b'\n_START_ARTICLE_\nCanon Episcopi\n_START_PARAGRAPH_\nCanon Episcopi on varhainen kirkollinen asiakirja, jonka alkuper\xc3\xa4\xc3\xa4 ei tunneta. Asiakirjaan viitaa ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 Pr\xc3\xbcmin luostarin apotti Regino Pr\xc3\xbcmil\xc3\xa4inen vuonna 906. Se on joskus virheellisesti esitetty Ancyran synodin asiakirjana. Nykytutkijat pit\xc3\xa4v\xc3\xa4t sit\xc3\xa4 yleens\xc3\xa4 900-luvulta per\xc3\xa4isin olevana frankkilaisena kirjoituksena. 1100-luvulla Bolognassa vaikuttanut Gratianus siteerasi sit\xc3\xa4 teoksessaan Concordantia discordantium canonum eli Decretum Gratiani, ja siit\xc3\xa4 tuli osa l\xc3\xa4ntisen kirkon kanonista oikeutta._NEWLINE_Canon Episcopi on keskeinen varhainen kirkollinen noituutta koskeva asiakirja, jonka mukaan noituus oli pakanauskonto ja noituus oli vain kuvitelmaa. Asiakirja rajoitti 1200-luvulla syntyneen inkvisition toimintaa, koska inkvisitiolla oli toimivaltaa vain harhaoppisiin (kerettil\xc3\xa4isiin) ja uskostaan luopuneisiin kristittyihin. Koska noituus katsottiin toisen uskonnon harjoittamiseksi, ei inkvisitiolla (teoriassa) ollut siihen toimivaltaa._NEWLINE_Paavi Innocentius VIII kumosi Canon Episcopin 1484 paavillisella kiertokirjeell\xc3\xa4 Summis desiderantes affectibus, jolla noituus m\xc3\xa4\xc3\xa4riteltiin uudelleen saatananpalvonnaksi ja siten saatettiin inkvisition tuomiovallan piiriin.'