b'\n_START_ARTICLE_\nAika\n_START_PARAGRAPH_\nAika on olemassaolon ja tapahtumien jatkuvaa ilmeisesti peruuttamatonta etenemist\xc3\xa4 menneisyydest\xc3\xa4 tulevaisuuteen nykyhetken kautta. Aika on fysiikan perussuure, jonka yksikk\xc3\xb6 on sekunti.\n_START_SECTION_\nAjan yksik\xc3\xb6t\n_START_PARAGRAPH_\nAjan perusyksikk\xc3\xb6 on SI-j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n mukaisesti sekunti. Sen lis\xc3\xa4yksik\xc3\xb6it\xc3\xa4 ovat minuutti (60 sekuntia) ja tunti (60 minuuttia). Muita perusyksik\xc3\xb6n kerrannaisia ovat vuorokausi (24 tuntia) ja viikko (7 vuorokautta). Maan kiertoliikkeeseen auringon ymp\xc3\xa4ri perustuva yksikk\xc3\xb6 on vuosi (noin 365,25 vuorokautta), joka jakautuu kahteentoista, kestoltaan vaihtelevaan kuukauteen._NEWLINE_Sekunti jaetaan edelleen pienempiin aikayksikk\xc3\xb6ihin, kuten millisekunteihin (1/1000 sekuntia). Lyhyin mahdollinen aikayksikk\xc3\xb6 on Planckin aika, noin 10\xe2\x81\xbb\xe2\x81\xb4\xc2\xb3 sekuntia.\n_START_SECTION_\nAjan yksik\xc3\xb6iden historiaa\n_START_PARAGRAPH_\nVuosi, Kuun vaiheisiin perustuva kuukausi sek\xc3\xa4 vuorokausi on tunnettu aikayksikk\xc3\xb6in\xc3\xa4 jo kauan. Muut aikayksik\xc3\xb6t perustuvat sopimukseen. Eri kulttuureissa on ollut omat viikkonsa, joiden pituus vaihteli viidest\xc3\xa4 kymmeneen p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n. Babylonialaiset jakoivat vuorokauden 12 osaan mutta egyptil\xc3\xa4iset ja kiinalaiset jakoivat 12 osaan vain p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n. Kun egyptil\xc3\xa4iset ryhtyiv\xc3\xa4t pit\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n aikaa my\xc3\xb6s y\xc3\xb6ll\xc3\xa4, heid\xc3\xa4n vuorokauteensa tuli yhteens\xc3\xa4 24 tuntia, mink\xc3\xa4 tavan my\xc3\xb6s babylonialaiset ottivat k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n. Tunnit olivat tuolloin viel\xc3\xa4 eripituisia p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n valoisan ajan pituudesta riippuen. Vakiomittaisiin tunteihin siirryttiin vasta 1300\xe2\x80\x931400-luvuilla. Minuutteja ja sekunteja opittiin mittaamaan kelloilla 1600-luvulla. Niit\xc3\xa4 oli k\xc3\xa4ytetty jo paljon aikaisemmin t\xc3\xa4htitieteess\xc3\xa4, mihin niiden kantaluku 60 oli otettu babylonialaisilta. Sekuntia lyhyemmist\xc3\xa4 ajoista alettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 sekunnin desimaaliosia.\n_START_SECTION_\nAika fysiikassa\n_START_PARAGRAPH_\nFysiikassa perussuure aika (lat. tempus, tunnus t) m\xc3\xa4\xc3\xa4ritell\xc3\xa4\xc3\xa4n tapahtumien v\xc3\xa4lisen\xc3\xa4 et\xc3\xa4isyyten\xc3\xa4 aika-avaruuden nelj\xc3\xa4nnell\xc3\xa4 akselilla. Einsteinin erityisen suhteellisuusteorian mukaan aikaa ei voi esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 muuten kuin aika-avaruuden osana. Tapahtumien v\xc3\xa4linen et\xc3\xa4isyys riippuu tapahtumia tarkkailevien havainnoitsijoiden suhteellisesta nopeudesta tapahtumaan n\xc3\xa4hden. Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria muutti ajan m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4\xc3\xa4 viel\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kaareutuneen aika-avaruuden k\xc3\xa4sitteen. Eristetyss\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ajan kuluessa eteenp\xc3\xa4in entropia eli haje aina kasvaa, joten hajeen kasvusta voidaan p\xc3\xa4\xc3\xa4tell\xc3\xa4 ajan suunta. Normaalisti syy-seuraussuhteen mukaisesti syy on my\xc3\xb6s aina ennen seurausta._NEWLINE_Ajan voi k\xc3\xa4sitt\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6s nopeudeksi, jolla eri ilmi\xc3\xb6t tapahtuvat. Esimerkiksi suuressa painovoimakent\xc3\xa4ss\xc3\xa4 aika kuluu suhteellisuusteorian mukaan hitaammin kuin pieness\xc3\xa4 painovoimakent\xc3\xa4ss\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyy esimerkiksi kemiallisten reaktioiden ja kellojen k\xc3\xa4ynnin hidastumisena. Ihmiset eiv\xc3\xa4t kuitenkaan voi itse huomata ajan kulumisessa tapahtuvia muutoksia l\xc3\xa4hiymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6ss\xc3\xa4\xc3\xa4n, sill\xc3\xa4 aivot ja havainnot toimivat samalla aikaan sidotulla nopeudella.\n_START_SECTION_\nAjan mittaaminen\n_START_PARAGRAPH_\nAjan mittaaminen tarkoittaa lyhyiden aikojen mittaamista erilaisilla kelloilla ja elektronisilla ajanottajilla. Kellon kolme perustekij\xc3\xa4\xc3\xa4 ovat virtal\xc3\xa4hde, n\xc3\xa4yt\xc3\xb6n laskinj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 k\xc3\xa4ynnins\xc3\xa4\xc3\xa4telij\xc3\xa4, joka yhdist\xc3\xa4\xc3\xa4 kaksi muuta osaa. Kellonaika annetaan tunteina, minuutteina ja sekunteina vuorokauden vaihtumisesta. Tunnit voidaan laskea yhdess\xc3\xa4 24 tunnin jaksossa tai kahdessa 12 tunnin jaksossa._NEWLINE_Varhaisia kelloja ovat esimerkiksi aurinkokello, vesikello, tiimalasi ja kynttil\xc3\xa4kello. Aurinkokello n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 ajan Auringon luomasta varjosta silloin kun Aurinko paistaa. Vesikellossa vesi valuu astian rei\xc3\xa4st\xc3\xa4 ulos tietyss\xc3\xa4 ajassa, tiimalasissa hiekka. Kynttil\xc3\xa4kellossa ajan kulumisen n\xc3\xa4kee palavan kynttil\xc3\xa4n korkeudesta._NEWLINE_Mekaaninen kello keksittiin 1200- tai 1300-luvulla. Varhaisissa mekaanisissa kelloissa virranl\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin putoavia painoja. Euroopan katedraaleihin sijoitettiin keskiajalta alkaen valtavia tornikelloja. 