b'\n_START_ARTICLE_\nPietarin paradoksi\n_START_PARAGRAPH_\nPietarin paradoksi on esimerkki, jolla perustellaan utiliteettiteorian tarvetta. Siin\xc3\xa4 esitell\xc3\xa4\xc3\xa4n uhkapeli, joka on mielivaltaisen edullinen pelaajalle, ja sitten perustellaan, ettei keskivertohenkil\xc3\xb6 kuitenkaan panostaisi siihen mielivaltaisen suurta summaa. Sen keksi Nicolaus I Bernoulli._NEWLINE_Tutkitaan uhkapeli\xc3\xa4, jossa pelaajan voittama summa arvotaan heitt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kolikkoa. Voittosumma m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ytyy sen mukaan, monennellako heitolla tulee ensimm\xc3\xa4inen klaava siten, ett\xc3\xa4 jos se tulee  heitolla, niin pelaaja voittaa  euroa. Olennainen kysymys paradoksissa on, ett\xc3\xa4 kuinka paljon pelaajan kannattaa maksaa voidakseen osallistua t\xc3\xa4h\xc3\xa4n peliin, tai mist\xc3\xa4 hinnasta ilmaiseksi saatu osallistumisoikeus kannattaa myyd\xc3\xa4 toiselle. Voittosumman odotusarvo on_NEWLINE_mink\xc3\xa4 tulkinta on, ett\xc3\xa4 mist\xc3\xa4 hinnasta hyv\xc3\xa4ns\xc3\xa4 peli suosii pelaajaa tai pelaaja pitk\xc3\xa4ll\xc3\xa4 t\xc3\xa4ht\xc3\xa4yksell\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4see voitolle. Mutta kuka olisi k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 halukas maksamaan pelist\xc3\xa4 vaikka miljoona euroa, tai panttaamaan kaiken omaisuutensa osallistumisoikeudesta? Moni saattaisi todellisuudessa myyd\xc3\xa4 t\xc3\xa4llaisen pelin ilmaiseksi saadun ainutkertaisen osallistumisoikeuden toiselle vaikkapa tuhannesta eurosta, sill\xc3\xa4 todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isyys voittaa v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n sama summa on alle kaksi tuhannesosaa.'