b'\n_START_ARTICLE_\nVjat\xc5\xa1eslav Men\xc5\xbeinski\n_START_PARAGRAPH_\nVjat\xc5\xa1eslav Rudolfovit\xc5\xa1 Men\xc5\xbeinski (puol. Wiaczes\xc5\x82aw Mien\xc5\xbcynski; 31. elokuuta (J: 19. elokuuta) 1874 Pietari \xe2\x80\x93 10. toukokuuta 1934 Arhangelskoje, Moskovan alue) oli puolalaissyntyinen bol\xc5\xa1evikki, joka toimi Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi OGPU:n johtajana vuosina 1926\xe2\x80\x931934.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nMen\xc5\xbeinskin is\xc3\xa4 oli Pietarin kadettikoulun historianopettaja. Men\xc5\xbeinski valmistui juristiksi Pietarin yliopiston oikeustieteellisest\xc3\xa4 tiedekunnasta vuonna 1898. H\xc3\xa4n toimi jo opiskeluaikanaan vallankumouksellisessa liikkess\xc3\xa4 ja liittyi Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n sosiaalidemokraattiseen ty\xc3\xb6v\xc3\xa4enpuolueeseen vuonna 1902. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana h\xc3\xa4n toimitti bol\xc5\xa1evikkien sotilasj\xc3\xa4rjest\xc3\xb6n Kazarma-lehte\xc3\xa4. Men\xc5\xbeinski vangittiin vuonna 1906, mutta h\xc3\xa4n onnistui pakenemaan ulkomaille ja asui p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa L\xc3\xa4nsi-Euroopassa vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen asti. T\xc3\xa4n\xc3\xa4 aikana h\xc3\xa4n kuului niin sanottuun Vpered-ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n, joka arvosteli bol\xc5\xa1evikkien johtoa. Palattuaan Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4lle Men\xc5\xbeinski osallistui lokakuun vallankumoukseen Pietarissa. H\xc3\xa4n oli maaliskuuhun 1918 saakka Neuvosto-Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 valtiovarainasioiden kansankomissaarina, aluksi virkaatekev\xc3\xa4n\xc3\xa4, sill\xc3\xa4 teht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4n alkuaan nimetty Ivan Skvortsov-Stepanov ei pystynyt hoitamaan sit\xc3\xa4. Men\xc5\xbeinskin johdolla Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n pankkitoiminta kansallistettiin kovaotteisesti. H\xc3\xa4n oli vuonna 1918 lyhyen aikaa Neuvosto-Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4konsulina Berliiniss\xc3\xa4 ja vuonna 1919 Rabkrinin edustajana Ukrainassa._NEWLINE_Men\xc5\xbeinski ty\xc3\xb6skenteli syksyst\xc3\xa4 1919 alkaen turvallisuuspoliisi T\xc5\xa1ekassa, jonka nimi vaihtui my\xc3\xb6hemmin OGPU:ksi. H\xc3\xa4n oli vuodesta 1923 organisaation varajohtaja ja sen ensimm\xc3\xa4isen johtajan Feliks Dzer\xc5\xbeinskin kuoltua vuonna 1926 Men\xc5\xbeinski kohosi h\xc3\xa4nen seuraajakseen. Men\xc5\xbeinski kuului my\xc3\xb6s kommunistisen puolueen keskuskomiteaan vuosina 1927\xe2\x80\x931930. Men\xc5\xbeinskin johtajakaudella OGPU j\xc3\xa4rjesti puolueen p\xc3\xa4\xc3\xa4sihteeri Josif Stalinin toiveesta muun muassa \xc5\xa0ahty-oikeudenk\xc3\xa4yntin\xc3\xa4, Teollisuuspuolueen oikeudenk\xc3\xa4yntin\xc3\xa4 ja \xe2\x80\x9dmen\xc5\xa1evikkien liittokeskuksen oikeudenk\xc3\xa4yntin\xc3\xa4\xe2\x80\x9d tunnetut n\xc3\xa4yt\xc3\xb6soikeudenk\xc3\xa4ynnit sek\xc3\xa4 osallistui maatalouden kollektivisoinnin yhteydess\xc3\xa4 suoritettuun kulakkien tuhoamiseen. Men\xc5\xbeinski\xc3\xa4 on luonnehdittu hienostuneeksi ja keikarimaiseksi \xc3\xa4lyk\xc3\xb6ksi. H\xc3\xa4nen on kerrottu muun muassa suorittaneen kuulusteluja silkkisohvalla makoillen._NEWLINE_OGPU:n valta Neuvostoliitossa kasvoi Men\xc5\xbeinskin johtajakaudella suunnattomaksi, mutta reistailevan terveytens\xc3\xa4 vuoksi h\xc3\xa4n itse menetti otteensa p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksentekoon ja 1920-luvun lopulta alkaen h\xc3\xa4nen alaisensa Genrih Jagoda hoiti useimmat luottamukselliset teht\xc3\xa4v\xc3\xa4t. Men\xc5\xbeinski k\xc3\xa4rsi muun muassa angiinasta. H\xc3\xa4n kuoli dat\xc5\xa1allaan Moskovan l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 vuonna 1934 ja h\xc3\xa4net haudattiin Kremlin muuriin. Vuoden 1938 Moskovan kolmannessa oikeudenk\xc3\xa4ynniss\xc3\xa4 Jagoda pakotettiin tunnustamaan myrkytt\xc3\xa4neens\xc3\xa4 Men\xc5\xbeinskin, mutta v\xc3\xa4itett\xc3\xa4 ei ole pidetty uskottavana.'