b'\n_START_ARTICLE_\nPoncat\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nPoncat ovat historiansa aikana liikkuneet useampaan otteeseen paikasta toiseen. Poncien esi-isien uskotaan saapuneen Suurten tasankojen alueelle Ohio-joen laakson kautta kaakosta. 1500-luvun paikkeilla he olivat asettuneet Mississippi-joen varrelle, josta he jatkoivat edelleen joen yl\xc3\xa4virtaan Iowan ja Minnesotan alueelle osana muuttoliikett\xc3\xa4, johon ottivat osaa my\xc3\xb6s omahat, kansat ja osaget. Poncat olivat asettuneet Big Sioux-joen varrelle, kunnes he joutuivat siirtym\xc3\xa4\xc3\xa4n uudestaan dakotojen paineen takia Etel\xc3\xa4-Dakotaan. 1600-luvun puoliv\xc3\xa4lin paikkeilla poncat erkanivat omahista siirtyen ensin Mustien kukkuloiden alueelle ja edelleen takaisin kohti it\xc3\xa4\xc3\xa4 nyt taas omahien kanssa kohti Nebraskaa. Lopulta vuoden 1763 paikkeilla poncat asettuivat Niobrara-joen suulle Nebraskassa._NEWLINE_Lewisin ja Clarkin retkikunta kulki poncien alueen l\xc3\xa4pi vuonna 1804. Jo ennen retkikunnan saapumista poncat olivat k\xc3\xa4rsineet tuhoisisrta epidemioista, joiden seurauksena heimon j\xc3\xa4senien m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 oli v\xc3\xa4hentynyt ehk\xc3\xa4 jopa 90\xc2\xa0%. 1800-luvulla poncat alkoivat my\xc3\xb6s menett\xc3\xa4\xc3\xa4 maitaan Yhdysvalloille. Vuonna 1858 solmitulla sopimuksella poncat saivat 100\xc2\xa0000 eekkerin kokoisen reservaatin Yhdysvalloilta ja liittovaltio lupasi my\xc3\xb6s suojela heimoa poncien vihollisia lakotoja vastaan. Kymmenen vuotta my\xc3\xb6hemmin vuonna 1868 Yhdysvallat solmi kuitenkin Fort Laramien sopimuksen, jolla poncien maat luovutettiin lakotoille ja dakotoille. Poncat p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin siirt\xc3\xa4\xc3\xa4 silloiseen Intiaaniterritorion eli nykyiseen Oklahomaan. Ensimm\xc3\xa4isten joukossa Intiaaniterritorioon vietiin Seisova Karhu (Mantcu Nanji) ja muutamia muita poncap\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6j\xc3\xa4. Ryhm\xc3\xa4 palasi kuitenkin Nebraskaan ja poncat alkoivat vastustaa siirtoa. Poncille osoitetut alueet olivat hedelm\xc3\xa4tt\xc3\xb6mi\xc3\xa4, eik\xc3\xa4 niill\xc3\xa4 kasvanut tarpeeksi riistaa. Poncien siirto alueelle my\xc3\xb6h\xc3\xa4styi, mutta toteutettiin lopulta vuonna 1877. L\xc3\xa4hes nelj\xc3\xa4nnes poncista kuoli Intiaaniterritoriossa. Lopulta Yhdysvaltain sis\xc3\xa4ministeri\xc3\xb6 my\xc3\xb6ntyi antamaan poncille toisen reservaatin Kansasista Arkansasjoen varrelta. 250 kilometrin matka uuteen reservaattiin jouduttiin marssimaan jalan ja matkan teki vain osa. Uusi reservaatti oli aikaisempaa parempi, mutta ei kuitenkaan poncien vanhan kotimaan veroinen._NEWLINE_Tammikuussa 1879 Seisova Karhu johti 65 poncan joukon kohti vanhaa kotimaatansa, jotta h\xc3\xa4n voisi haudata vanhimman poikansa Niobrajoen varrelle. Kenraali George Crookin johtamat joukot pys\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t poncat Nebraskan Omaha-reservaatissa. Crook ei kuitenkaan henkil\xc3\xb6kohtaisesti ollut liittovaltion intiaanipolitiikan kannattaja, eik\xc3\xa4 poncien palautusta Kansasiin