b'\n_START_ARTICLE_\nFord Mustang (1979)\n_START_SECTION_\n1979 \xe2\x80\x93 1982\n_START_PARAGRAPH_\nMallivuoden 1979 Mustang perustui aiempaa suuremmalle Fox-pohjalevylle, joka oli alun perin kehitetty vuonna 1977 debytoinutta Ford Fairmont ja Mercury Zephyr -kaksikkoa varten. Suurempi kori tarkoitti suurempia sis\xc3\xa4tiloja nelj\xc3\xa4lle hengelle, etenkin takaistuimella, kuin my\xc3\xb6s suurempaa tavaratilaa ja konehuonetta. Korimalleina olivat liftback ja porrasper\xc3\xa4inen coupe. Perustason ohella tarjolla ollut ylellisempi varustetaso oli Ghia. Cobra-varustukseen kuului 2,3-litrainen turbomoottori. Ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kertaa Mustangin optiovarustelistalta l\xc3\xb6ytyi mm. s\xc3\xa4hk\xc3\xb6toimiset ovien ja takaluukun lukot sek\xc3\xa4 vakionopeuss\xc3\xa4\xc3\xa4din. Ohjauspy\xc3\xb6r\xc3\xa4n kallistuksen s\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6 eli tilttiratti teki paluun optiolistalle vuonna 1980 ja s\xc3\xa4hk\xc3\xb6toimiset ikkunat vuonna 1981. Molemmat optiot olivat viimeksi olleet tarjolla vuonna 1973_NEWLINE_Moottoripalettiin kuului 88 hv:n 2,3-litrainen Pinto-rivinelonen, 109 hv:n 2,8-litrainen K\xc3\xb6ln V6 (joka oli siis Saksan Fordin valmistama) sek\xc3\xa4 140 hv:n 302 Windsor V8, jota 4,9 litran iskutilavuudestaan huolimatta markkinoitiin 5.0 L -moottorina. Kaikki em. moottorit periytyiv\xc3\xa4t Mustang II -sarjasta. 2,8-litraisen V6 -moottorin toimitusm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4t j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t riitt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6miksi, jonka vuoksi t\xc3\xa4m\xc3\xa4 optio korvattiin loppuvuodesta 1979 Fordin 85 hv:n 3,3-litraisella rivikuutosella. Uutena tulokkaana esiteltiin 132 hv:n 2,3-litrainen turbo rivinelonen, joka numeraalisesti antoi saman tehon kuin V8-moottori. Fordilla oli visio, ett\xc3\xa4 kyseinen moottori toimisi suunnann\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 tehomottoreiden uudelle aikakaudelle. Cobra-version erikoisuutena olivat metrij\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n mukaan mitoitetut Michelin 190/65R-390 TRX -renkaat._NEWLINE_J\xc3\xa4lleen kerran Mustang valittiin Indianapolis 500 -ajojen turva-autoksi. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n kunniaksi Ford valmisti 10 478 auton "Indy 500" -erikoiser\xc3\xa4n. P\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4ritykselt\xc3\xa4\xc3\xa4n hopeanharmaata ja mustaa kaksiv\xc3\xa4rimaalausta korostivat oranssit ja punaiset raidat. Mallin keulalla oli sumuvaloin varustettu uniikki spoileri, poikkirivoitettu maski ja takaa imev\xc3\xa4ll\xc3\xa4 scoopilla varustettu konepelti. Takana oli spoileri. P\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4rilt\xc3\xa4\xc3\xa4n mustaan sisustukseen kuului Recaron istuimet valko-mustalla insertill\xc3\xa4. Voimalinja koostui 2,3-litraisesta turbomoottorista, jonka jatkeeksi sai ainoastaan