b'\n_START_ARTICLE_\nVirtsa\n_START_PARAGRAPH_\nVirtsa (lat. urina) on el\xc3\xa4inkuntaan kuuluvan eli\xc3\xb6n muodostamaa nestem\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kuona-ainetta. Virtsa erittyy munuaisissa, jotka suodattavat verta. Verest\xc3\xa4 suodatettua ainetta kulkeutuu virtsanjohtimia pitkin virtsarakkoon, jonka tarpeeksi t\xc3\xa4ytytty\xc3\xa4 eli\xc3\xb6, my\xc3\xb6s ihminen, alkaa tuntea virtsaamisen tarvetta. Virtsa poistuu rakosta virtsaputkea pitkin ulos elimist\xc3\xb6st\xc3\xa4._NEWLINE_Elimist\xc3\xb6ss\xc3\xa4 kiert\xc3\xa4\xc3\xa4 jatkuvasti monia litroja nestett\xc3\xa4, josta munuaiset suodattavat vuorokauden aikana 180 litraa alkuvirtsaa. Suurin osa nesteest\xc3\xa4 ja ainesosista imeytyy kuitenkin takaisin, sill\xc3\xa4 lopullinen virtsam\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 on vain noin 0,5\xe2\x80\x932,5 litraa vuorokaudessa. Virtsa on vaaleampaa, jos kehon nestem\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 on suuri ja tummempaa, jos se on pieni. Kuivuuteen sopeutuneilla el\xc3\xa4inlajeilla virtsa voi olla eritt\xc3\xa4in v\xc3\xa4kev\xc3\xa4\xc3\xa4._NEWLINE_Ihminen tuottaa keskim\xc3\xa4\xc3\xa4rin 500 litraa virtsaa vuodessa eli vuorokautta kohti 1\xe2\x80\x932 litraa. Virtsasta on 95 %:a vett\xc3\xa4 ja 2,5\xc2\xa0%:a virtsa-ainetta eli ureaa, joka on suurina m\xc3\xa4\xc3\xa4rin\xc3\xa4 myrkyllist\xc3\xa4. Loput 2,5\xc2\xa0% virtsasta on erilaisia mineraaleja kuten magnesiumia ja kalsiumia. Virtsa sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6s virtsahappoa, hippuurihappoa, urobiliini\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 fosfori- ja rikkihappoa. Virtsa ei ole myrkyllist\xc3\xa4, kuten monissa kulttuureissa uskotaan, mutta nautittuna se saattaa suurina annoksina olla haitallista. Virtsan pH-arvo vaihtelee 4,5:n ja 8:n v\xc3\xa4lill\xc3\xa4; normaalisti se on hieman happaman puolella. Voimakkaasti hapan tai em\xc3\xa4ksinen virtsa on merkki sairaudesta._NEWLINE_Virtsa saattaa muuttua tahmeaksi sokeriliemeksi, jos henkil\xc3\xb6 sairastaa hoitamatonta diabetesta, jolloin sokeria p\xc3\xa4\xc3\xa4see virtsaan.\n_START_SECTION_\nVirtsanmuodostus\n_START_PARAGRAPH_\nVirtsa muodostuu hiussuoniker\xc3\xa4siss\xc3\xa4, jotka ovat kahden valtimon v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 ja joissa on l\xc3\xa4hes sama paine kuin suurissa valtimoissa. Paine puristaa ja suodattaa kapillaarien sein\xc3\xa4mien l\xc3\xa4pi ker\xc3\xa4sen koteloon plasmasuodosta eli primaarivirtsaa. Aineosien suhde on siin\xc3\xa4 plasman suurimolekyylisi\xc3\xa4 valkuaisaineita lukuun ottamatta suunnilleen sama kuin plasmassa. Verisolut ja suurin osa plasman proteiineista j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t verisuoniin. Vuorokauden aikana proteiiniakin silti siirtyy suodokseen yhteens\xc3\xa4 kolmisenkymment\xc3\xa4 grammaa._NEWLINE_Glomerulussuodoksen m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 on vuorokaudessa noin 160 litraa, mutta siit\xc3\xa4 