b'\n_START_ARTICLE_\nKetokatkero\n_START_SECTION_\nUlkon\xc3\xa4k\xc3\xb6 ja koko\n_START_PARAGRAPH_\nKaksivuotinen ketokatkero kasvaa 10\xe2\x80\x9330 cm korkeaksi. Varsi on pystyhaarainen ja sen tyvell\xc3\xa4 on kuihtunut tai tuore lehtiruusuke. Aluslehdet ovat tylppi\xc3\xa4, ylemm\xc3\xa4t lehdet tavallisesti suippoja. Kukka on sinivioletti. Kukan verhi\xc3\xb6 on syv\xc3\xa4\xc3\xa4n neliliuskainen, ja liuskat ovat pareittain hyvin erikokoisia ja osaksi toisiaan peitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4. Teri\xc3\xb6 on v\xc3\xa4lj\xc3\xa4nieluinen ja sen suu on ripsiliuskainen._NEWLINE_Suomessa ketokatkerosta tavataan kahta eri kausimuunnosta, syysketokatkeroa (var. campestris) ja kes\xc3\xa4ketokatkeroa (var. suecica). Toisinaan muunnokset luokitellaan my\xc3\xb6s omiksi alalajeikseen. Muunnokset poikkeavat toisistaan varren nivelv\xc3\xa4lien, lehtien ja kukinta-ajan perusteella. Syysketokatkerolla varren nivelv\xc3\xa4lej\xc3\xa4 on 4\xe2\x80\x937 ja v\xc3\xa4lit ovat hieman varsilehti\xc3\xa4 pidempi\xc3\xa4. Keskimm\xc3\xa4iset varsilehdet ovat suikeita tai puikeita sek\xc3\xa4 suippoja. Muunnos kukkii elo-syyskuussa. Kes\xc3\xa4ketokatkerolla nivelv\xc3\xa4lej\xc3\xa4 on 3\xe2\x80\x935 ja v\xc3\xa4lit ovat huomattavasti varsilehti\xc3\xa4 pitempi\xc3\xa4. Keskimm\xc3\xa4iset varsilehdet ovat kapean vastapuikeita, tylppi\xc3\xa4 ja kielim\xc3\xa4isi\xc3\xa4. Muunnos kukkii kes\xc3\xa4-hein\xc3\xa4kuussa. Kes\xc3\xa4katkeron arvellaan syntyneen sopeutumana kasvupaikkojen niitt\xc3\xa4miseen._NEWLINE_Ketokatkerosta tunnetaan viel\xc3\xa4 kolmaskin muunnos, vuoriketokatkero (var. islandica). Nivelv\xc3\xa4lej\xc3\xa4 t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 muunnoksella on 6\xe2\x80\x939 ja ne ovat hyvin lyhyet. Kukat ovat useimmiten valkoiset._NEWLINE_Muista Suomessa tavattavista ketokatkerolajeista ketokatkero erottuu parhaiten kukkansa perusteella. Ketokatkeron teri\xc3\xb6 on nelj\xc3\xa4liuskainen, kun muilla lajeilla teri\xc3\xb6 on useimmiten viisiliuskainen. Ketokatkero saattaa risteyty\xc3\xa4 sit\xc3\xa4 l\xc3\xa4heisesti muistuttavan horkkakatkeron (G. amarella) kanssa.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys\n_START_PARAGRAPH_\nKetokatkeroa kasvaa kaikissa Pohjoismaissa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa, Ranskassa, Italiassa, Saksassa sek\xc3\xa4 Alppien alueella. Suomessa ketokatkeron vanha levinneisyysalue painottui Kotka\xe2\x80\x93Kokkola-linjan etel\xc3\xa4puolelle. Pohjoisimmat havainnot lajista ovat Tornion seudulta. Laji on kuitenkin suuresti harvinaistunut koko maassa ja kasvupaikkoja on nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n vain siell\xc3\xa4 t\xc3\xa4\xc3\xa4lt\xc3\xa4 entisell\xc3\xa4 levinn\xc3\xa4isyysalueella. Muunnoksien levinneisyys on Suomessa huonosti tunnettu, mutta syysketokatkero n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4isi olevan vallitseva Manner-Suomessa ja kes\xc3\xa4ketokatkero Ahvenanmaalla.\n_START_SECTION_\nElinymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nKetokatkero kasvaa kedoilla, laitumilla ja rantaniityill\xc3\xa4. Kasvupaikat ovat l\xc3\xa4hes poikkeuksetta karjan laiduntamia alueita. Perinteisen laidunnuksen loppumista seuraava kasvupaikkojen umpeenkasvu on h\xc3\xa4vitt\xc3\xa4nyt tehokkaasti aikaisemmin menestyneit\xc3\xa4 ketokatkeropopulaatioita.\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nKetokatkeron ollessa aikaisemmin yleinen sit\xc3\xa4 on ainakin Ruotsissa k\xc3\xa4ytetty humalan sijasta oluenpanossa sek\xc3\xa4 my\xc3\xb6s rohtona. Kasvista saatua uutetta nautittiin vilustumista vastaan.'