b'\n_START_ARTICLE_\nVideovuokraamo\n_START_PARAGRAPH_\nVideovuokraamo on yleis\xc3\xb6lle avoin toimipiste, josta voi vuokrata elokuvien videotallenteita kotikatselua varten. Videovuokraamoja alkoi synty\xc3\xa4 1970-luvun lopulta alkaen, kun elokuvia alettiin teatterilevityksen ja televisioesitysten ohella julkaista videokaseteilla. 1980-luvulla videotallenteiden standardiksi vakiintui VHS-kasetti, jonka vuosituhannen vaihteessa syrj\xc3\xa4ytti DVD-levy ja sen kehittyneempi muoto Blu-ray-levy. Elokuvien julkaisemisesta videolla tuli maailmassa 1980-luvun puolenv\xc3\xa4lin j\xc3\xa4lkeen teatterilevityst\xc3\xa4 suurempi bisnes, ja monia elokuvia alettiin julkaista suoraan videolle esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 niit\xc3\xa4 lainkaan teattereissa._NEWLINE_2010-luvulla videovuokraustoiminta ja muu elokuvien katselu on siirtynyt yh\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n internetin kautta tapahtuvaksi, jakelukanavina muun muassa Netflix ja HBO Nordic. Siksi fyysisten elokuvatallenteiden vuokraamot ovat kehitt\xc3\xa4neet muita keinoja asiakkaiden houkuttelemiseksi. Suomessa yh\xc3\xa4 suurempi osa videovuokraamoiden liikevaihdosta tulee irtomakeisten myynnist\xc3\xa4: esimerkiksi Makuunin liikevaihdosta 2010-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 35 prosenttia tuli videovuokrauksesta. Vuonna 2018 Makuuni hakeutui konkurssiin.\n_START_SECTION_\nVideovuokraus k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nElokuvien ja videopelien vuokraus videovuokraamosta edellytt\xc3\xa4\xc3\xa4 asiakkaan henkil\xc3\xb6llisyyden varmistamista ja sopimusehtojen hyv\xc3\xa4ksymist\xc3\xa4. Jos vuokraamon omaisuutta j\xc3\xa4\xc3\xa4 palauttamatta, vuokraamo voi silloin ryhty\xc3\xa4 perimistoimiin. Alle 15-vuotiaalta tarvitaan Suomessa holhoojan suostumus. Elokuvien palautus on usein mahdollista palautusluukun kautta my\xc3\xb6s vuokraamon ollessa suljettu. Joissakin maissa DVD-levyjen vuokraamiseen on olemassa my\xc3\xb6s luottokortilla toimivia automaatteja.\n_START_SECTION_\nHistoriaa\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4inen elokuvia kotik\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n vuokraava yritys oli Eckhard Baumin Saksan Kasselissa vuonna 1975 perustama palvelu, jossa h\xc3\xa4n vuokrasi ker\xc3\xa4\xc3\xa4mi\xc3\xa4\xc3\xa4n teatterielokuvien Super 8 -filmille tehtyj\xc3\xa4 kopioita kotona kaitafilmiprojektoreilla katseltaviksi. Baumin videovuokraamo oli nykyaikaisessa muodossaan toiminnassa viel\xc3\xa4 2010-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4. Sonyn Betamax-videokasettien tultua markkinoille ensimm\xc3\xa4inen kuvanauhatallenteita vuokrannut yritys perustettiin vuonna 1977 Los Angelesin Wilshire Boulevardille. Yritt\xc3\xa4j\xc3\xa4 George Atkinsonin \xe2\x80\x9dvideoklubissa\xe2\x80\x9d oli 50 dollarin vuosimaksu, ja j\xc3\xa4senet voivat vuokrata elokuvia 10 dollarin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4hintaan. Pohjois-Amerikan