imeytyy takaisin niin paljon, ett\xc3\xa4 vain 0,5\xe2\x80\x932 litraa erittyy lopullisesti virtsana. Glomerulusten suodatustoiminta on verenpaineesta riippuvaista. Jos suurien valtimoiden paine \xc5\xa1okissa laskee noin 60 mmHg:iin, lakkaa virtsaneritys glomerulusten filtraatiotoiminnan loppumisen takia._NEWLINE_Glomerulussuodos siirtyy ker\xc3\xa4sest\xc3\xa4 proksimaaliseen tubulukseen. Tubuluksen verisuonituksesta huolehtii munuaisker\xc3\xa4sest\xc3\xa4 l\xc3\xa4htev\xc3\xa4 vas efferens. Sen sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4 veri on luovuttanut glomerulussuodokseen vett\xc3\xa4 ja t\xc3\xa4h\xc3\xa4n liuenneita pienimolekyylisi\xc3\xa4 aineita ja v\xc3\xa4kev\xc3\xb6itynyt siksi eritt\xc3\xa4in suuresti. Nyt siihen imeytyy takaisin eli reabsorboituu hyvin suuri osa samoista aineista, jotka poistuivat verest\xc3\xa4 glomeruluksessa. Esimerkiksi vedest\xc3\xa4 imeytyy proksimaalisen tubuluksen alueella takaisin 75-85\xc2\xa0%. Samoin imeytyy takaisin natrium-, kalium-, kloridi- ja fosfaatti-ioneja. Osittain aktiivisen, osittain passiivisen imeytymisen johdosta suodoksesta siirtyy vereen my\xc3\xb6s glukoosia, aminohappoja ja useita muita orgaanisia aineita. Proteiinimolekyylit poistuvat suodoksesta tubulussolujen pinosytoimina._NEWLINE_Munuaisten kyky s\xc3\xa4\xc3\xa4dell\xc3\xa4 virtsan v\xc3\xa4kevyytt\xc3\xa4 perustuu Henlen lingon ja kokoojaputken toimintaan. Henlen lingon nousevan osan sein\xc3\xa4m\xc3\xa4solut siirt\xc3\xa4v\xc3\xa4t natriumioneja aktiivisesti tubuluksesta kudosnesteeseen. Kloridi-ioni seuraa passiivisesti natriumia. Vett\xc3\xa4 sen sijaan nousevan osan sein\xc3\xa4m\xc3\xa4 l\xc3\xa4p\xc3\xa4isee huonosti. Kudosnesteeseen n\xc3\xa4in tuleva natriumkloridi siirtyy suureksi osaksi takaisin tubulukseen Henlen lingon laskevan osan sein\xc3\xa4mien l\xc3\xa4pi. Se saattaa kiert\xc3\xa4\xc3\xa4 useita kertoja tubuluksen laskevasta osasta nousevaan ja kudosnesteen kautta takaisin. Munuaisten ydinkerroksessa, jossa Henlen lingon mutka sijaitsee, natriumkloridipitoisuus ja siten my\xc3\xb6s osmoottinen paine on sek\xc3\xa4 tubuluksen sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 sen ulkopuolella moninkertainen kuorikerrokseen verrattuna. Henlen lingon nousevan osan sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 osmoottinen paine pienenee l\xc3\xa4hestytt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 munuaisen kuorikerrosta, koska natriumkloridia poistuu ja vesi j\xc3\xa4\xc3\xa4 j\xc3\xa4ljelle. Distaalisen kiemuratiehyen alussa virtsa onkin hyvin laimeaa. Se v\xc3\xa4kev\xc3\xb6ityy uudestaan distaalisessa kiemuratiehyess\xc3\xa4 ja kokoojaputkessa, jossa vett\xc3\xa4 poistuu sein\xc3\xa4mien l\xc3\xa4pi kudosten korkeamman osmoottisen paineen imem\xc3\xa4n\xc3\xa4. Edellytyksen\xc3\xa4 on aivolis\xc3\xa4kkeen takalohkon antidiureettisen hormonin eli ADH:n vaikutus, sill\xc3\xa4 vain ADH:n l\xc3\xa4sn\xc3\xa4 ollessa distaalisen kiemuratiehyen ja kokoojaputken sein\xc3\xa4m\xc3\xa4t l\xc3\xa4p\xc3\xa4isev\xc3\xa4t