b'\n_START_ARTICLE_\nValokalat\n_START_SECTION_\nTyypillisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nVarhaisimmat valokalojen lahkoon kuuluvat fossiilit on ajoitettu my\xc3\xb6h\xc3\xa4iselle liitukaudelle. Nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n lahkoon kuuluu kaksi heimoa ja noin 245 lajia ja lahko on ainoa yl\xc3\xa4lahkossa Scopelomorpha. Valokalat ovat sukua auloppikaloille ja muistuttavat niit\xc3\xa4, mutta eroavat er\xc3\xa4iden lihastensa ja valoelimiens\xc3\xa4 perusteella. Lahkon lajien ruumis on litte\xc3\xa4hk\xc3\xb6 ja niill\xc3\xa4 on rasvaev\xc3\xa4. Tunnusmerkillisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4 ovat my\xc3\xb6s valoelimet ja suurikokoinen kuonon k\xc3\xa4rjess\xc3\xa4 oleva suu. Valokalojen heimon kaloilla on sek\xc3\xa4 kehittyneit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 primitiivisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4. Rasvaev\xc3\xa4n s\xc3\xa4ilyminen on primitiivinen piirre. Yl\xc3\xa4leuka ja kita ovat erill\xc3\xa4\xc3\xa4n toisistaan samoin kuin kehittyneimmill\xc3\xa4 kalalahkoilla. Lahkon lajien luokittelu perustuu kuulokivielimiin ja valoelimiin.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys\n_START_PARAGRAPH_\nValokalat ovat syv\xc3\xa4nveden kaloja, joita tavataan kaikista valtamerist\xc3\xa4. Ne el\xc3\xa4v\xc3\xa4t p\xc3\xa4ivisin yli 200 metrin syvyydess\xc3\xa4 ja tulevat \xc3\xb6isin l\xc3\xa4hemm\xc3\xa4s pintaa. Lahko lajit muodostavat suurimman syviss\xc3\xa4 vesiss\xc3\xa4 el\xc3\xa4v\xc3\xa4n kalaryhm\xc3\xa4n ja ne ovat t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4 ravintoa muille kaloille ja el\xc3\xa4imille.'