1500-luvulla kehitetyss\xc3\xa4 taskukellossa k\xc3\xa4ynnins\xc3\xa4\xc3\xa4timin\xc3\xa4 olivat lipottimet. Galileo Galilei oivalsi 1580-luvulla, ett\xc3\xa4 heilurista saataisiin mekaaniseen kelloon hyv\xc3\xa4 k\xc3\xa4ynnins\xc3\xa4\xc3\xa4din. Ensimm\xc3\xa4isen heilurikellon suunnitteli ja rakennutti Galileon ty\xc3\xb6n pohjalta vuonna 1657 Christiaan Huygens. H\xc3\xa4nen j\xc3\xa4lkeens\xc3\xa4 kellojen mekanismin tekniikkaa kehitettiin edelleen, ja kelloista tuli tarkempia ja pienempi\xc3\xa4. Itsens\xc3\xa4 vet\xc3\xa4v\xc3\xa4 automaattikello keksittiin vuonna 1770._NEWLINE_Englantilainen John Harrison kehitti 1700-luvulla laivakronometrin. Se pystyi pit\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n hyvin tarkkaa aikaa my\xc3\xb6s merill\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 teki merenkululle t\xc3\xa4rke\xc3\xa4n pituusasteen m\xc3\xa4\xc3\xa4ritt\xc3\xa4misen mahdolliseksi._NEWLINE_S\xc3\xa4hk\xc3\xb6kello keksittiin 1800-luvulla. S\xc3\xa4hk\xc3\xb6kello k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4\xc3\xa4 vaihtovirran taajuuden sekunneiksi, mink\xc3\xa4 ansiosta kaikki kellot samassa virtapiiriss\xc3\xa4 n\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t saman ajan. 1900-luvulla on kehitetty entist\xc3\xa4 tarkemmat kvartsikello ja atomikello.\n_START_SECTION_\nKulttuurien aikak\xc3\xa4sitykset\n_START_PARAGRAPH_\nEri kulttuurien aikak\xc3\xa4sitykset eli tavat k\xc3\xa4sitt\xc3\xa4\xc3\xa4 aika, menneisyys ja tulevaisuus voidaan jakaa karkeasti pistem\xc3\xa4iseen, sykliseen ja lineaariseen aikak\xc3\xa4sitykseen. Primitiivisess\xc3\xa4 pistem\xc3\xa4isess\xc3\xa4 aikak\xc3\xa4sityksess\xc3\xa4 aikaa ei tajuta jatkuvana, vaan jokainen hetki on oma kokonaisuutensa. Syklinen aikak\xc3\xa4sitys vallitsi l\xc3\xa4hes kaikissa varhaisissa korkeakulttuureissa. Siin\xc3\xa4 katsotaan, ett\xc3\xa4 aika kiert\xc3\xa4\xc3\xa4 keh\xc3\xa4\xc3\xa4, ja kaikki tapahtumat toistuvat pitkiss\xc3\xa4, tuhansien vuosien aikasykleiss\xc3\xa4, jotka p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyv\xc3\xa4t katastrofiin. Lineaarinen aikak\xc3\xa4sitys muodostui Mesopotamiassa, ja se selkeytyi juutalaisilla ja kristityill\xc3\xa4, joiden kautta se siirtyi koko l\xc3\xa4nsimaiseen ajatteluun. Siin\xc3\xa4 ajalla on tietty alku ja mahdollisesti my\xc3\xb6s loppu. Nykyajan yleisen k\xc3\xa4sityksen mukaan maailma syntyi tiettyn\xc3\xa4 ajankohtana, kuten alkur\xc3\xa4j\xc3\xa4hdyksess\xc3\xa4. Er\xc3\xa4\xc3\xa4n teorian mukaan maailma my\xc3\xb6s palaa alkupisteeseens\xc3\xa4 ja loppuu miljardien vuosien kuluttua.\n_START_SECTION_\nAjan kokeminen\n_START_PARAGRAPH_\nIhmisell\xc3\xa4 ei tiett\xc3\xa4v\xc3\xa4sti ole aikaa suoranaisesti havaitsevaa aistia. Ihmisen ajantajussa on kyse kognitiivisesta prosessista \xe2\x80\x93 keskittymisest\xc3\xa4 ja muihin tapahtumiin vertaamisesta._NEWLINE_Kokeissa on havaittu, ett\xc3\xa4 ihmisen tietoisuus laahaa puoli sekuntia ulkomaailman tapahtumien j\xc3\xa4ljess\xc3\xa4 (niin sanottu \xe2\x80\x9dLibetin puolen sekunnin viive\xe2\x80\x9d). Tajunta kuitenkin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n kuin ajastetaan takaisin tosiaikaiseksi, niin ett\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6 uskoo kokeneensa aistimuksen yht\xc3\xa4 aikaa sen