mainittavasti vett\xc3\xa4. ADH:n puutteessa vesi ei p\xc3\xa4\xc3\xa4se sein\xc3\xa4mien l\xc3\xa4pi, joten virtsa pysyy runsaana ja laimeana. Diabetes insipidus -taudissa, joka johtuu ADH:n vajauksesta, voi vuorokaudessa eritty\xc3\xa4 jopa 20 litraa hyvin laimeaa virtsaa._NEWLINE_Distaalinen tubulus osallistuu natrium-kalium-tasapainon ja happo-em\xc3\xa4s-tasapainon yll\xc3\xa4pitoon. Sen solut voivat vaihtaa suodoksen natriumioneja solunsis\xc3\xa4isiin kaliumioneihin tai vetyioneihin. Distaalinen tubulussolukko kykenee lis\xc3\xa4ksi muodostamaan ammoniakkia glutamiinista ja er\xc3\xa4ist\xc3\xa4 muista aminohapoista. Ammoniakista muodostuneet ammoniumionit neutraloivat happoja ja s\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4v\xc3\xa4t n\xc3\xa4in elimist\xc3\xb6\xc3\xb6n natrium- ja kaliumioneja, joita muuten kuluisi virtsan happojen neutraloimiseen. Munuaistubuluksen solut kykenev\xc3\xa4t eritt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n aktiivisesti muitakin yhdisteit\xc3\xa4. Niinp\xc3\xa4 jotkin elimist\xc3\xb6lle vieraat aineet poistuvat sek\xc3\xa4 glomerulusten ett\xc3\xa4 tubulusten kautta (penisilliini, virtsateiden kuvauksessa k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4t r\xc3\xb6ntgenvarjoaineet).\n_START_SECTION_\nVirtsan koostumus\n_START_PARAGRAPH_\nVirtsan m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 vaihtelee suuresti henkil\xc3\xb6n koon ja i\xc3\xa4n, nautitun ruuan ja juoman laadun ja m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n, hikoilun sek\xc3\xa4 vuorokaudenajan mukaan. Yleens\xc3\xa4 virtsaa erittyy t\xc3\xa4ysikasvuisella ihmisell\xc3\xa4 0,5\xe2\x80\x932 litraa vuorokaudessa. Eritys on voimakkainta iltap\xc3\xa4iv\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ja v\xc3\xa4h\xc3\xa4isint\xc3\xa4 aamuy\xc3\xb6ll\xc3\xa4. Virtsan vuorokautisen m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n v\xc3\xa4heneminen alle 500 millilitraan paastoavalla henkil\xc3\xb6ll\xc3\xa4 tai alle 700 millilitraan normaalisti sy\xc3\xb6v\xc3\xa4ll\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6ll\xc3\xa4 merkitsee kuona-aineiden kasautumista ruumiiseen; kuona-aineet voivat n\xc3\xa4et eritty\xc3\xa4 vain kohtalaisen suuriin nestem\xc3\xa4\xc3\xa4riin liuenneina._NEWLINE_Toisin kuin uloste, tuore (pilaantumaton) virtsa ei ole myrkyllist\xc3\xa4. Sen juominen ei ole vaarallista, ja jotkut, jotka ovat olleet tilanteessa, jossa muuten ei ole ollut vett\xc3\xa4 saatavilla, ovat selviytyneet hengiss\xc3\xa4 juomalla virtsaansa. Kuitenkin virtsa on ep\xc3\xa4miellytt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 ja pahanmakuista juotavaa. Ainakin avaruusaluksissa suodatetaan virtsaa siten, ett\xc3\xa4 virtsa-aine eli urea poistetaan ja j\xc3\xa4ljelle j\xc3\xa4\xc3\xa4 vesi, jonka miehist\xc3\xb6n j\xc3\xa4senet juovat._NEWLINE_Virtsan ominaispaino vaihtelee \xc3\xa4\xc3\xa4ritapauksissa 1,001:st\xc3\xa4 1,050:aan. Yleens\xc3\xa4 se kuitenkin on 1,010\xe2\x80\x931,025. Tilasta, jossa