b'\n_START_ARTICLE_\nGyula Andr\xc3\xa1ssy\n_START_PARAGRAPH_\nGyula Andr\xc3\xa1ssy (saks. Julius Andr\xc3\xa1ssy von Csikszentkir\xc3\xa1ly und Krasznahorka; 3. maaliskuuta 1823 Kassa (nyk. Ko\xc5\xa1ice Slovakiassa) \xe2\x80\x93 18. helmikuuta 1890 Volosko (nyk. Kroatiassa)) oli unkarilainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Unkarin p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin\xc3\xa4 vuosina 1867\xe2\x80\x931871 sek\xc3\xa4 It\xc3\xa4valta-Unkarin ulkoministerin\xc3\xa4 1871\xe2\x80\x931879.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4kerta\n_START_PARAGRAPH_\nKreivilliseen sukuun syntynyt Andr\xc3\xa1ssy oli koulutukseltaan lakimies. H\xc3\xa4n kuului nuorena Lajos Kossuthin johtamiin Unkarin radikaaleihin uudistusmielisiin. H\xc3\xa4net valittiin Unkarin valtiop\xc3\xa4iville ensi kerran vuonna 1847 ja Unkarin vallankumouksen aikana 1848\xe2\x80\x931849 h\xc3\xa4n toimi pataljoonankomentajana. Unkarin kapinahallitus l\xc3\xa4hetti h\xc3\xa4net edustajanaan neuvottelemaan Konstantinopoliin. Kumouksen kukistumisen j\xc3\xa4lkeen Andr\xc3\xa1ssy pakeni Unkarista. H\xc3\xa4net tuomittiin poissaolevana kuolemaan ja h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 kuva hirtettiin. H\xc3\xa4n kuitenkin palasi Unkariin vuoden 1857 yleisen armahduksen j\xc3\xa4lkeen. H\xc3\xa4net valittiin vuonna 1861 It\xc3\xa4vallan parlamenttiin. Andr\xc3\xa1ssy tuki Ferenc De\xc3\xa1kia, jonka johdolla saatiin vuonna 1867 neuvoteltua Unkarin itsehallinnon palauttanut It\xc3\xa4valta-Unkarin kompromissi. Andr\xc3\xa1ssy nimitettiin 17. helmikuuta 1867 Unkarin p\xc3\xa4\xc3\xa4- ja puolustusministeriksi. H\xc3\xa4n johti viimeisi\xc3\xa4 It\xc3\xa4vallan ja Unkarin v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytyj\xc3\xa4 neuvotteluja sopimuksen sis\xc3\xa4ll\xc3\xb6st\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerikautenaan luotiin pohja Unkarin omille asevoimille, Honv\xc3\xa9dille._NEWLINE_Andr\xc3\xa1ssysta tuli vahva It\xc3\xa4valta-Unkarin kaksoismonarkian tukija. H\xc3\xa4n katsoi slaavien muodostavan uhan valtakunnalle ja kannatti liittoa Saksan kanssa. Niinp\xc3\xa4 h\xc3\xa4n vastusti vuonna 1871 It\xc3\xa4vallan p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Karl Siegmund von Hohenwartin suunnitelmaa B\xc3\xb6\xc3\xb6min autonomian laajentamisesta ja vaati It\xc3\xa4vallan pysymist\xc3\xa4 puolueettomana Ranskan\xe2\x80\x93Saksan sodan aikana. H\xc3\xa4nen toiveittensa mukaisesti keisari Frans Joosef I omaksuikin saksalaisyst\xc3\xa4v\xc3\xa4llisemm\xc3\xa4n ulkopolitiikan ja nimitti Andr\xc3\xa1ssyn valtakunnan ulkoministeriksi Friedrich Ferdinand von Beustin seuraajana 14. marraskuuta 1871. Andr\xc3\xa1ssyn johdolla It\xc3\xa4valta-Unkari solmi vuonna 1879 Saksan kanssa puolustusliiton, joka toimi sen j\xc3\xa4lkeen maan ulkopolitiikan kulmakiven\xc3\xa4 aina ensimm\xc3\xa4isen maailmansodan loppuun asti. Andr\xc3\xa1ssy vastusti toimia, jotka olisivat lis\xc3\xa4nneet slaavilaisten kansojen osuutta It\xc3\xa4valta-Unkarin v\xc3\xa4est\xc3\xb6st\xc3\xa4. Balkanin sodan aikana 1876\xe2\x80\x931878 h\xc3\xa4n piti It\xc3\xa4valta-Unkarin puolueettomana. H\xc3\xa4n kuitenkin hyv\xc3\xa4ksyi vuoden 1878 Berliinin kongressissa sen, ett\xc3\xa4 It\xc3\xa4valta ryhtyisi miehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n Bosnia-Hertsegovinaa, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4n halusi kompensoida Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n vahvistunutta asemaa Balkanilla. P\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s muodostui hyvin ep\xc3\xa4suosituksi sek\xc3\xa4 It\xc3\xa4vallassa ett\xc3\xa4 Unkarissa, ja Andr\xc3\xa1ssy erosi ulkoministerin teht\xc3\xa4vist\xc3\xa4 8. lokakuuta 1879, p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 Saksan kanssa solmitun sopimuksen allekirjoittamisen j\xc3\xa4lkeen._NEWLINE_Andr\xc3\xa1ssy toimi viel\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Unkarin parlamentin yl\xc3\xa4huoneen j\xc3\xa4senen\xc3\xa4. My\xc3\xb6hemmin my\xc3\xb6s h\xc3\xa4nen poikansa Gyula Andr\xc3\xa1ssy nuorempi vaikutti Unkarin politiikassa.'