b'\n_START_ARTICLE_\nPhilipp Lenard\n_START_SECTION_\nNuoruus- ja opiskeluvuodet\n_START_PARAGRAPH_\nLenard syntyi silloisessa Pressburgissa It\xc3\xa4valta-Unkarissa (nyk. Bratislava, Slovakia), tirolilaisen viinikauppiaan Philipp Lenard von Lenardisin ja h\xc3\xa4nen vaimonsa Antonie (omaa sukua Baumann) pojaksi vuonna 1862. Perhe toivoi, ett\xc3\xa4 heid\xc3\xa4n poikansa alkaisi kiinnostua viininmyynnist\xc3\xa4, ja ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n my\xc3\xb6hemmin ottaisi johdon perheyrityksess\xc3\xa4. Lenardia kiinnosti kuitenkin tieteen tutkiminen enemm\xc3\xa4n kuin kaupank\xc3\xa4ynti. Lenard opiskeli fysiikkaa useissa yliopistoissa; Budapestiss\xc3\xa4, Wieniss\xc3\xa4, Berliiniss\xc3\xa4 ja Heidelbergiss\xc3\xa4 Robert Bunsenin ja Hermann von Helmholtzin, Georg Hermann Quincken ja Leo K\xc3\xb6nigsbergerin alaisuudessa. Vuonna 1886 Lenard v\xc3\xa4itteli tohtoriksi Heidelbergin yliopistossa.\n_START_SECTION_\nAkateeminen ura ja my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t vuodet\n_START_PARAGRAPH_\nLenard sai dosentin sek\xc3\xa4 Heinrich Hertzin assistentin viran Bonnin yliopistosta vuonna 1892. H\xc3\xa4n toimi virassa kaksi vuotta kunnes sai ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4isen professorin viran Breslaun yliopistosta ja ty\xc3\xb6skenteli sen j\xc3\xa4lkeen vuoden Aachenissa. Vuonna 1896 h\xc3\xa4n palasi takaisin Heidelbergin yliopistoon saatuaan sielt\xc3\xa4 fysiikan professuurin ja lopulta sai viran Kielin yliopistossa, jossa h\xc3\xa4n ty\xc3\xb6skenteli vuosina 1898\xe2\x80\x931907. Lopulta vuonna 1907 h\xc3\xa4n palasi takaisin Heidelbergin yliopistoon toimien Philipp Lenard -instituutin johtajana._NEWLINE_Lenard j\xc3\xa4i el\xc3\xa4kkeelle vuonna 1931 saaden Heidelbergin yliopistosta emeritusprofessorin arvon. Liittoutuneet kuitenkin erottivat h\xc3\xa4net teht\xc3\xa4vist\xc3\xa4\xc3\xa4n vuonna 1945, jolloin h\xc3\xa4n oli 83-vuotias. Lenard kuoli kaksi vuotta my\xc3\xb6hemmin Messelhausenissa.\n_START_SECTION_\nNatsismi\n_START_PARAGRAPH_\n1920-luvulla Lenard erkaantui modernista fysiikasta kansallismielisen \xe2\x80\x9dDeutsche Physik\xe2\x80\x9d (suom. Saksalainen fysiikka, my\xc3\xb6hemmin \xe2\x80\x9dArische Physik\xe2\x80\x9d, suom. Arjalainen fysiikka) -liikkeen \xc3\xa4\xc3\xa4nitorveksi. Lenard oli sijoittanut koko omaisuutensa, mukaan lukien Nobelin palkintonsa, Saksan valtion obligaatioihin. Niiden arvo kuitenkin laski hyvin nopeasti ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 maailmansotaa seuranneen hyperinflaation takia. Lenard tulkitsi t\xc3\xa4m\xc3\xa4n siten, ett\xc3\xa4 Weimarin tasavallan juutalainen hallitus oli varastanut h\xc3\xa4nen rahansa. Ulkoministeri Walther Rathenaun murha vuonna 1922 oli toinen merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 syy, miksi Lenard siirtyi natsismin kannattajaksi. Rathenau oli sosialistinen teollisuusmies ja juutalainen, Lenard kielt\xc3\xa4ytyi suremasta h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 kielsi laskemasta lippua puolitankoon, vaikka Weimarin tasavallan hallitus oli n\xc3\xa4in pyyt\xc3\xa4nyt. Opiskelijat ja ammattiyhdistysv\xc3\xa4ki yrittiv\xc3\xa4t p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4 yliopistoon sis\xc3\xa4\xc3\xa4n saadakseen lipun puolitankoon, mutta Lenard esti heid\xc3\xa4n aikeensa ruiskuttamalla kylm\xc3\xa4\xc3\xa4 vett\xc3\xa4 heid\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4lleen._NEWLINE_Vaikka Lenardille my\xc3\xb6nnettiin kunnianosoituksia, h\xc3\xa4n luuli olevansa kollegojensa hyljeksim\xc3\xa4. Natsipuolueeseen Lenard liittyi vasta vuonna 1937, mutta kirjassaan Deutsche Naturforscher h\xc3\xa4n pyrki