munuaiset eiv\xc3\xa4t kykene laimentamaan ja v\xc3\xa4kev\xc3\xb6im\xc3\xa4\xc3\xa4n virtsaa, k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n nimityst\xc3\xa4 isostenuria. Sen vallitessa virtsan ominaispaino pysyy 1,010:na nautitusta nestem\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4st\xc3\xa4 riippumatta. Isostenuria on merkki munuaisten reservien loppumisesta._NEWLINE_Virtsan pH on riippuvainen siit\xc3\xa4, miten runsaasti nautitusta ravinnosta muodostuu poistettavia happamia tai em\xc3\xa4ksisi\xc3\xa4 aineenvaihduntatuotteita. Normaalia sekaravintoa nautittaessa muodostuu happamia aineenvaihduntatuotteita enemm\xc3\xa4n kuin em\xc3\xa4ksisi\xc3\xa4. Virtsa onkin tavallisesti hieman hapanta (pH noin 6). Tarpeen vaatiessa virtsan pH voi kuitenkin vaihdella 4,6:sta 8,2:een. Koska yhden pH-asteen lasku tarkoittaa vetyionikonsentraation kasvamista kymmenkertaiseksi, t\xc3\xa4m\xc3\xa4 merkitsee sit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 virtsan vetyionien m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 voi vaihdella monituhatkertaisesti._NEWLINE_Virtsan keltainen v\xc3\xa4ri johtuu p\xc3\xa4\xc3\xa4siassa er\xc3\xa4ist\xc3\xa4 urobiliiniyhdisteist\xc3\xa4 (urokromeista). V\xc3\xa4ris\xc3\xa4vy voi joskus olla osviittana tautia diagnosoitaessa (verenvuoto), mutta yleens\xc3\xa4 sill\xc3\xa4 ei ole paljoakaan k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n merkityst\xc3\xa4. Virtsan v\xc3\xa4ri muuttuu jo lyhyess\xc3\xa4kin s\xc3\xa4ilytysajassa. Virtsa my\xc3\xb6s helposti samenee sit\xc3\xa4 s\xc3\xa4ilytett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 joko siksi, ett\xc3\xa4 bakteerit lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyv\xc3\xa4t siin\xc3\xa4 tai siksi, ett\xc3\xa4 jotkin aineet saostuvat._NEWLINE_Virtsasta on yleens\xc3\xa4 noin 95 prosenttia vett\xc3\xa4. J\xc3\xa4ljelle j\xc3\xa4\xc3\xa4vist\xc3\xa4 kiinteist\xc3\xa4 aineista on yli puolet (15\xe2\x80\x9330\xc2\xa0g/vrk) virtsa-ainetta eli ureaa. Jonkin verran erittyy my\xc3\xb6s muita typpipitoisia kuona-aineita (kreatiniinia 1\xe2\x80\x933\xc2\xa0g, virtsahappoa 0,5\xe2\x80\x931\xc2\xa0g ja ammoniumioneja 0,5\xe2\x80\x931\xc2\xa0g vuorokaudessa. Natriumioneja erittyy keskim\xc3\xa4\xc3\xa4rin 2\xe2\x80\x935\xc2\xa0g, kalium-ioneja 1\xe2\x80\x933\xc2\xa0g, kalsiumia 0,1\xe2\x80\x930,3\xc2\xa0g, kloridi-ioneja 4\xe2\x80\x939\xc2\xa0g sek\xc3\xa4 fosforia, l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 ep\xc3\xa4orgaanisina fosfaatteina, gramman verran vuorokaudessa.\n_START_SECTION_\nVirtsaamisen ongelmat\n_START_PARAGRAPH_\nVirtsan eritykseen saattaa liitty\xc3\xa4 erilaisia ongelmia. Virtsaamish\xc3\xa4iri\xc3\xb6t ovat eritt\xc3\xa4in tavallisia varsinkin ik\xc3\xa4ihmisill\xc3\xa4: valtaosa yli 60-vuotiaista miehist\xc3\xa4 k\xc3\xa4rsii jonkintyyppisest\xc3\xa4 virtsanerityksen ongelmasta._NEWLINE_Mahdollisia ongelmia ovat muiden muassa virtsankarkailu (inkontinenssi), virtsattaessa koettava kipu, virtsakivitauti, heikentynyt virtsasuihku, tihentynyt virtsaamisen tarve ja virtsan j\xc3\xa4lkitiputtelu. Virtsankarkailu on yleinen vaiva: se koskettaa noin viitt\xc3\xa4 prosenttia suomalaisista. 