b'\n_START_ARTICLE_\nHeilurikello\n_START_PARAGRAPH_\nHeilurikello on kello, jonka k\xc3\xa4ynnins\xc3\xa4\xc3\xa4timen\xc3\xa4 toimii heiluri._NEWLINE_Heilurin toimintaperiaatten keksi Galileo Galilei, tarinan mukaan opiskeluaikoinaan Pisassa vuonna 1582. Galileo oivalsi, ett\xc3\xa4 heilurista saataisiin mekaaniseen kelloon hyv\xc3\xa4 k\xc3\xa4ynnins\xc3\xa4\xc3\xa4din, sill\xc3\xa4 sen liike oli s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llinen. Ensimm\xc3\xa4isen heilurikellon suunnitteli ja rakennutti Galileon ty\xc3\xb6n pohjalta vuonna 1657 Christiaan Huygens. H\xc3\xa4nen heilurikellonsa oli tarkin kello, joka siihen asti oli n\xc3\xa4hty, ja sen tarkkus oli luultavasti yksi minuutti p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Ensimm\xc3\xa4isen ankkurik\xc3\xa4ynnill\xc3\xa4 k\xc3\xa4yv\xc3\xa4n kellon teki Joseph Knibbin vuonna 1670. Ankkurikellossa on ankkuria muistuttavia varsia, jotka mahdollistavat huomattavasti aiempaa pienemm\xc3\xa4n heilurin heilahduksen. Siihen asti heiluri oli heilahtanut 90 astetta, mutta nyt heilahdus saatiin pienennetty\xc3\xa4 12 asteeseen, mik\xc3\xa4 teki mahdolliseksi pitk\xc3\xa4n heilurin mahduttamisen kaappikellon sis\xc3\xa4\xc3\xa4n._NEWLINE_S\xc3\xa4hk\xc3\xb6\xc3\xa4 alettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 heilurin ty\xc3\xb6nt\xc3\xa4miseen ja kellon py\xc3\xb6ritt\xc3\xa4miseen 1830-luvulta alkaen. Saksalainen laitevalmistaja Sigmund Riefler patentoi vuonna 1889 uuden k\xc3\xa4yntimekanismin, jossa heilurin heilumisesta vastaava syk\xc3\xa4ys oli heiluria tukevan joustavan metallihihnan vastuulla. Riefler-kellon tarkkuus oli 10 millisekuntia/p\xc3\xa4iv\xc3\xa4.'