b'\n_START_ARTICLE_\nAila \xe2\x80\x93 Pohjolan tyt\xc3\xa4r\n_START_SECTION_\nJuoni\n_START_PARAGRAPH_\nTarinan kertoja on suomalaista syntyper\xc3\xa4\xc3\xa4 oleva yhdysvaltalainen kirjailija Harm (alkuaan H\xc3\xa4rm\xc3\xa4), joka on toisen maailmansodan j\xc3\xa4lkeen matkannut tutustumaan vanhempiensa synnyinmaahan. H\xc3\xa4n esittelee elokuvan keskushahmot Reinon (kotoisin Etel\xc3\xa4-Suomesta, "lantalainen" mets\xc3\xa4st\xc3\xa4j\xc3\xa4) ja Ailan (porois\xc3\xa4nt\xc3\xa4 Morokan tyt\xc3\xa4r), joiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on voimakas eroottinen mutta salassapidetty j\xc3\xa4nnite. Aila tiet\xc3\xa4\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 Reino on porovaras, mutta pit\xc3\xa4\xc3\xa4 asian omana tietonaan. Er\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 aamuna Aila l\xc3\xa4htee yksin muutaman p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n matkalle. Nousee myrsky ja Reino l\xc3\xb6yt\xc3\xa4\xc3\xa4 h\xc3\xa4net lumeen tuupertuneena. Ailan ahkio on kaatunut ja h\xc3\xa4nen poronsa on karkuteill\xc3\xa4. Korpimajassa Aila virkoaa, ja y\xc3\xb6n kuluessa roihahtaa rakkaus Reinon ja Ailan v\xc3\xa4lille. Aamutuimaan majalle saapuu miehi\xc3\xa4 Ailan is\xc3\xa4 etunen\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n. Reino sattuu olemaan poissa ja miehet tappavat h\xc3\xa4nen koiransa. Aila selvitt\xc3\xa4\xc3\xa4 is\xc3\xa4lleen y\xc3\xb6n tapahtumat._NEWLINE_Muutaman viikon per\xc3\xa4st\xc3\xa4 Aila on is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 kanssa kyl\xc3\xa4kaupassa, jossa he kohtaavat Reinon. Is\xc3\xa4 halajaa upeaa kiv\xc3\xa4\xc3\xa4ri\xc3\xa4, mutta se on liian kallis h\xc3\xa4nelle. Reino kustantaa aseen pyydyst\xc3\xa4miens\xc3\xa4 el\xc3\xa4inten nahoilla. Samalla h\xc3\xa4n ostaa huivin, ja Aila k\xc3\xa4sitt\xc3\xa4\xc3\xa4 oitis, ett\xc3\xa4 se on tarkoitettu h\xc3\xa4nelle. Kirjailija Harm on todistamassa kyl\xc3\xa4kaupassa tapahtuvaa kohtausta._NEWLINE_Aila l\xc3\xa4htee vieraisille Reinon luo iso\xc3\xa4itins\xc3\xa4 varoitteluista piittaamatta. H\xc3\xa4n vie Reinolle koiranpennun ja Reino taasen antaa Ailalle huivin. Aila tunnustaa rakastavansa Reinoa. H\xc3\xa4n pyyt\xc3\xa4\xc3\xa4 miest\xc3\xa4 lopettamaan porojen varastamisen. Mutta Reino ei p\xc3\xa4\xc3\xa4se kaidalle tielle; Ailan is\xc3\xa4 saa Reinon kiinni rys\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4lt\xc3\xa4 ja ampuu v\xc3\xa4vykokelastaan. Reinon onnistuu paeta ahkiolla. Alkaa takaa-ajo. Is\xc3\xa4 saa Reinon kiinni, Reino puukottaa appiehdokastaan ja p\xc3\xa4\xc3\xa4see m\xc3\xb6killeen turvaan. Aila l\xc3\xb6yt\xc3\xa4\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 Reinon haavoittuneina. H\xc3\xa4n sitoo Reinon haavan, ja palaa is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 luo, joka on t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 v\xc3\xa4lin siirtynyt ajasta ikuisuuteen. Kostonhimoinen Aila l\xc3\xa4htee hiiht\xc3\xa4en Reinon per\xc3\xa4\xc3\xa4n, joka hoipertelee suksensa menett\xc3\xa4neen\xc3\xa4 pitkin tunturin kuvetta. Aila saavuttaa Reinon. Mies ampuu rakastettuaan, rakastettu vastaa tuleen. Kumpainenkin tuupertuu hankeen. He j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t makaamaan liikkumattomina toistensa l\xc3\xa4heisyyteen.\n_START_SECTION_\nKuvausajat ja -paikat\n_START_PARAGRAPH_\nAila \xe2\x80\x93 Pohjolan tyt\xc3\xa4r kuvattiin maalis\xe2\x80\x93huhtikuussa 1949, kev\xc3\xa4ttalvella 1950 ja kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1950. Ulkokuvauspaikkoja olivat Utsjoki (Tenojoen varsi, Outakoski), Enonteki\xc3\xb6 (Hetta) ja Tenojoen varsi Norjassa. Studiona toimi Fenno-Filmi Oy:n studio Helsingiss\xc3\xa4 Pienell\xc3\xa4 Roobertinkadulla.