ja koko maailman suurimmaksi videovuokraamoketjuksi kasvoi Dallasissa vuonna 1985 perustettu Blockbuster, jolla oli vuonna 1992 jo 2\xc2\xa0800 ja 2000-luvun alussa yli 10\xc2\xa0000 vuokraamoa l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 englanninkielisiss\xc3\xa4 maissa. Pian Netflix ja muut online-elokuvavuokrauspalvelut alkoivat sy\xc3\xb6d\xc3\xa4 vuokraamomarkkinoita, ja Blockbuster teki konkurssin vuonna 2010. Vuonna 2019 oli toiminnassa viel\xc3\xa4 yksi Blockbuster-niminen liike Oregonin osavaltion Bendiss\xc3\xa4._NEWLINE_Videojulkaisuja vuokraamoille ja myyntik\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n julkaisivat p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa suurten elokuvayhti\xc3\xb6iden videomarkkinoihin erikoistuneet tyt\xc3\xa4ryhti\xc3\xb6t, kuten Paramount Home Video, Columbia Pictures Home Entertainment ja MGM/UA Home Video. Yhdysvaltojen ulkopuolella Paramountin ja Universalin videojulkaisutoimintaa hoiti CIC Video (Cinema International Corporation). Eurooppalaisia julkaisijoita olivat brittil\xc3\xa4iset Thorn EMI Video ja Rank Audiovisual, saksalainen Siemensin ja Philipsin yhteisyritys Polygram Video sek\xc3\xa4 ruotsalainen Esselte._NEWLINE_Elokuvien videotallenteiden er\xc3\xa4s lieveilmi\xc3\xb6 ovat \xe2\x80\x9dpiraattivideot\xe2\x80\x9d eli laittomat kopiot, joista ei maksettu tekij\xc3\xa4noikeus- tai kopiointimaksuja elokuvien tuottajille. Erityisen pahaksi piraattivideomarkkinat ry\xc3\xb6st\xc3\xa4ytyiv\xc3\xa4t 1990-luvun alussa Neuvostoliiton viimeisin\xc3\xa4 aikoina. Maan lains\xc3\xa4\xc3\xa4d\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 ei ollut s\xc3\xa4\xc3\xa4d\xc3\xb6st\xc3\xa4 laittomista kopioista, ja niinp\xc3\xa4 laittomia kopioita l\xc3\xa4nsimaisista elokuvista n\xc3\xa4ytettiin \xe2\x80\x9dvideosalongeissa\xe2\x80\x9d eli pieniss\xc3\xa4 ad hoc -elokuvateattereissa maksua vastaan. My\xc3\xb6s televisiokanavat n\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t laittomia kopioita: muun muassa Renny Harlinin Die Hard 2 esitettiin laittomana kopiona Neuvostoliiton valtakunnallisella televisiokanavalla.\n_START_SECTION_\nHistoriaa Suomessa\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4iset suomalaiset videovuokraamot tulivat katukuvaan vuoden 1982 paikkeilla. Varhaisimpia videoyritt\xc3\xa4ji\xc3\xa4 oli vaasalainen Lasse Backlund, yh\xc3\xa4 toimivan Future Filmin omistaja, joka tilasi elokuvat ensin vuokraamotoiminnassa pidemm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 olleesta Ruotsista, mutta alkoi pian ostaa elokuvien video-oikeuksia suoraan ulkomaisilta levitt\xc3\xa4j\xc3\xa4yhti\xc3\xb6ilt\xc3\xa4. Teatterissa menestyneen suosikin saamiseksi joutui ostamaan my\xc3\xb6s tusinan verran b-luokan elokuvia. Tekstitykset ja kannet tehtiin Suomessa, ja takakannet varustettiin liioittelevin mainostekstein joilla ei usein ollut paljoa tekemist\xc3\xa4 elokuvan kanssa._NEWLINE_Jos kotona ei ollut videonauhuria, alkuvuosien