b"\n_START_ARTICLE_\nJean Th\xc3\xa9odore Delacour\n_START_PARAGRAPH_\nJean Th\xc3\xa9odore Delacour (26. syyskuuta 1890 Pariisi \xe2\x80\x93 5. marraskuuta 1985 Los Angeles) oli ranskalainen lintutieteilij\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4kerta\n_START_PARAGRAPH_\nDelacour syntyi varakkaaseen pariisilaisperheeseen. H\xc3\xa4n kasvoi perheen tilalla Picardyssa, jossa h\xc3\xa4n kiinnostui linnuista. H\xc3\xa4nen ollessaan viel\xc3\xa4 alle 10-vuotias rakennutti is\xc3\xa4 h\xc3\xa4nelle useita aviaarioita. Delacourin kehitys lintutieteilij\xc3\xa4ksi on tavallisuudesta poikkeava sik\xc3\xa4li, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n ei ker\xc3\xa4nnyt linnunnahkoja eik\xc3\xa4 tehnyt varsinaista maastotutkimusta, vaan h\xc3\xa4n ker\xc3\xa4si ja hoiti el\xc3\xa4vi\xc3\xa4 harvinaisia lintuja. H\xc3\xa4n menestyi hyvin koulussa ja v\xc3\xa4itteli biologian tohtoriksi Lillen yliopistossa (Universit\xc3\xa9 Lille Nord de France). Ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 maailmansodassa h\xc3\xa4n palveli Ranskan armeijassa. Sodassa tuhoutui kotitila. H\xc3\xa4n muutti Normandiaan Chateau Cl\xc3\xa8resiin ja perusti sinne uuden el\xc3\xa4intarhan, jonka h\xc3\xa4n lahjoitti luonnonhistorialliselle museolle (Museum National d'Histoire Naturelle) vuonna 1967. El\xc3\xa4intarha oli aikanaan maailman hienoin yksityinen el\xc3\xa4intarha, ja Delacour hankki sinne erityisesti lintuja, joita oli enimmill\xc3\xa4\xc3\xa4n 3\xc2\xa0000 yksil\xc3\xb6\xc3\xa4 500:sta lajista._NEWLINE_Vuonna 1920 Delacour perusti L'Oiseaux-nimisen ('Linnut') lintutieteellisen lehden, jonka toimittaja h\xc3\xa4n oli Toisen maailmansodan alkamiseen saakka. 1938 h\xc3\xa4n toimi Rouenissa pidetyn Kansainv\xc3\xa4lisen lintutieteen kongressin sihteerin\xc3\xa4._NEWLINE_Delacour matkusteli laajalti, erityisesti Indokiinassa ja Vietnamissa. H\xc3\xa4n julkaisi yhdess\xc3\xa4 Pierre Jabouillen kanssa kirjan Indokiinan linnuista Les Oiseaux de l'Indochine Francaise (1931). He ker\xc3\xa4siv\xc3\xa4t Indokiinasta kaikkiaan 30\xc2\xa0000 lintua ja 8\xc2\xa0000 nis\xc3\xa4k\xc3\xa4st\xc3\xa4, jotka on sijoitettu eri museoihin. Delacour k\xc3\xa4vi my\xc3\xb6s muun muassa Venezuelassa, Guyanassa ja Madagaskarilla._NEWLINE_Delacourin Cl\xc3\xa8resin tilansa paloi helmikuussa 1939 ja sitten syttyi sota. H\xc3\xa4n pakeni Yhdysvaltoihin joulukuussa 1940 ja suhteidensa avulla sai el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4isen ty\xc3\xb6paikan New Yorkissa Bronxin el\xc3\xa4intarhassa, miss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n ty\xc3\xb6skenteli teknisen\xc3\xa4 neuvonantajana, ja lintujen systematiikan parissa American Museum of Natural Historyssa. H\xc3\xa4n j\xc3\xa4rjesti ja luokitteli museon suuret eurooppalaiset lintukokoelmat. Vuonna 1952 h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli losangelesilaisen museon (County Museum of History, Science and Art) johtaja. H\xc3\xa4n j\xc3\xa4i el\xc3\xa4kkeelle 1960, jonka j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n vietti kes\xc3\xa4kaudet tilallaan Cl\xc3\xa8resiss\xc3\xa4, jonka h\xc3\xa4n oli kunnostanut l\xc3\xa4hes entiseen loistoonsa, ja talvikaudet Yhdysvalloissa, enimm\xc3\xa4kseen Los Angelesissa._NEWLINE_Delacour oli Kansainv\xc3\xa4lisen lintujensuojeluneuvoston (ICBP) perustajia ja toimi neuvoston puheenjohtajana useita vuosia. 1977 h\xc3\xa4nelle my\xc3\xb6nnettiin American Ornithologists' Unionin Elliott Couesmitali. H\xc3\xa4n ei koskaan mennyt naimisiin, mutta huolehti \xc3\xa4idist\xc3\xa4\xc3\xa4n koko t\xc3\xa4m\xc3\xa4n 94-vuotisen el\xc3\xa4m\xc3\xa4n ajan._NEWLINE_Delacour nimesi lukuisia uusia lintulajeja ja -alalajeja, osan yhdess\xc3\xa4 Jabouilletin kanssa, muun muassa vietnaminvihervarpusen (Carduelis monguilloti), oranssiniskapyyn (Arborophila davidi) ja laosintiheikk\xc3\xb6timalin (Macronous kelleyi)."