b'\n_START_ARTICLE_\nLeander-luokka (fregatti)\n_START_SECTION_\nTaustaa\n_START_PARAGRAPH_\nVuoden 1951 fregattien hankintaohjelma tuotti kaikkiaan 26 alusta, jotka muodostivat nelj\xc3\xa4 toisiaan muistuttavaa luokkaa eli kuusi Whitby-luokan, kaksitoista Blackwood-luoka, nelj\xc3\xa4 Salisbury-luokan ja nelj\xc3\xa4 Leopard-luokan fregattia. Lis\xc3\xa4ksi tilattiin yhdeks\xc3\xa4n Rothesay-luokan alusta. N\xc3\xa4iden lis\xc3\xa4ksi suunnitellut kolme Salisbury-luokan ja kolme Rothesay-luokan alusta eiv\xc3\xa4t koskaan edenneet tilaukseen saakka, vaan niihin varatut varat k\xc3\xa4ytettiin muihin hankintoihin. Hankintojen seurauksena laivastolla oli kuitenkin riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 moderneja saattajia, vaikka erikoistuneiden alusten palvelusk\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 ei ollutkaan kaikilta osin mielek\xc3\xa4st\xc3\xa4. Toisaalta taloudellisesti ei ollut mielek\xc3\xa4st\xc3\xa4 yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4\xc3\xa4 nelj\xc3\xa4\xc3\xa4 erilaista alustyyppi\xc3\xa4 ja olisi helpompaa yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4\xc3\xa4 yht\xc3\xa4 alustyyppi\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nSuunnittelu\n_START_PARAGRAPH_\nLuokan perustaksi p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin ottaa onnistuneeksi todettu tyyppi 12 (eli Whitby/Rothesay-luokka) ja siten runko ja voimanl\xc3\xa4hde Y-100 h\xc3\xb6yrymoottori p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4\xc3\xa4 sellaisenaan. Kansirakenteet suunniteltiin kokonaan uudelleen yhdeksi kokonaisuudeksi, mik\xc3\xa4 sijoitettiin keskelle alusta kolmannekselle kokonaispituudesta. Takakannelle rakennettiin tilat Wasp-helikopterille. L\xc3\xa4hes kaikki sis\xc3\xa4tilat oli ilmastoitu, mik\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti paransi toimintaedellytyksi\xc3\xa4 aluksella. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 toteutus nimettiin parannelluksi tyypiksi 12._NEWLINE_Alusten p\xc3\xa4\xc3\xa4aseeksi valittiin 4,5 tuuman tykki Mk VI asennuksena, joka mahdollisti sek\xc3\xa4 pinta- ett\xc3\xa4 ilma-ammunnan. Tulenjohtokoneeksi asennettiin uusi MRS3 tulenjohtoj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4, jonka apuna oli tyypin 903 tutka, aiemman Mk 6M suuntaimen tilalle. L\xc3\xa4hi-ilmatorjunta-aseiksi asennettiin hangaarin katolle kaksi Boforsin 40 millimetrin yksiputkista tykki\xc3\xa4, vaikka suunnitelmiin kuului neliohjuksinen Sea Cat -ilmatorjuntaohjusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 tutkineen. Boforsit asennettiin vain seitsem\xc3\xa4\xc3\xa4n ensimm\xc3\xa4iseen alukseen ja loppuihin asennettiin Sea Cat -ohjukset. Ohjukset korvasivat my\xc3\xb6hemmin Boforsit my\xc3\xb6s alkusarjan aluksilla._NEWLINE_1960-luvun lopulla Sea Cat -ohjusten lis\xc3\xa4ksi aluksille asennettiin kaksi 20 millimetrin Oerlikon -ilmatorjuntatykki\xc3\xa4 yl\xc3\xa4kannelle maston kahtapuolen. Samalla aluksille asennettiin omasuojaksi Knebworth/Corvus-suojaheittimet maston sivuun h\xc3\xa4iritsem\xc3\xa4\xc3\xa4n merimaaliohjuksia. MRS3-j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 korvattiin GWS22-j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4, joka muistutti aiempaa. Poikkeuksena oli HMS Naiad, jolle asennettiin yksinkertaistettu GWS20-j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4._NEWLINE_Sukellusveneiden torjuntaan aluksille asennettiin Mk10 kolmiputkinen Limbo-sukellusveneentorjuntaheitin lentokannen takaosaan. Aluksille asennettiin tyypin 177, tyypin 170B, tyypin 162 ja tyypin 199 kaikuluotaimet. Tutkaj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n ytimen\xc3\xa4 oli tyypin 965 tutka, jonka AKE1 antenniin oli asennettu omakonetunnistin. Antenni oli asennettu lyhyeen p\xc3\xa4\xc3\xa4mastoon. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n lis\xc3\xa4ksi oli ilma- ja merivalvontaa varten tyypin 993 tutka. Lis\xc3\xa4ksi mastoon oli asennettu HF/DF radioantennit sek\xc3\xa4 ECM laitteisto kupujen suojaan. Aluksella oli navigoinnin tukena tyypin 975 tai 978 tutka.'