b'\n_START_ARTICLE_\nAlessandro Blasetti\n_START_PARAGRAPH_\nAlessandro Blasetti (3. hein\xc3\xa4kuuta 1900 Rooma \xe2\x80\x93 1. helmikuuta 1987 Rooma) oli italialainen elokuvakriitikko, k\xc3\xa4sikirjoittaja ja ohjaaja. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n yhten\xc3\xa4 Italian elokuvahistorian merkitt\xc3\xa4vimmist\xc3\xa4 hahmoista._NEWLINE_Blasetti valmistui juristiksi, mutta ty\xc3\xb6skenteli toimittajana ja elokuva-arvostelijana perustaen useita alan lehti\xc3\xa4. Vuonna 1929 h\xc3\xa4n ohjasi ensimm\xc3\xa4isen elokuvansa, Pontisten soiden ankaraa talonpoikaisel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 voimakkaasti kuvaavan Solen (\xe2\x80\x9dAurinko, 1929), jossa on havaittavissa uuden neuvostoelokuvan vaikutusta. Vuonna 1930 Blasetti teki Stefano Pittalugan Cines-studiolle \xc3\xa4\xc3\xa4nielokuvan Resurrectio (\xe2\x80\x9dYl\xc3\xb6snousemus\xe2\x80\x9d). Seuraavia ohjaust\xc3\xb6it\xc3\xa4 olivat maaseutukuvaus Terra madre (\xe2\x80\x9dMaa\xc3\xa4iti\xe2\x80\x9d, 1932), Cesare Vivianin napolilaiskomedia La tavola dei poveri (\xe2\x80\x9dK\xc3\xb6yhien p\xc3\xb6yt\xc3\xa4\xe2\x80\x9d, 1932) sek\xc3\xa4 ohjaajan parhaana pidetty elokuva 1860 (1933), joka kertoo realistisesti Giuseppe Garibaldin sotaretkest\xc3\xa4 Sisiliaan. Vuonna 1934 Blassetti kuvasi Mussolinin vallankaappausta ihannoivan elokuvan Vecchia guardia (\xe2\x80\x9dVanha kaarti\xe2\x80\x9d, 1934), mutta luopui uskostaan fasismiin Italian hy\xc3\xb6k\xc3\xa4tty\xc3\xa4 Etiopiaan._NEWLINE_1930-luvun loppupuolella Blasetti teki joukon kaupallisia melodraamoja, salonkikomedioita ja historiallisia pukudraamoja. Historiallista fantasiaa, toimintaseikkailua ja romantiikkaa yhdistelev\xc3\xa4 Rautakruunu (La corona di ferro, 1941) sai sodanvastaisuudestaan huolimatta Venetsian elokuvajuhlien Mussolini-palkinnon. Kauppamatkustajan p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 kuvaavaa elokuvaa Quattro passi fra le nuvole (\xe2\x80\x9dNelj\xc3\xa4 askelta pilviss\xc3\xa4\xe2\x80\x9d, 1942) pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n yhten\xc3\xa4 neorealismin edelt\xc3\xa4jist\xc3\xa4._NEWLINE_Toisen maailmansodan j\xc3\xa4lkeen Blasetti ohjasi vastarintaliikett\xc3\xa4 kuvaavan elokuvan Un giorno nella vita (\xe2\x80\x9dP\xc3\xa4iv\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4\xe2\x80\x9d, 1946) sek\xc3\xa4 joukon hyvin erilaisia filmej\xc3\xa4 kuten historiallisen spektaakkelin Fabiola (1948) ja pienen neorealistisen komedian Prima comunione (\xe2\x80\x9dKonfirmaatio\xe2\x80\x9d, 1950). Ohjaaja pani alulle italialaisen episodielokuvan, italialaisena komediana tunnetun lajityypin sek\xc3\xa4 saattoi yhteen Sophia Lorenin ja Marcello Mastroianni komedioissa Vahinko, ett\xc3\xa4 olet lurjus (Peccato che sia una canaglia, 1955) ja On ihanaa olla nainen (La fortuna di essere donna, 1956). Vaurastuvaa italialaista yhteiskuntaa arvostelevan elokuvan Io, io, io \xe2\x80\xa6 e gli altri (\xe2\x80\x9dMin\xc3\xa4, min\xc3\xa4, min\xc3\xa4 ja muut\xe2\x80\x9d, 1965) j\xc3\xa4lkeen Blasetti ty\xc3\xb6skenteli l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 televisioissa.'