videovuokraamosta saattoi elokuvan mukana vuokrata kannettavan videosoittimen, joka kytkettiin kotitelevision antenniliit\xc3\xa4nt\xc3\xa4\xc3\xa4n. Tunnetuin ellei ainoa Suomen markkinoila ollut vuokravideosoitin oli ruotsalaisen Esselten Moviebox. Vuoden 1981 lopussa Suomessa oli k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 noin 30\xc2\xa0000 videonauhuria ja vuoden 1987 paikkeilla jo puolisen miljoonaa. Samoihin aikoihin elokuvien videojulkaisutoiminta ohitti maailmanlaajuisesti liikevaihdossa elokuvateattereiden p\xc3\xa4\xc3\xa4sylippumyynnin. Vuonna 1990 videonauhuri oli Suomessa jo 54 prosentissa kotitalouksista . Yleisimmill\xc3\xa4\xc3\xa4n videonauhuri oli vuonna 2004 kolmella nelj\xc3\xa4sosalla kotitalouksista._NEWLINE_Vuoden 1983 paikkeilla suomeksi tekstitettyj\xc3\xa4 tai suomalaisia pitkien elokuvien videotallenteita oli markkinoilla yli tuhat, samaan aikaan kun videonimikkeit\xc3\xa4 oli Yhdysvalloissa tarjolla noin viisi tuhatta sek\xc3\xa4 Britanniassa ja Saksan liittotasavallassa pari tuhatta. Suomenkielisten vuokravideotallenteiden kovimpia kasvuvuosia olivat 1984 ja 1985, jolloin markkinoille tuli jopa tuhat nimikett\xc3\xa4 vuodessa. Monet 1980-luvun videojulkaisuista olivat varta vasten vuokravideomarkkinoille tuotettuja pienen budjetin toiminta- ja pehmopornoelokuvia p\xc3\xa4\xc3\xa4osin Yhdysvalloista. 1990-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 julkaisutahti oli Suomessa vakiintunut noin 400 elokuvaan vuodessa. Vuoden 1994 paksussa Video-oppaassa esitell\xc3\xa4\xc3\xa4n jo 8\xc2\xa0500 pitkien n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4elokuvien tai animaatiosarjojen VHS-tallennetta, mink\xc3\xa4 lis\xc3\xa4ksi markkinoilla oli paljon dokumenttielokuvia, lyhytelokuvia, harraste- ja opetusvideoita, Ylen televisiotallenteita sek\xc3\xa4 seksi- ja pornoelokuvia._NEWLINE_Videokasettien tarjonta alkoi lis\xc3\xa4\xc3\xa4nty\xc3\xa4 my\xc3\xb6s suomalaissa kirjastoissa 1980-luvun puolenv\xc3\xa4lin j\xc3\xa4lkeen siin\xc3\xa4 vaiheessa, kun Beta-formaatti oli jo pudonnut pois ja kirjastot saattoivat keskitty\xc3\xa4 VHS-kasetteihin. Vuoden 1986 alussa videoelokuvia lainaavia kirjastoja oli Suomessa parikymment\xc3\xa4. Kehityst\xc3\xa4 hidastivat monimutkaiset tekij\xc3\xa4noikeusasiat ja niist\xc3\xa4 johtuva kirjastokasettien korkea hinta. Kaupallisia toimijoita halvemmista Yleisradion tallenteista tuli merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 osa kirjastojen videotarjontaa. Kirjastot karsastivat my\xc3\xb6s seksi- ja v\xc3\xa4kivaltaelokuvien hankintaa ja j\xc3\xa4ttiv\xc3\xa4t ne suosiolla kaupallisille videovuokraamoille._NEWLINE_Vuokravideoiden sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4 v\xc3\xa4kivalta ja seksi sai 1980-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 aikaan voimakkaan kansanliikkeen, mink\xc3\xa4 tuloksena vuonna 1987 voimaan tullut laki esti alle 18-vuotiailta kiellettyjen elokuvien videojulkaisun Suomessa. Lain vaikutus oli k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 p\xc3\xa4invastainen: \xe2\x80\x9dkielletyt hedelm\xc3\xa4t\xe2\x80\x9d eli eritt\xc3\xa4in v\xc3\xa4kivaltaiset toiminta- ja kauhuelokuvat tulivat monien nuorten erityisen kiinnostuksen kohteiksi. Laki kumottiin vuonna 2001, kun elokuvien aikuissensuuri lakkautettiin.