25\xe2\x80\x9369-vuotiaista naisista siit\xc3\xa4 k\xc3\xa4rsii jopa 19 prosenttia. Heill\xc3\xa4 sen aiheuttajia ovat esimerkiksi synnytys, raskaus, vaihdevuodet ja jatkuvat virtsatietulehdukset._NEWLINE_Virtsaamish\xc3\xa4iri\xc3\xb6iden muita taustatekij\xc3\xb6it\xc3\xa4 saattavat olla esimerkiksi virtsarakon toimintah\xc3\xa4iri\xc3\xb6, virtsaputkitulehdus, virtsarakkotulehdus, diabetes, Parkinsonin tauti, dementia, ongelmat syd\xc3\xa4mess\xc3\xa4 ja verisuonissa, kasvain sek\xc3\xa4 miehill\xc3\xa4 eturauhasvaivat.\n_START_SECTION_\nVirtsan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 maataloudessa\n_START_PARAGRAPH_\nVirtsa on eritt\xc3\xa4in k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kelpoinen typen l\xc3\xa4hde kasveja lannoitettaessa. Maataloudessa kotiel\xc3\xa4inten virtsa pyrit\xc3\xa4\xc3\xa4n ker\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n virtsakaivoon, mist\xc3\xa4 se kuljetetaan s\xc3\xa4ili\xc3\xb6per\xc3\xa4vaunulla pellolle ravinteeksi. Nykyaikaisessa lietelantalassa uloste ja virtsa sekoittuvat, ja saadaan entist\xc3\xa4 monipuolisempaa ravintoa pellolle. My\xc3\xb6s ihmiset tuottavat p\xc3\xa4ivitt\xc3\xa4in kasveille hy\xc3\xb6dyllisi\xc3\xa4 ravinteita, kuten typpe\xc3\xa4 ja fosforia virtsan mukana. Suomessa ravinteet p\xc3\xa4\xc3\xa4tyv\xc3\xa4t usein j\xc3\xa4tevedenpuhdistuslaitoksille, jossa ne muuntuvat osittain kasveille huonosti k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kelpoiseen muotoon. Ihmisten tuottamien ravinteiden hy\xc3\xb6tyk\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4 on tutkittu paljon maailmalla ja virtsa on todettu lannoiteteholtaan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kelpoiseksi lannoitteeksi. My\xc3\xb6s Suomessa virtsan lannoitek\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4 on tutkittu mm. BIOUREA-hankkeessa, jossa virtsa todettiin keinolannoitteisiin verrattuna v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n yht\xc3\xa4 tehokkaaksi lannoitteksi. Huolenaiheena virtsan lannoitek\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 ovat edelleen erilaiset haitta-aineet, kuten l\xc3\xa4\xc3\xa4keainej\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4t. Ihmisten k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4t l\xc3\xa4\xc3\xa4kkeet erittyv\xc3\xa4t suureksi osaksi virtsan mukana ja tietoa niiden p\xc3\xa4\xc3\xa4ttymisest\xc3\xa4 takaisin ruokaketjuun ei viel\xc3\xa4 ole tarpeeksi tietoa.\n_START_SECTION_\nVirtsa luonnossa\n_START_PARAGRAPH_\nUseat el\xc3\xa4imet merkitsev\xc3\xa4t reviirins\xc3\xa4 tai kulkureittins\xc3\xa4 virtsaamalla. R\xc3\xa4k\xc3\xa4ttirastas puolustaa pes\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ja poikasiaan esimerkiksi ihmisen tunkeiluja vastaan virtsasta ja ulosteesta muodostuvilla "pommeilla".'