\n_START_SECTION_\nArvostelut\n_START_PARAGRAPH_\nAila \xe2\x80\x93 Pohjolan tyt\xc3\xa4r sai ristiriitaisen vastaanoton. Kappale oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 panna kansainv\xc3\xa4liseen levitykseen, joten sille oli asetettu tiettyj\xc3\xa4 ennakko-odotuksia. Ilta-Sanomien Juha Nevalainen piti kappaletta "sangen erikoislaatuisena tapauksena suomalaisen elokuvan vaiheissa" ja m\xc3\xa4\xc3\xa4ritteli sen jopa merkkitapaukseksi: "Elokuva noudattaa periaatetta, joka on filmille luonnollisin, alkuper\xc3\xa4isin ja tehokkain, se antaa kuvien puhua. \xc3\x84\xc3\xa4nelliset efektit, musiikkia lukuunottamatta, jota sit\xc3\xa4kin on k\xc3\xa4ytetty s\xc3\xa4\xc3\xa4stetellen, ovat varsin niukat." Helsingin Sanomat kiitti Ailan kuvaustaiteellista tasoa, mutta piti tarinaa k\xc3\xb6yh\xc3\xa4n\xc3\xa4 ja yksiviivaisena. N\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4valinnat saivat useimmilta kriitikoilta kehuja. Aamulehti: "Kuosmanen on verev\xc3\xa4 ja taitavasti kuvattu, mutta kohtalokkaan murhen\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4n tuntua h\xc3\xa4n ei saa syntym\xc3\xa4\xc3\xa4n myk\xc3\xa4ll\xc3\xa4 n\xc3\xa4yttelemisell\xc3\xa4\xc3\xa4n." Er\xc3\xa4\xc3\xa4t kriitikot katsoivat Kuosmasen sortuneen poseeraukseen muutamissa l\xc3\xa4hikuvissa. Helsingin Sanomien mukaan Kuosmanen "omalaatuisine kasvoineen" oli mit\xc3\xa4 oivallisin valinta Ailaksi. Rautavaaran "jykev\xc3\xa4n miehist\xc3\xa4 ilmeikkyytt\xc3\xa4" p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupunkilaisjulkaisu piti edullisena "sanattomien tunteiden" esiintuonnille. Pihlajam\xc3\xa4en "monumentaalisten kasvojen" lehti katsoi luovan aivan sanoittakin "vanhan tiet\xc3\xa4j\xc3\xa4naisen tunnelmaa".\n_START_SECTION_\nHuomioita\n_START_PARAGRAPH_\nAila \xe2\x80\x93 Pohjolan tyt\xc3\xa4r oli Jack Witikan ensimm\xc3\xa4inen kokoillan elokuva. Brittil\xc3\xa4inen elokuvatuottaja ja - ohjaaja Michael Powell kutsui Witikan vuonna 1948 Englantiin tutustumaan paikalliseen elokuvantekoon. Pari vuotta my\xc3\xb6hemmin Witikka sai houkuteltua Powellin yhdeksi tuottajaksi Lappi-aiheiseen draamaan, jonka kuvaaja olisi Erik Blomberg. Tuotannon valvoja ja elokuvan leikkaaja oli Powellin yst\xc3\xa4v\xc3\xa4 ja kollega, englantilainen John Seabourne. Witikka ja Blomberg laativat elokuvan ensimm\xc3\xa4isen k\xc3\xa4sikirjoituksen, nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n Arctic Fury, jossa ei juurikaan ollut vuorosanoja. Seabourne oli mukana lopullisen k\xc3\xa4sikirjoituksen teossa. Valmiiseen elokuvaankin tuli vain 80 repliikki\xc3\xa4._NEWLINE_Blomberg kertoi Filmihullu-lehdess\xc3\xa4 vuonna 1981, ett\xc3\xa4 Seabourne oli kyll\xc3\xa4 mainio heppu, mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 ep\xc3\xa4onnistui t\xc3\xa4ysin Ailan leikkauksessa. Elokuvan ep\xc3\xa4onnistuminen johti Blombergin mukaan uuteen Lappi-aiheiseen filmatisointiin: syntyi Valkoinen peura. Aila \xe2\x80\x93 Pohjolan tyt\xc3\xa4r sai nimens\xc3\xa4 Jean Sibeliuksen sinfonisesta fantasiasta. Sibeliuksen musiikkia k\xc3\xa4ytettiin Ailan \xc3\xa4\xc3\xa4nitaustana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n itsens\xc3\xa4 suostumuksella. Witikka anoi elokuvalle verovapautta painottamalla sit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 se oli "vakava yritys luoda suomalaiselle elokuvalle pohja kansainv\xc3\xa4listen filmimarkkinoiden valloittamiseksi".'