b'\n_START_ARTICLE_\nAitoluterilaiset\n_START_PARAGRAPH_\nAitoluterilaiset ovat luterilaisuuden alkuvaiheessa syntynyt ryhmittym\xc3\xa4. Heit\xc3\xa4 kutsutaan joskus gneesioluterilaisiksi. Sana gnesios tarkoittaa suomeksi aitoa. Nimitys tuli siit\xc3\xa4, kun ryhmittym\xc3\xa4 katsoi edustavansa Martti Lutherin kuoltua h\xc3\xa4nen aitoa oppiaan. Aitoluterilaisilla oli yliopisto Jenassa.\n_START_SECTION_\nLiikkeen historia\n_START_PARAGRAPH_\nAugsburgin uskonrauha vuonna 1555 jakoi luterilaisuuden kahtia. Osa teologeista vastusti kiivasti Philipp Melanchthonia ja v\xc3\xa4liaikaisia teologisia tunnustuksia. Aitoluterilaisten johtohahmoksi nousi Wittenbergin yliopiston heprean professori Matthias Flacius, joka sai tukea Lutherin vanhalta ty\xc3\xb6toverilta Nikolaus von Amsdorfilta. Flacius siirtyi Magdeburgiin josta tuli aitoluterilaisuuden keskus._NEWLINE_Aitoluterilaiset syyttiv\xc3\xa4t Melanchtonin kannattajia eli filippistej\xc3\xa4 siit\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 n\xc3\xa4m\xc3\xa4 olivat pett\xc3\xa4neet Lutherin opetukset hyvist\xc3\xa4 teoista ja ihmisen vapaasta tahdosta. Syyt\xc3\xb6ksist\xc3\xa4 kehittyi useita katkeria riitoja luterilaisten kesken, ja ne saatiin sovittua vasta Yksimielisyyden ohjeessa vuonna 1577. Aitoluterilaiset vastustivat vahvasti my\xc3\xb6s kryptokalvinisteja, jotka edustivat Jean Calvinin n\xc3\xa4kemyst\xc3\xa4 kasteesta. Aitoluterilaiset syyttiv\xc3\xa4t my\xc3\xb6s filippistien olevan oikeasti kryptokalvinisteja. Luterilaisuuden sis\xc3\xa4iset riidat loppuivat pitk\xc3\xa4lti Yksimielisyyden ohjeen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 ja aitoluterilaisuus h\xc3\xa4visi hiljalleen.\n_START_SECTION_\nOppi\n_START_PARAGRAPH_\nVuoden 1556 Eisenachin synodissa aitoluterilaiset jakaantuivat kahtia ja suurin osa liittyi filippisteihin. Kyseisess\xc3\xa4 kokouksessa hyv\xc3\xa4ksyttiin lain kolmas k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 yksimielisyyden ohjeeseen. Poach ei hyv\xc3\xa4ksynyt lain kolmatta k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4 ja lausui: "Hyviin tekoihin ei lakia ensink\xc3\xa4\xc3\xa4n tarvita ainoastaan usko v\xc3\xa4limieheen, Kristukseen, on v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6n sek\xc3\xa4 vanhurskaudeksi ett\xc3\xa4 hyvien tekojen syntymiseksi". Esimerkiksi L. Hakolan tutkimus "Usus legis" on todennut v\xc3\xa4hemmist\xc3\xb6\xc3\xb6n j\xc3\xa4\xc3\xa4neen aitoluterilaisuuden edustaneen lain kolmannesta k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 Lutherin k\xc3\xa4sityksi\xc3\xa4. My\xc3\xb6hemmin aitoluterilaiset ja filippistit kiisteliv\xc3\xa4t my\xc3\xb6s synergismist\xc3\xa4, eli siit\xc3\xa4, kuuluuko ihmisen tehd\xc3\xa4 yhteisty\xc3\xb6t\xc3\xa4 Jumalan kanssa pelastuakseen. Aitoluterilaiset joutuivat my\xc3\xb6s v\xc3\xa4ittelyihin ehtoollisesta erityisesti kryptokalvinistien kanssa.\n_START_SECTION_\nLiikkeen teologeja\n_START_PARAGRAPH_\nAitoluterilaisia teologeja olivat: Nikolaus von Amsdorf, Johann Wigand, Nikolaus Gallus, Matthaus Judex, Joachim M\xc3\xb6rlin, Hesshus Tilemann, Johann Timan, Joachim Westphal, Aegidius Hunnius, Anton Otto, Andreas Poach ja Erasmus Sarcerius.'