neliportaisen manuaalivaihteiston tai 5.0 L V8 -moottorista, joka voitiin naittaa joko manuaalin tai kolmeportaisen automaatin kanssa. Kolme kilpailuihin valmistettua autoa varustettiin T-roof -katolla, kun taas kuluttajamarkkinoille valmistetut autot saivat lasisen kattoluukun. T-roof -optio tuli tarjolle vasta mallivuoden 1981 autoissa._NEWLINE_Toisen, vuoden 1979 \xc3\xb6ljykriisin j\xc3\xa4lkeen, 302-kuutiotuumainen "5.0\xc2\xa0L" V8 -moottori poistui ja sen paikan otti 255-kuutiotuumainen (4,2 l) V8, hieman paremman polttoainetaloutensa ansiosta. Kyseinen moottori, joka oli V8-optio vuosina 1980 ja -81, oli tehty 302:n lohkoon, pienemm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 porauksella. Sen sylinterikansien hengitt\xc3\xa4vyys oli huomattavasti edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 heikompi ja se antoi tehoa 120 hevosvoimaa, joka on pienin V8-moottorien lukema Mustangin historiassa. 4,2-litraisen moottorin yhteyteen sai ainoastaan kolmeportaisen automaattivaihteiston. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 tarkoitti sit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 2.3\xc2\xa0L Turbo 4 oli Mustangin ainoa "performance"-moottori. Turbo 4 taas oli alusta alkaen k\xc3\xa4rsinyt luotettavuusongelmista. Puutteellinen voitelu aiheutti lukuisia ahtimien rikkoontumisia ja sytytti jopa moottoripaloja. Turbomoottori poistui valikoimasta kesken mallivuoden 1981 ja sen tilalle tuli 255 V8. Ahdettu moottori teki paluun mallivuoden 1984 Turbo GT -mallissa. Luistonestolla varustettu "Traction-Lok" -per\xc3\xa4 tuli tarjolle kaikkien moottorivaihtoehtojen kanssa vuonna 1981. Viisiportainen ylivaihdelaatikko lis\xc3\xa4ttiin optiolistalle mallivuodelle 1981. Mallivuosien 1980\xe2\x80\x9381 Cobra sai uuden maskin, uuden etuspoilerin ja konepellin valescoopin, uuden takaspoilerin ja edellisevuoden Indy 500 -mallissa olleet Recaron istuimet. Teippigrafiikka oli my\xc3\xb6s uudistettu ja siihen kuului vy\xc3\xb6t\xc3\xa4r\xc3\xb6linjalla kulkenut kaksoisraidoitus, konepellin k\xc3\xa4\xc3\xa4rmedekaali ja "Cobra"-tekstit takaspoilerissa ja taemmissa sivuikkunoissa._NEWLINE_Mustang GT palasi mallistoon vuodelle 1982, 13 vuoden j\xc3\xa4lkeen. Samalla perinteik\xc3\xa4s Cobra j\xc3\xa4tettiin pois. Uuden GT:n valinnaisena voimanl\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 toimi 160-hevosvoimainen, 302-kuutiotuumainen "5.0\xc2\xa0L H.O. V8" -moottori, joka oli saanut uudet venttiilit, uuden nokka-akselin (joka oli perua vuoden -73 Torinon 351W -moottorista). suuremman kaksikurkkuisen kaasuttimen, uusitun sytytysj\xc3\xa4rjestyksen sek\xc3\xa4 paremmin hengitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n imu- ja pakoj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n. GT:n varusteita olivat sumuvaloin varustettu etuspoileri, oma maski ja takaspoileri. Edellisvuoden Cobran Recaro-istuimet olivat optiovaruste. GT:n keulapeite muistutti aiempien Turbo-mallien valescooppi-konepelti\xc3\xa4, joka antoi sopivasti lis\xc3\xa4tilaa korkealle ilmanpuhdistinasetelmalle. Mallien varustetasoja kuvaavat merkinn\xc3\xa4t olivat nyt L, GL, GLX ja GT. Kaikkien mallien vakiovoimalinjana oli 2,3-litrainen OHC-rivinelonen ja 4-portainen manuaalivaihteisto.