aiheuttaneen \xc3\xa4rsykkeen kuten kosketuksen kanssa._NEWLINE_Psykologi William Jamesin mukaan ihminen aistii ajan \xe2\x80\x9dsek\xc3\xa4 alun ett\xc3\xa4 lopun sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 kokonaisuutena\xe2\x80\x9d. Silmill\xc3\xa4\xc3\xa4n ihminen ei havaitse eroa kahden kuvan v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 silloin kun ne n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4t tihe\xc3\xa4mmin kuin 1/60 sekunnin v\xc3\xa4lein. Kuuloaistillaan ihminen erottaa 1/500 sekunnin v\xc3\xa4lein toistuvat \xc3\xa4\xc3\xa4net. Ihmisen kuuloaisti pystyy k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n hiukan eri aikoina korviin saapuneiden \xc3\xa4\xc3\xa4nten aikav\xc3\xa4li\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4nen suunnan arvioimiseksi._NEWLINE_Ihminen kokee ajan kulkevan hitaammin ik\xc3\xa4vystytt\xc3\xa4v\xc3\xa4ss\xc3\xa4 tilanteessa kuin silloin kun on jotain tekemist\xc3\xa4. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 ilmi\xc3\xb6 on vahvistettu my\xc3\xb6s kokeiden avulla. J\xc3\xa4lkik\xc3\xa4teen t\xc3\xa4llaisiin tilanteisiin p\xc3\xa4tee kuitenkin usein p\xc3\xa4invastainen: toiminnant\xc3\xa4yteisest\xc3\xa4 ajanjaksosta on j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt muistoja, ja se tuntuukin nyt pidemm\xc3\xa4lt\xc3\xa4 kuin ik\xc3\xa4vystytt\xc3\xa4v\xc3\xa4 ajanjakso, jolta ei ole j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt muistoja. Vanhoista ihmisist\xc3\xa4 aika tuntuu usein kuluvan nopeammin kuin nuoremmista, mik\xc3\xa4 voi liitty\xc3\xa4 siihen, ett\xc3\xa4 nuori ihminen saa vanhaa enemm\xc3\xa4n uusia kokemuksia, jotka j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t muistoina mieleen._NEWLINE_Psyykeen vaikuttavat aineet muuttavat usein ajan kokemusta. Piristeet voivat saada k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4n yliarvioimaan kuluneen ajan pituuden, mutta depressantit kuten alkoholi tuntuvat lyhent\xc3\xa4v\xc3\xa4n aikaa. Psykedeelit voivat sotkea ajantajun t\xc3\xa4ysin, ja aika voi jopa tuntua kulkevan taaksep\xc3\xa4in._NEWLINE_Ihminen, joka on ollut v\xc3\xa4h\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kuolla, voi n\xc3\xa4hd\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 kulkevan silmiens\xc3\xa4 editse pikakelauksella muutaman sekunnin aikana. H\xc3\xa4t\xc3\xa4tilanteissa kuten pudotessa aika sen sijaan voi hidastua, ja ihminen voi n\xc3\xa4hd\xc3\xa4 tapahtumien etenev\xc3\xa4n kuin hidastettuna kuvasarjana. Testitilanteessa on kuitenkin havaittu, ett\xc3\xa4 ihminen ei pudotessaan kykene n\xc3\xa4kem\xc3\xa4\xc3\xa4n nopeammin vaihtuvia kuvia kuin tavallisestikaan. Ajan hidastumisen kokemus syntyy ilmeisesti siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 aivojen mantelitumake tallentaa h\xc3\xa4t\xc3\xa4tilanteessa muistikuvat er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaiseen apumuistiin, johon ne kiinnittyv\xc3\xa4t tavallista lujemmin.