\n_START_SECTION_\nVideovuokrausalan suomalaistoimijoita\n_START_PARAGRAPH_\n1980- ja 1990-luvuilla Suomen videovuokramarkkinoiden johtava yritys oli Rautakirja. Sill\xc3\xa4 oli kattavan R-kioskiverkoston lis\xc3\xa4ksi vuonna 1984 Siipipy\xc3\xb6r\xc3\xa4lt\xc3\xa4 ostettu, vuonna 1988 noin 30 toimipistett\xc3\xa4 k\xc3\xa4sitt\xc3\xa4nyt Kotikatsomo-videovuokraamoketju, joka ajettiin alas Suomen 1990-luvun alun lamavuosina. Suurin yksitt\xc3\xa4inen videovuokraamo 1990-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 oli Helsingin Fredrikinkadulla sijainnut Compact Video. Vuonna 1999 R-kioskeilla oli noin 30 prosentin markkinaosuus videovuokrauksessa ja toimipisteit\xc3\xa4 740 ymp\xc3\xa4ri Suomea. Vuonna 1985 perustetulla Makuunilla oli 50 vuokraamoa, vuonna 1991 perustetulla Filmtownilla 28 ja Compact Videolla viisi toimipistett\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi oli yksitt\xc3\xa4isi\xc3\xa4 vuokraamoja, joilla saattoi olla pari sivuliikett\xc3\xa4. Vuonna 2005 R-kioskien vuokrauspisteet olivat v\xc3\xa4hentyneet noin viiteensataan, kun taas Makuuni oli kasvanut l\xc3\xa4hes sataan ja Filmtown 75 toimipisteeseen._NEWLINE_Suurimpia suomeksi tekstitettyjen (tai lastenvideoiden osalta dubattujen) VHS-videotallenteiden julkaisijoita olivat Rautakirjan omistama Oy Europa Vision Ab (tuotemerkki Showtime), ruotsalainen Esselte Video ja tanskalainen Egmont Film, joista kukin toi 1990-luvun alussa markkinoille toistasataa elokuvaa vuosittain. Keskisuuria julkaisijoita olivat Nordic Film Group (jonka vuonna 1991 osti Finnkino), Fazervideo (tuotemerkkin\xc3\xa4 Warner Home Video), Alfa-Video-Panorama (mm. Big Partner) sek\xc3\xa4 Castle Video (tuotemerkkin\xc3\xa4 Sesam Video). 1990-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 markkinoilla oli noin 9\xc2\xa0000 suomeksi julkaistua VHS-videotallennetta n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4elokuvista._NEWLINE_Vuokravideokulttuuri synnytti Suomessakin lieveilmi\xc3\xb6it\xc3\xa4, kuten 1980-luvun aikakauslehdet Videolehti (A-lehdet 1983\xe2\x80\x931986), Video+ (Suomen mediayhtym\xc3\xa4 1989) ja Suomi Video, WSOY:n 1990-luvun alkupuolella julkaiseman paksun Video-oppaan sek\xc3\xa4 videojulkaisijoiden omia painettuja tuoteluetteloita.