b'\n_START_ARTICLE_\nHydantoiini\n_START_SECTION_\nOminaisuudet\n_START_PARAGRAPH_\nHydantoiinin oikean rakenteen selvitti Adolf Strecker vuonna 1870. Hydantoiini on kiinte\xc3\xa4 valkoinen aine, joka liukenee veteen, etanoliin ja hieman my\xc3\xb6s dietyylieetteriin. Sen imidityppi on heikosti hapan ja voi luovuttaa protoninsa. Hydantoiinin karbonyyliryhm\xc3\xa4n hiilet ovat elektrofiilej\xc3\xa4 ja voivat reagoida nukleofiilien kanssa, 5-asemassa sijaitseva hiiliatomi ja typpiatomit puolestaan ovat nukleofiileja ja voivat reagoida elektrofiilien kanssa.\n_START_SECTION_\nValmistus ja k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4isen kerran hydantoiinia valmisti Adolf von Baeyer vedytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 allantoiinia vuonna 1861. My\xc3\xb6hemmin h\xc3\xa4n syntetisoi sit\xc3\xa4 l\xc3\xa4htem\xc3\xa4ll\xc3\xa4 bromiasetyyliureasta. Yhdistett\xc3\xa4 voidaan valmistaa kondensoimalla glykolihappoa ja ureaa tai pelkist\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 s\xc3\xa4hk\xc3\xb6kemiallisesti parabaanihappoa eli oksalyyliureaa._NEWLINE_Hydantoiinia k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n apuaineena tekstiilien k\xc3\xa4sittelyss\xc3\xa4 ja er\xc3\xa4iss\xc3\xa4 polymeereiss\xc3\xa4. Sill\xc3\xa4 on my\xc3\xb6s k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4 l\xc3\xa4\xc3\xa4keaineiden valmistuksessa ja erityisesti 5,5-disubstituoidut johdannaiset, esimerkiksi fenytoiniini, ovat yleisesti k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 epilepsian hoidossa.'