\n_START_SECTION_\nAjantajun kehitys lapsella\n_START_PARAGRAPH_\nLapsen ajantaju kehittyy vaiheittain. Puolitoistavuotiaana useimmat lapset n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t el\xc3\xa4v\xc3\xa4n vain nykyisyydess\xc3\xa4, ja aluksi lapsi oppiikin l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 vain nykyhetkeen liittyvi\xc3\xa4 sanoja. V\xc3\xa4hitellen tulevaisuuteen liittyv\xc3\xa4t lauseet lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyv\xc3\xa4t, mutta menneisyyteen liittyv\xc3\xa4t lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyv\xc3\xa4t hitaammin. Sittenkin kun pieni lapsi on jo alkanut tajuta ajallisia tapahtumaketjuja, aika j\xc3\xa4\xc3\xa4 riippuvaiseksi h\xc3\xa4nen omista toimistaan. Oppiessaan kielt\xc3\xa4 lapsi oppii my\xc3\xb6s aikaan liittyvi\xc3\xa4 abstrakteja k\xc3\xa4sitteit\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 mahdollistaa ajallisten suhteiden tajun kehittymisen. Muistin kehittyminen mahdollistaa sen, ett\xc3\xa4 lapsi alkaa oivaltaa, ett\xc3\xa4 asiat eiv\xc3\xa4t ole suhteessa vain toisiinsa vaan my\xc3\xb6s lapseen itseens\xc3\xa4. Noin kahdeksan vuoden i\xc3\xa4ss\xc3\xa4 lapselle muodostuu k\xc3\xa4sitys yhdest\xc3\xa4 yhteisest\xc3\xa4 ajasta, jossa kaikki asiat tapahtuvat. Lapsen \xc3\xa4lykkyyden kehitysnopeudesta riippuu, milloin h\xc3\xa4n alkaa pit\xc3\xa4\xc3\xa4 aikaa abstraktina, todellisista kelloista riippumattomana k\xc3\xa4sitteen\xc3\xa4; kymmenvuotiaista lapsista n\xc3\xa4in tekee joka nelj\xc3\xa4s. Lapsen ollessa 13\xe2\x80\x9314 vuoden ik\xc3\xa4inen h\xc3\xa4n jo useimmiten tajuaa, ett\xc3\xa4 kellon ilmaisema aika on pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n sopimuksenvarainen. Joidenkin ei-l\xc3\xa4nsimaisten kulttuurien lasten ajantajun kehittymisen on havaittu olevan erilainen kuin l\xc3\xa4nsimaisten; joissain sellaisissa kulttuureissa, joissa ajalla ei ole yht\xc3\xa4 suurta merkityst\xc3\xa4 kuin l\xc3\xa4nsimaissa, kuten Afrikassa tai Australiassa, lapset eiv\xc3\xa4t opi arvioimaan ajan pituutta tai lukemaan kelloa yht\xc3\xa4 hyvin kuin l\xc3\xa4nsimaiden lapset.\n_START_SECTION_\nAjan merkitys ihmiselle\n_START_PARAGRAPH_\nAika on noussut hallitsevaan asemaan modernissa yhteiskunnassa. Ajan mittaamisen kehitys ja rannekellojen yleisyys ovat tehneet ihmisist\xc3\xa4 jatkuvasti tietoisia tarkasta ajasta, ja aikataulut ohjaavat ihmisten el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 ja yhteiskunnan toimintaa. Entisin\xc3\xa4 aikoina ihmiset ajattelivat v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n ajan kulumista eiv\xc3\xa4tk\xc3\xa4 olleet tietoisia tarkasta ajasta. Maatalouden tarpeisiin riitti taivaan tarkkailu, ja vuorokausirytmin m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4siv\xc3\xa4t Auringon nousu ja lasku.'