b'\n_START_ARTICLE_\nAccordina\n_START_PARAGRAPH_\nAccordina on puhallettava vapaalehdykk\xc3\xa4soitin. Se on er\xc3\xa4\xc3\xa4nlainen harmonikan ja huuliharpun v\xc3\xa4limuoto, jonka kehitti pariisilainen Andr\xc3\xa9 Borel 1930-luvun loppupuolella. Soittimen suosio on elpynyt 1900-luvun loppuvuosista l\xc3\xa4htien.\n_START_SECTION_\nRakenne ja toimintaperiaate\n_START_PARAGRAPH_\nAccordinassa on harmonikan n\xc3\xa4pp\xc3\xa4inkoskettimiston tapainen koskettimisto, joka ohjaa vapaalehdykk\xc3\xa4kieliin puhallettavaa ilmaa. Soittimen kielet on kiinnitetty yksitt\xc3\xa4isiin kielilaattoihin, kuten harmonikassa. Soittaja puhaltaa soittimeen ilmaa suukappaleen kautta (kielet eiv\xc3\xa4t soi sis\xc3\xa4\xc3\xa4np\xc3\xa4in ilmaa vedett\xc3\xa4ess\xc3\xa4, erotuksena esimerkiksi huuliharppuun).\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nPariisilainen Andr\xc3\xa9 Borel kehitteli soitinta 1930-luvun lopulta l\xc3\xa4htien ja patentoi soittimen Ranskassa 17. joulukuuta 1943. Yhdysvalloissa patentti (# 2461806) my\xc3\xb6nnettiin nimell\xc3\xa4 "Chromatic harmonicon" 15. helmikuuta 1949. Ensimm\xc3\xa4iset soittimet valmistettiin kaupallisesti kuitenkin vasta 1950-luvulla. Borel antoi radiokonsertin accordinan prototyypill\xc3\xa4 vuonna 1950. Beuscher toimi soittimen markkinoijana 1970-luvun puoleenv\xc3\xa4liin saakka, jolloin soittimen valmistus loppui. My\xc3\xb6s Paolo Soprani valmisti gold- ja silver-mallisia accordinoja 1960-luvun j\xc3\xa4lkipuoliskolla._NEWLINE_Er\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 syyn\xc3\xa4 soittimen suosion v\xc3\xa4h\xc3\xa4isyydelle 1900-luvulla pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n sen markkinointia l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 harmonikansoittajille helposti mukana kulkevaksi harjoitusinstrumentiksi - esimerkiksi puhallinsoittajat eiv\xc3\xa4t koskaan l\xc3\xb6yt\xc3\xa4neet instrumenttia. Soittimen alkuajoilta tunnetaan vain yksi levytys, Andr\xc3\xa9 Astierin 45._NEWLINE_Accordinan suosio on kasvanut useiden muusikkojen alettua k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 sit\xc3\xa4 erilaisiin musiikin tyylilajeihin 1900-luvun loppuvuosina. Esimerkiksi Richard Galliano k\xc3\xa4ytti accordinaa Latin quintetin levyll\xc3\xa4 nimelt\xc3\xa4 Spleen vuonna 1985. Muita t\xc3\xa4rkeit\xc3\xa4 accordina-nimi\xc3\xa4 2000-luvun alussa ovat olleet Francis Jauvain, Daniel Mille, Jean-Louis Matinier, Roland Romanelli ja Jacques Bolognesi, joiden johdolla accordinaa on k\xc3\xa4ytetty jazz-musiikissa, ranskalaisissa lauluissa, elokuvamusiikissa ja nykytaidemusiikissa._NEWLINE_Nykyisi\xc3\xa4 accordina-instrumenttien valmistajia ovat muun muassa Laurent Jarry vuodesta 1995 alkaen sek\xc3\xa4 Marcel Dreux vuodesta 2002 l\xc3\xa4htien. Suomen ensimm\xc3\xa4isen accordinan valmistivat Harri Arvila ja Tatu Salmela oppilasty\xc3\xb6n\xc3\xa4 Ikaalisten k\xc3\xa4si- ja taideteollisuusoppilaitoksessa kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 2010.'