on suojelluilla alueilla. Elintapojen tuntemattomuus kuitenkin vaikeuttaa suojelutarpeen arviointia.'