\n_START_SECTION_\n1983 \xe2\x80\x93 1986\n_START_PARAGRAPH_\nMallivuodelle 1983, tuolloin viiden vuoden ik\xc3\xa4iseen "Fox-Mustangiin" tehtiin joukko muutoksia ja parannuksia. Auton keula sai uudet py\xc3\xb6re\xc3\xa4mm\xc3\xa4t muodot ja uuden maskin, jonka muoto taas vaikutti ajovalojen aukon muotoon. Uudet ja suuremmat vaakasuuntaisesti muotoillut, oransilla suuntavilkulla varustetut takavalot, korvasivat aiemmat pystysuuntaista muotoilua edustaneet yksik\xc3\xb6t. Yhdeks\xc3\xa4n vuoden tauon j\xc3\xa4lkeen Ford toi markkinoille avo-Mustangin, vastauksena Chryslerin vuotta aiemmin aloittamalle avomallien valmistukselle. Valtaosa avomalleista varustettiin GLX-tasoon ja 3,8-litraisella V6-moottorilla, mutta 1001 autoa (993 myytiin USA:ssa, 8 Kanadassa) valmistettiin 5.0 V8 GT -versiona. Nelikurkkuinen kaasutin ja uusi imusarja antoivat Mustang GT:lle 175 hevosvoiman tehon. 3,3-litrainen rivikuutonen pudotettiin v\xc3\xa4h\xc3\xa4isen kysynn\xc3\xa4n takia pois vuoden 1982 j\xc3\xa4lkeen ja sen korvasi 3,8-litrainen Essex V6._NEWLINE_Mallivuodelle 1984 GL- ja GLX -versiot pudotettiin pois valikoimasta. Tarjolla olivat L, LX, GT, Turbo GT ja uutuusmalli SVO. 302 V8 -moottori oli tarjolla kahtena eri versiona, nelikurkkuisella kaasuttimella tai uutena, polttoaineen EFI-ruiskulla (Electronic Fuel Injection) varustettuna. Ruiskuversion teho oli 165 hevosvoimaa. 2,3-litrainen turboahdettu rivinelonen teki paluun EFI-polttoaineen ruiskutuksella varustettuna, ja sen teho oli 145 hevosvoimaa. GT:n taka-akselin slapper bar -tehdasoption korvasi uusi "Quadra Shock" -tuenta, joka tuli tarjolle joitain kuukausia mallivuoden alkamisen j\xc3\xa4lkeen. Mallivuoden 1984 j\xc3\xa4lkeen TRX -alustaoptio pudotettiin pois valikoimasta. Vuonna 1984 Ford juhlisti Mustangin 20-vuotista taivalta G.T.350 -erikoismallilla. Mallia valmistettiin rajoitettu, 5260 auton er\xc3\xa4, sek\xc3\xa4 avo- ett\xc3\xa4 liftback-korilla. Autojen v\xc3\xa4ri oli Oxford White -valkoinen, Canyon Red -sisustuksella. Helmoissa oli punaiset "GT 350"-raidat ja etulokasuojissa tri-bar Pony -emblemmit. Voimanl\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 toimi joko 2.3 Turbo tai 302 V8._NEWLINE_Vuonna 1984 Ford esitteli CFI (central fuel injection) -polttoaineensy\xc3\xb6tt\xc3\xb6j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 yksipisteruisku oli kaikkien automaatti-Mustangien varusteena vuosina 1984-1985. Vuoden 1984 CFI-versiot olivat ensimm\xc3\xa4iset Mustangit, jotka oli varustettu elektronisella moottorinohjauksella._NEWLINE_Uutuusmalli Mustang SVO tuli markkinoille ensi kertaa vuonna 1984 ja sit\xc3\xa4 valmistettiin mallivuoden 1986 loppuun. Mallin voimanl\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 