kiirehditty. Lehdist\xc3\xb6ss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n puolusti poncien tilannetta. Tilanne her\xc3\xa4tti laajaa my\xc3\xb6t\xc3\xa4tuntoa ja esimerkiksi paikalliset kirkot vetosivat sis\xc3\xa4ministeri Carl Schurziin. Intiaanien puolustajien mukaan intiaanit olivat vanhan habeas corpus-lain mukaisia henkil\xc3\xb6it\xc3\xa4 ja laki kielsi heid\xc3\xa4n laittoman vangitsemisen. Intiaaneilla tuli olla oikeus erota heimostaan ja tulla kohdelluiksi Yhdysvaltojen lakien suojelemina ihmisin\xc3\xa4. Liittovaltion mukaan intiaanit eiv\xc3\xa4t kuitenkaan olleet lain tarkoittamia "henkil\xc3\xb6it\xc3\xa4". Seurasi oikeustaistelu, jonka p\xc3\xa4\xc3\xa4tteksi tuomioistuin p\xc3\xa4\xc3\xa4tti Seisovan Karhun olevan "henkil\xc3\xb6" ja m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4si h\xc3\xa4net vapautettavaksi. P\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s vaaransi koko liittovaltion intiaanipolitiikan ja reservaattij\xc3\xa4rtjestelm\xc3\xa4n. Vaikka Seisova Karhu ja h\xc3\xa4nen joukkonsa saivat lopulta maita Niobrajoelta, muiden poncien ei sallittu palata Nebraskaan. Seisovan Karhun veli Suuri K\xc3\xa4\xc3\xa4rme eli Wase A Tonga sai surmansa siirtymist\xc3\xa4 koskeneessa kahakassa vuonna 1879._NEWLINE_Poncien reservaatti Oklahomassa palstoitettiin vuonna 1908, mik\xc3\xa4 jakoi poncat palstoittamista kannattaneisiin ja vastustaneisiin. 1950- ja 1960-\xc3\xa4luvuilla Yhdysvallat harjoitti niin sanottua terminaatiopolitiikkaa, jonka kautta intiaaniheimoja lakkautettiin.  Pohjoiset poncat Nebraskassa menettiv\xc3\xa4t heimostatuksensa politiikan takia vuonna 1966. Liittovaltion tunnustama heimostatus saatiin takaisin vasta vuonna 1990. Nykyisin Nebraskan ponciin kuuluu virallisesti hieman alle 4\xc2\xa0200 j\xc3\xa4sent\xc3\xa4. Oklahoman heimolla oli vuonna 2018 yhteens\xc3\xa4 3\xc2\xa0783 j\xc3\xa4sent\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nKulttuuri\n_START_PARAGRAPH_\nPoncat tunsivat Suuren Hengen nimell\xc3\xa4 Wakonda. Yliluonnolliseen henkimaailmaan oli poncien uskomuksien mukaan mahdollista saada yhteys n\xc3\xa4ynetsinn\xc3\xa4n kautta. Uskonnollisiin seremonioihin kuuluivat esimerkiksi sotatanssi ja aurinkotanssi, joita j\xc3\xa4rjestettiin rohtomajoissa. Aurinkotanssin osallistujat kiduttivat itse\xc3\xa4\xc3\xa4n. Poncilla oli my\xc3\xb6s puh\xc3\xa4 piippu, jota k\xc3\xa4ytettiin piipputanssissa. _NEWLINE_Poncat jakautuivat eri klaaneihin, joilla oli omat p\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6ns\xc3\xa4. Kahteen suureen ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n Chighu ja Wazhazha kuuklui edelleen omia alaklaanejaan. Poncat rakennuttivat maalla tai nahoilla p\xc3\xa4\xc3\xa4llystettyj\xc3\xa4 majoja ja majojen muodostamien kylien ymp\xc3\xa4rille tehtiin puolustusvarustukset maasta tai puunrunoista. Biisonien mets\xc3\xa4stysretkill\xc3\xa4 asuttiin nahkaisissa tipiss\xc3\xa4. Biisoneja mets\xc3\xa4stettiin mets\xc3\xa4stysretkill\xc3\xa4 kahdesti vuodessa. _NEWLINE_Poncamiehet pitiv\xc3\xa4t perintiesesti hiuksensa pitkin\xc3\xa4. Tapa kopioitiin mahdollisesti dakotoilta.'