b'\n_START_ARTICLE_\nIwami Ginzanin hopeakaivos\n_START_SECTION_\nKaivosalue\n_START_PARAGRAPH_\n1600-luvun alussa kaivoksille rakennettiin aita. Sen sis\xc3\xa4puolelle j\xc3\xa4\xc3\xa4nytt\xc3\xa4 300 hehtaarin aluetta kutsuttiin Sakunouchiksi. Kaivos voidaan jakaa kolmeen osaan: Ginzanin alueeseen, \xc5\x8cmorin alueeseen ja ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6iv\xc3\xa4\xc3\xa4n alueeseen. Ginzanin alue muodostuu entisest\xc3\xa4 Sakunouchista, ja se rakennettiin Sengoku-kaudella. Alue oli tarkoitettu kaivoksen ty\xc3\xb6ntekij\xc3\xb6iden asunnoille, mutta nykyisin n\xc3\xa4kyviss\xc3\xa4 on l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 temppeleit\xc3\xa4, pyh\xc3\xa4kk\xc3\xb6j\xc3\xa4 ja kiviseini\xc3\xa4, kun vain harvat asuintalot ovat en\xc3\xa4\xc3\xa4 pystyss\xc3\xa4. \xc5\x8cmorin alue rakennettiin my\xc3\xb6hemmin, ja se sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 muun muassa kaivoksesta vastuussa olleen rauhantuomarin toimiston. Ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6iv\xc3\xa4 alue muodostuu tarvikkeiden ja louhitun hopean kuljetukseen tarkoitetuista porteista ja teist\xc3\xa4. Kaivoksen alueelta on l\xc3\xb6ydetty merkkej\xc3\xa4 noin 600 kaivoskuilusta ja -k\xc3\xa4yt\xc3\xa4v\xc3\xa4st\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nKaivos otettiin t\xc3\xa4ysimittaiseen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n vuonna 1526, vaikka jotkin vanhat tekstit viittaavatkin hopeasuonen l\xc3\xb6ytyneen jo 1309. Kaivoksen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 tapahtui \xc5\x8cuchi-klaanin suojeluksessa, ja sen toiminnasta vastasi hakatalainen kauppias Kamiya Jutei. 1530-luvun loppupuolella kaivoksessa otettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n uusi sulatustekniikka, jonka seurauksena kaivoksen tuotto kasvoi huomattavasti. 1530-luvulta 1540-luvulle \xc5\x8cuchi-klaani taisteli alueesta naapuriklaaniensa kanssa ja menetti kaivoksen lopulta Amago-klaanille 1550-luvulla. Kaivoksen omistaja vaihtui taas vuonna 1561, kun M\xc5\x8dri-klaani otti siihen kuuluvat maat hallintaansa. Kun Tokugawa Ieyasu nousi valtaan Sekigaharan taistelun j\xc3\xa4lkeen vuonna 1600, h\xc3\xa4n pakkolunasti Japanin kaikki kaivokset itselleen ja nimitti Okubo Nagayasun hallinnoimaan Iwami Ginzanin hopeakaivoksen toimintaa._NEWLINE_Vuonna 1602 kaivos tuotti vuosittain 15 tonnia hopeaa. Hopean lis\xc3\xa4ksi kaivoksista louhittiin my\xc3\xb6s kuparia. Kaivoksen tuotantom\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4t jatkoivat kasvuaan ja olivat korkeimmillaan 1610\xe2\x80\x931620-luvuilla. Tuotanto alkoi kuitenkin laskea 1624. Hopeaa toimitettiin my\xc3\xb6s ulkomaille kuten Eurooppaan ja muihin Aasian maihin. Vuonna 1800 alueella syttyi tuhoisa tulipalo, joka poltti suuren osan \xc5\x8cmorin alueesta. Meiji-restauraation j\xc3\xa4lkeen Iwami Ginzanin hopeakaivos yksityistettiin. 1886 kaivoksen toiminta siirtyi Fujitagumi-yritykselle, joka nimesi sen uudelleen \xc5\x8cmorin kaivokseksi. Kaivokselle rakennettiin jalostamo 1895, mutta se oli toiminnassa vain hieman yli vuoden, jonka j\xc3\xa4lkeen se korvattiin toisella jalostamolla. Kaivos suljettiin kannattamattomana 1923, mutta toisen maailmansodan alettua se yritettiin avata uudelleen. Trooppinen hirmumyrsky aiheutti kaivokselle kuitenkin niin pahoja tuhoja, ett\xc3\xa4 se jouduttiin sulkemaan vuosi avaamisensa j\xc3\xa4lkeen 1943.\n_START_SECTION_\nPerint\xc3\xb6kohde\n_START_PARAGRAPH_\nIwami Ginzanin hopeakaivoksesta tehtiin Shimanen prefektuurin historiallinen kohde 1967. Kaksi vuotta my\xc3\xb6hemmin 1969 osia kaivoksesta valittiin Japanin kansallisiksi historiallisiksi maamerkeiksi. L\xc3\xa4hes kaksi vuosikymment\xc3\xa4 my\xc3\xb6hemmin 1987 \xc5\x8cmori, Ginzan katu ja muita kaivoksen historiallisesti merkitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 osia m\xc3\xa4\xc3\xa4riteltiin suojeltaviksi kohteiksi. Japani rekister\xc3\xb6i kaivoksen ja sen kulttuuriymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6n ehdokkaaksi Unescon maailmanperint\xc3\xb6kohteeksi huhtikuussa 2001. Kaivos hyv\xc3\xa4ksyttiin luetteloon 2007 kriteereill\xc3\xa4 II, III ja V, siit\xc3\xa4kin huolimatta ettei Unescolle neuvoa antava ICOMOS saatavilla olevien tietojen perusteella katsonut alueen t\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4n asetettuja kriteerej\xc3\xa4, eik\xc3\xa4 l\xc3\xb6yt\xc3\xa4nyt kaivoksesta mit\xc3\xa4\xc3\xa4n, mik\xc3\xa4 olisi antanut sille huomattavaa maailmanlaajuista arvoa. ICOMOS suositteli, ett\xc3\xa4 kaivoksen listaamista lyk\xc3\xa4tt\xc3\xa4isiin, kunnes sen ehdolle asettanut valtio olisi tehnyt perinpohjaisempia tutkimuksia alueen merkitt\xc3\xa4vyyden osoittamiseksi. Hyv\xc3\xa4ksymisen yhteydess\xc3\xa4 Unesco pyysi Japania suorittamaan lis\xc3\xa4tutkimuksia yhdess\xc3\xa4 Unescon neuvoa antavien asiantuntijaelinten kanssa. Alkuper\xc3\xa4inen maailmanperint\xc3\xb6kohteeksi nimetty alue oli kooltaan 442 hehtaaria. Vuonna 2010 alue laajennettiin 529 hehtaariin. Maailmanperint\xc3\xb6luetteloon kirjattuihin alueisiin kuuluvat kaivoskuilut ja -k\xc3\xa4yt\xc3\xa4v\xc3\xa4t, pyh\xc3\xa4k\xc3\xb6t, kolme satamakyl\xc3\xa4\xc3\xa4: Tomogaura, Okidomari ja Yunotsu, sek\xc3\xa4 osia rannikolle johtavista Kaid\xc5\x8d-liikennereiteist\xc3\xa4. Luetteloon kuuluvaa aluetta ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6i lis\xc3\xa4ksi 3\xc2\xa0134 hehtaarin suojavy\xc3\xb6hyke.'