toiminut 2,3-litrainen turboahdettu rivinelonen tuotti vuoden 1984 versiossa tehoa 175 hevosvoimaa. Mallivuoden -85 puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 moottorin teho nostettiin 205 hevosvoimaan ja vuoden -86 malleissa tehoa on 200 hv. SVO:n erikoisominaisuuksia, vakio-Mustangiin verrattuna, olivat mm. nelipy\xc3\xb6r\xc3\xa4-levyjarrut, omat 16-tuumaiset alumiinivanteet sek\xc3\xa4 kaksitasoinen takaspoileri. Mallin uniikki ilme muodostui konepellin keskilinjan viereen sijoitetusta ahtimen ilmanottoaukosta ja maskittomasta keulasta, jonka ajovaloumpiot oli upotettu syv\xc3\xa4lle, kun taas pys\xc3\xa4k\xc3\xb6intivalo ja kulman ymp\xc3\xa4ri kiert\xc3\xa4v\xc3\xa4 suuntavilkku olivat keulapellin ja puskurin pintojen kanssa tasassa. Autoon oli alun perin suunniteltu aerodynaamisesti konepellin ja puskurin kanssa tasassa olevat ajovaloyksik\xc3\xb6t, mutta Yhdysvaltain silloisten valom\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysten n\xc3\xa4iden k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 ei ollut mahdollista. (Amerikkalaisessa autosanastossa ajovaloumpio on sealed beam, eli oikea umpio, joka vaihdetaan yksikk\xc3\xb6n\xc3\xa4 kun se lakkaa palamasta. Meik\xc3\xa4l\xc3\xa4isitt\xc3\xa4in ajovaloumpiota tarkoittava komponentti, johon vaihdetaan pelkk\xc3\xa4 polttimo, on Amerikoissa composite headlamp, koska se koostuu kahdesta eri elementist\xc3\xa4 ja on siten komposiitti.) Aero headlamp -ajovalot saatiin SVO:n keulalle 1985\xc2\xbd -vuosimallissa ja samantyyppiset valaisimet tulivat my\xc3\xb6hemmin 1987 Mustangin keulalle. SVO:n myyntihinta oli huomattavasti korkeampi kuin l\xc3\xa4hes samalla varustuksella olleen V8 GT:n, joten niit\xc3\xa4 myytiin kolmen vuoden aikana alle 10 000 kappaletta._NEWLINE_Vuodelle 1985 Mustang sai maskittoman keulan, vaakatasossa olevalla ilmanottoaukolla. Samalle vuodelle Mustang GT sai uudet E5AE -sylinterikannet, uudistetun nelikurkkuisen Holley-kaasuttimen sek\xc3\xa4 joitain muita muutoksia. N\xc3\xa4ill\xc3\xa4 ev\xc3\xa4ill\xc3\xa4 sen teho oli 210 hv @ 4600 r/min ja v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6 265\xc2\xa0lbs-ft (359 Nm) @ 3400 r/min. Kyseinen malli oli viimeinen kaasuttimella varustettu V8-Mustang. Mallivuosi 1985 pudotti valikoimasta L- ja Turbo GT -versiot, j\xc3\xa4tt\xc3\xa4en LX:n, GT:n ja SVO:n._NEWLINE_Mallivuoden 1986 polttoaineen elektronisella ruiskutuksella varustettu GT 5.0 HO V8 on Mustangin historiassa vedenjakajamalli. Fordin ensimm\xc3\xa4inen EEC (electronic engine control) -moottorinohjausj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 oli tullut markkinoille vuonna 1978 ja sen nelj\xc3\xa4s sukupolvi, EEC-IV, oli esitelty vuonna 1984. Vaikka GT:n teholukema oli 10 hevosvoimaa pienempi kuin vuotta aiemmin, sille kellotettiin paremmat 0-60\xc2\xa0mph kiihtyvyys- ja varttimailiajat kuin kaasuttimella varustetulle edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4\xc3\xa4n. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli uuden ruiskuj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n ansiota, koska se antoi moottorille mm. laakeamman v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6k\xc3\xa4yr\xc3\xa4n. Vuonna 1986 Yhdysvalloissa otettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n keskelle-yl\xc3\xb6s asennettu jarruvalo pakollisena varusteena. Liftback-mallissa se on sijoitettu takaspoileriin, porrasper\xc3\xa4mallissa auton sis\xc3\xa4lle, takaikkunan alareunaan ja avomallissa vakiovarusteiseen takaluukun tavaratelineeseen.\n_START_SECTION_\nMotorsport\n_START_PARAGRAPH_\nMustangista tuli Fordin ase muita merkkej\xc3\xa4 vastaan alkuvuosien vakioautojen A-ryhm\xc3\xa4ss\xc3\xa4, sek\xc3\xa4 Euroopassa ett\xc3\xa4 Australiassa. Euroopassa turboahdettu Ford Sierra XR4i otti 4,9-litraisella V8-moottorilla varustetun Mustangin paikan jo kaudella 1985. Australialainen kilpa-ajaja Dick Johnson osti vuoden 1984 puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 kaksi saksalaisen Team Zakspeedin rakentamaa Mustangia, koska Australian Ford ei hankkinut kisaluokituksia paikallista valmistetta olleille XE- ja XF Falcon -malleille. Mustangeja kilpailutettiin Australian Touring Car -sarjassa kausilla 1985 ja 1986. Johnson voitti vuoden 1985 Australian Grand Prix:n yhteydess\xc3\xa4 ajetun A-ryhm\xc3\xa4n tukikilpailun ja sai joitain pistesijoja kausien 1985 ja -86 Australian Touring Car Championship -sarjassa. Mustangin A-ryhm\xc3\xa4n kilpailu-ura tuli p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6kseen kauden 1986 p\xc3\xa4\xc3\xa4tytty\xc3\xa4. Kaudella 1987 sen paikan otti Ford Sierra RS Cosworth.\n_START_SECTION_\nMeksiko\n_START_PARAGRAPH_\nVuodesta 1981 vuoteen 1984 Meksikossa valmistetut Ford Mustangit olivat ulkoiselta olemukseltaan er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaisia hybridej\xc3\xa4, koska niiss\xc3\xa4 k\xc3\xa4yettiin joitain Mercury Caprin korin osia. Alkuvuosien malleiss\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin Caprin takavaloja ja vuosimalleissa 1982 ja -83 oli my\xc3\xb6s Caprin keula. Vuosina 1983\xe2\x80\x9386 k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 oli Caprin bubble back -takaluukku.\n_START_SECTION_\n1987 \xe2\x80\x93 1993\n_START_PARAGRAPH_\nVuoden 1987 Mustang uudistettiin t\xc3\xa4ydellisesti sek\xc3\xa4 sis\xc3\xa4tiloiltaan ett\xc3\xa4 ulkoisesti. Ulkoinen design muistutti aiemman SVO:n "Aero"-tyyli\xc3\xa4, samalla kun siihen oli yhdistetty Fordin sen aikaisia design-piirteit\xc3\xa4. Sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kaikki oli uutta: kojetaulu, keskikonsoli, istuimet ja ovipanelit varusteineen. SVO:n j\xc3\xa4\xc3\xa4ty\xc3\xa4 pois vuoden 1986 j\xc3\xa4lkeen, mallit olivat nyt LX- ja GT, porrasper\xc3\xa4-, liftback- ja avokorisina versioina. LX:n takavalot oli uudistettu ja suuntavilkun linssi oli nyt kirkas, kun taas GT:n takavaloja peitti auton korin v\xc3\xa4rinen, takavalon kolmeen