luomaan \xe2\x80\x9darjalaisen fysiikan\xe2\x80\x9d perusteet. Lenardin oli vaikea vaieta juutalaisten fyysikoiden aikaansaannoksista, mutta esimerkiksi Herzin tapauksessa, joka oli puoliksi juutalainen, Lenard keksi, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen menestyksens\xc3\xa4 kokeellisena fyysikkona johtui nimenomaan h\xc3\xa4nen arjalaisesta \xc3\xa4idist\xc3\xa4\xc3\xa4n, kun taas v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n onnistunut teoretisointi seurasi juutalaisesta verenperinn\xc3\xb6st\xc3\xa4. Lenard vastusti my\xc3\xb6s Albert Einsteinin suhteellisuusteorioita, koska Einstein oli juutalainen ja n\xc3\xa4in ollen h\xc3\xa4nen tekem\xc3\xa4ns\xc3\xa4 tiede oli h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 v\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 fysiikkaa.\n_START_SECTION_\nKatodis\xc3\xa4teet\n_START_PARAGRAPH_\nLyhyiden Lontoossa ja Berslaussa k\xc3\xa4ynnin j\xc3\xa4lkeen Lenard aloitti huhtikuussa vuonna 1891 ty\xc3\xb6t Hertzin apulaisena Bonnissa. Vuotta my\xc3\xb6hemmin h\xc3\xa4n ansaitsi habilitaationsa teesill\xc3\xa4\xc3\xa4n \xe2\x80\x9dVeden putoamisen s\xc3\xa4hk\xc3\xb6isyydest\xc3\xa4\xe2\x80\x9d. Bonnissa Lenard tutki paljon katodis\xc3\xa4teit\xc3\xa4. Hertz oli ennen kuolemaansa havainnut, ett\xc3\xa4 katodis\xc3\xa4teet olivat varaukseltaan negatiivisia. Havainto oli ristiriidassa brittil\xc3\xa4isen William Crookin havaintojen kanssa. Lenard onnistui kuitenkin vahvistamaan Hertzin teoriaa, sill\xc3\xa4 Lenard huomasi, ett\xc3\xa4 s\xc3\xa4teily l\xc3\xa4p\xc3\xa4isi alumiinifoliosta tehdyn ikkunan. Ilmi\xc3\xb6t\xc3\xa4 ei kyetty selitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n hiukkasten avulla, koska jos s\xc3\xa4teill\xc3\xa4 olisi hiukkasluonne, eiv\xc3\xa4t ne olisi voineet l\xc3\xa4p\xc3\xa4ist\xc3\xa4 alumiinia. Katodis\xc3\xa4teiden tutkiminen oli tuolloin hyvin sekavaa, sill\xc3\xa4 kahdella toistensa kanssa ristiriidassa olevalla teorialla n\xc3\xa4ytti olevan kokeellista todistusta. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n takia saksalaiset fyysikot tutkivat alaa hyvin paljon ja se osittain johti r\xc3\xb6ntgens\xc3\xa4teilyn l\xc3\xb6yt\xc3\xa4miseen.\n_START_SECTION_\nValos\xc3\xa4hk\xc3\xb6inen ilmi\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nSaksalainen fyysikko Heinrich Hertz havaitsi vuonna 1887 niin sanotun valos\xc3\xa4hk\xc3\xb6isen ilmi\xc3\xb6n. Ilmi\xc3\xb6ll\xc3\xa4 tarkoitetaan elektronien irtoamista metallien pinnalta, kun metallin pintaan suunnataan valoa. Sit\xc3\xa4 tukivat Hertzin j\xc3\xa4lkeen Wilhelm Hallwachs sek\xc3\xa4 Lenard. Molemmat havaitsivat ilmi\xc3\xb6ss\xc3\xa4 outoja ominaisuuksia. He saivat selville, ettei elektronivirran suuruus katodilta anodille riipu k\xc3\xa4ytetyn valon intensiteetist\xc3\xa4 vaan valon taajuudesta. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 tarkoitti sit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 my\xc3\xb6s pienill\xc3\xa4 intensiteeteill\xc3\xa4 voidaan emitoida elektroneja metallien pinnalta. Havainto ihmetytti fyysikoita, eik\xc3\xa4 ilmi\xc3\xb6t\xc3\xa4 kyetty selitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n ennen kuin Albert Einstein teki sen vuonna 1905.\n_START_SECTION_\nAtomimalli\n_START_PARAGRAPH_\nLenard suoritti vuonna 1903 kokeen, jonka tuloksena oli, ett\xc3\xa4 elektronit l\xc3\xa4p\xc3\xa4isiv\xc3\xa4t ohuen kohtion vaihtamatta suuntaansa. Lenard ymm\xc3\xa4rsi t\xc3\xa4m\xc3\xa4n perusteella, ett\xc3\xa4 atomin massan oli pakko keskitty\xc3\xa4 atomin ytimeen. Vastaavaan tulokseen p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi hieman my\xc3\xb6hemmin uusiseelantilainen Ernest Rutherford.'