\n_START_SECTION_\nMyyntivideot vaihtoehdoksi vuokraukselle\n_START_PARAGRAPH_\n1990-luvun alusta alkaen myyntivideot alkoivat sy\xc3\xb6d\xc3\xa4 videovuokrauksen asemaa. Aluksi etenkin lastenelokuvia ja musiikkivideoita ostettiin mieluummin omaksi kuin vuokrattiin lyhyeksi aikaa, mutta myyntivideoiden markkinaosuutta lis\xc3\xa4si niiden ostohinnan aleneminen, vuokravideokasettien palautuksen vaivalloisuus ja vuokrak\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 poistettujen kaseteiden myynti kotik\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n. Vuoden 1991 noin 700:sta videojulkaisusta jo 300 oli myyntivideoita, loput vuokravideoita. Pari vuotta my\xc3\xb6hemmin myyntivideoiden osuus oli jo puolet julkaisuista._NEWLINE_Lis\xc3\xa4ksi elokuvayhti\xc3\xb6t alkoivat julkaista tuotantojaan videolla nopeammin teatteriensi-illan j\xc3\xa4lkeen, jolloin vuokra- tai ostovideosta tuli varteenotettava tapa katsoa aivan tuore elokuva kotioloissa.\n_START_SECTION_\nVHS vaihtui DVD:ksi\n_START_PARAGRAPH_\nVHS-aikakaudella vuokravideot koostuivat l\xc3\xa4hes yksinomaan pitkist\xc3\xa4 n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4elokuvista, mutta vuosituhannen vaihteen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 DVD-aikaan siirrytt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 markkinoille tuli yh\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n televisiosarjojen tuotantokausittaisia dvd-kokoelmia. N\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4elokuvien ohella VHS-myyntivideohiteiksi muodostuivat voimisteluohjevideot ja sotadokumenttielokuvat. Tehtiin my\xc3\xb6s joitakin new age -henkisi\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dmeditatiivisia\xe2\x80\x9d videojulkaisuja, kuten tunnin parin mittaisia kuva- ja \xc3\xa4\xc3\xa4nitallenteita takkatulesta, akvaariosta tai vesiputouksesta.\n_START_SECTION_\nVideovuokraus siirtyy verkkoon\n_START_PARAGRAPH_\nMaaliskuussa 2003 DVD-levyjen vuokraus ohitti Yhdysvalloissa ensi kertaa VHS-kasettien vuokraustoiminnan liikevaihdon. Seuraavien vuosien kuluessa VHS-kasetit katosivat kokonaan markkinoilta. _NEWLINE_Koko videovuokraustoiminnan liikevaihto alkoi Suomessa pienenty\xc3\xa4 vuonna 2009, samoin videovuokraamojen m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4. Muissa maissa kehitys alkoi jo aiemmin: esimerkiksi Ranskassa videovuokrauspisteiden m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 v\xc3\xa4heni noin viidest\xc3\xa4 tuhannesta vuonna 2004 noin kahteen tuhanteen vuonna 2010. Muun muassa Makuuni avasi digitaalisen videovuokraamon verkossa, jossa muita Suomen markkinoilla toimivia kilpailijoita ovat Netflix, CDON, SF Anytime, Film2home, Applen iTunes sek\xc3\xa4 teleoperaattorien videopalvelut Elisa Viihde, Sonera Viihde ja DNA Welho Viihde.\n_START_SECTION_\nVideovuokraamo populaarikulttuurissa\n_START_PARAGRAPH_\nVideovuokraamot loivat 1980-luvulta alkaen kaupunkeihin uudenlaista nuorten aikuisten elokuvakulttuuria, jota on k\xc3\xa4sitelty useasti fiktioteoksissa. Videovuokraamo on keskeisen\xc3\xa4 tapahtumapaikkana muun muassa elokuvissa Fisher King (1991), Bennyn video (1992), Tiskirotat (1994) ja Be Kind Rewind (2008). Videovuokraamo\xc2\xadkulttuurista eturivin elokuvan\xc2\xadtekij\xc3\xb6iksi ovat kohonneet muun muassa Roger Avary, Darren Aronofsky ja Quentin Tarantino.'