osaan jakava louvers-ritil\xc3\xa4. Taempien sivulasien j\xc3\xa4\xc3\xa4hdytysritil\xc3\xa4t eli louversit oli poistettu, ja lasi oli nyt suurempikokoinen ja koripellin kanssa tasan. Lasin taemmassa alanurkassa oli "Mustang"-tekstit. GT:n varusteisiin kuuluivat uudet py\xc3\xb6re\xc3\xa4t sumuvalot, helmasarja ja mallin omat, 15-tuumaiset turbiinivanteet. V6-moottori oli pudotettu pois valikoimasta ja vaihtoehtoina olivat nyt 2,3-litrainen EHI OHC-rivinelonen ja 5,0-litrainen EFI HO V8, joka oli saatavilla my\xc3\xb6s porrasper\xc3\xa4iseen LX-malliin optiovarusteena._NEWLINE_Vuonna 1987 V8-moottoriset Mustangit saivat E7TE-kannet ja takoalumiinim\xc3\xa4nn\xc3\xa4t venttiilikoloilla, edellisvuoden tasakantisten m\xc3\xa4ntien tilalle. E7-sylinterikannet otettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n Fordin truck-moottorista, koska ne olivat hengitt\xc3\xa4vyydelt\xc3\xa4\xc3\xa4n paremmat kuin vuoden 1986 py\xc3\xb6rrevirtaus-kannet. Moottorin teholukema nousi 225 hevosvoimaan, v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6momentin ollessa 410 Nm. Vuosi 1988 ei tuonut tullessaan mit\xc3\xa4\xc3\xa4n muita isoja muutoksia, kuin ett\xc3\xa4 T-roof -optio poistui valikoimasta kesken mallivuoden. Vuodelle 1989 the Mustangin ajonopeuden mittaukseen perustunut moottorinohjaus vaihtui ilmamassan mittaukseen perustuvaan j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4n. Kaliforniassa myydyt autot oli varustettu MAF-tunnistimella (Mass Air Flow) jo vuotta aiemmin. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 muutos laski hieman moottorin tehoa, mutta teki siit\xc3\xa4 huomattavasti helpommin viritett\xc3\xa4v\xc3\xa4n. MAF-tunnistimella varustettu moottorinohjaus kykenee ottamaan huomioon moottorin imu- ja pakopuolelle- sek\xc3\xa4 moottorin sis\xc3\xa4lle tehdyt muutokset, jolloin moottorinohjauksen keskusyksikk\xc3\xb6 (ECU) pystyy s\xc3\xa4\xc3\xa4telem\xc3\xa4\xc3\xa4n polttoaineseoksen suhteen optimaaliseksi. Kuljettajan turvatyyny tuli vakiovarusteeksi mallivuoden 1990 autoissa, mutta niit\xc3\xa4 alettiin asentamaan jo vuoden -89 autoihin. Ford ei huomioinut Mustangin 25-vuotisjuhlaa erityisen n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti. Ainoa juhlavuoden erikoisvaruste on 27. maaliskuuta 1989 \xe2\x80\x93 mallivuoden 1990 lopun v\xc3\xa4lisen\xc3\xa4 aikana valmistettujen autojen kojelaudan oikean reunan pieni emblemmi._NEWLINE_Vuonna 1989 Ford alkoi siirt\xc3\xa4\xc3\xa4 resursseja seuraavan sukupolven Mustangin suunnitteluun. Malli oli tarkoitus saada markkinoille vuoden 1993 lopulla. Muutokset mallivuosien 1990\xe2\x80\x931993 v\xc3\xa4lisen\xc3\xa4 aikana olivat v\xc3\xa4h\xc3\xa4isi\xc3\xa4 ja enimm\xc3\xa4kseen visuaalisia. Vuonna 1990 virvoitusjuomabr\xc3\xa4ndi 7-Up p\xc3\xa4\xc3\xa4tti j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4\xc3\xa4 kilpailun, jonka palkintoina jaettaisiin avo-Mustangeja. Yhti\xc3\xb6 perui kilpailun aivan viime metreill\xc3\xa4 ja Fordille j\xc3\xa4i k\xc3\xa4teen 4103 auton erikoiser\xc3\xa4 smaragdinvihreit\xc3\xa4, valkoisella nahkasisustuksella varustettuja LX 5.0-Mustangeja, jotka meniv\xc3\xa4t sitten myyntiin normaaleja kanavia my\xc3\xb6ten. Vuosina 1992 ja -93 Mustangilta tuli avokoreihin toteutettuja erikoismalleja; Vuonna 1992 er\xc3\xa4 Feature- tai Summer Special 5.0 LX -malleja Vibrant Red -v\xc3\xa4rill\xc3\xa4 ja valkoisella katolla ja sisustuksella, vuonna 1993 Canary Yellow -v\xc3\xa4rill\xc3\xa4 ja valkoisella tai mustalla katolla ja sisustuksella sek\xc3\xa4 Vibrant White -v\xc3\xa4rill\xc3\xa4 ja valkoisella sisustuksella ja katolla._NEWLINE_Vuoden 1991 mallivuoden muutoksia on 2,3-litraisen rivinelosen tehon nousu 88 hevosvoimasta 105 hevosvoimaan. Tehon kasvu oli saatu aikaan uudella sylinterikannella, jossa oli kaksi sytytystulppaa per sylinteri._NEWLINE_Vuonna 1992, mallisukupolven lopun jo h\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xb6tt\xc3\xa4ess\xc3\xa4, Ford siirtyi k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kaikissa 302-kuutiotuumaisissa V8-moottoreissaan hypereutektisia m\xc3\xa4nti\xc3\xa4. Samalla GT:n teknisiksi arvoiksi kirjattiin 205 hv tehoa ja 373 Nm v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6\xc3\xa4. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 lukemat ovat hyvin l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 arkik\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4n moottorin todellista ulosantia. Vuosien 1989\xe2\x80\x931992 teholukema 220 hv on enemm\xc3\xa4nkin suuntaa antava, eik\xc3\xa4 kerro tismalleen moottorin oikeaa tehoa. Ao. vuosina mm. moottoreiden nokka-akselin profiili muuttui, samoin monet pienemm\xc3\xa4t seikat, joilla kaikilla kuitenkin on oma vaikutuksensa. Ford piti teholukeman kuitenkin samana vuodesta toiseen._NEWLINE_Juuri perustettu Fordin SVT-divisioona toi vuonna 1993 markkinoille Ford Mustang SVT Cobra -mallin, jonka 302-kuutiotuumainen Windsor V8 -moottori antoi tehoa 235 hv ja v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6\xc3\xa4 380 Nm. Ulkoisesti GT:t\xc3\xa4 hillitymm\xc3\xa4n n\xc3\xa4k\xc3\xb6isen Cobran moottori oli varustettu Fordin GT-40 high performance -osilla. (Nimest\xc3\xa4 huolimatta n\xc3\xa4ill\xc3\xa4 ei ole mit\xc3\xa4\xc3\xa4n tekemist\xc3\xa4 Ford GT40 -kilpa-auton kanssa) Vuonna 1993 markkinoille tuli my\xc3\xb6s Cobra R, jonka voimanl\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 toimi sama moottori. Cobra R oli varustettu suuremmilla jarruilla, Koni-vaimentimilla sek\xc3\xa4 moottori\xc3\xb6ljyn ja ohjaustehostimen nesteen j\xc3\xa4\xc3\xa4hdytyksell\xc3\xa4. Mallissa ei ollut lainkaan takaistuinta eik\xc3\xa4 siihen ollut mahdollista saada esim. ilmastointia tai audiolaitteita. Vakiomallien puolelta mainittakoon uutena optiovarusteena vuonna 1993 tarjolle tullut AM/FM-radio / CD-soitin._NEWLINE_Kolmannen sukupolven Mustangin valmistus p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi syyskuussa 1993.'