b'\n_START_ARTICLE_\nMursu\n_START_SECTION_\nAnatomia\n_START_PARAGRAPH_\nUrokset painavat noin 1\xc2\xa0500 kiloa ja voivat kasvaa 4,5 metri\xc3\xa4 pitkiksi . Atlantinmursu on hieman tyynenmerenmursua pienempi. Sek\xc3\xa4 uroksilla ett\xc3\xa4 naarailla on yl\xc3\xa4leuassa jopa l\xc3\xa4hes puolen metrin mittaiset, sy\xc3\xb6ksyhampaiksi kehittyneet kulmahampaat.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys ja ekologia\n_START_PARAGRAPH_\nMursuja tavataan Pohjoisella j\xc3\xa4\xc3\xa4merell\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa. Levinneisyysalue ei ole yhten\xc3\xa4inen, vaan on jakautunut useiksi eri populaatioiksi. Maailmanlaajuisesti mursu on arvioitu vaarantuneeksi lajiksi. Mursuja mets\xc3\xa4stettiin erityisesti mursunluun vuoksi 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella runsaasti ja kannat romahtivat. 1950-luvun j\xc3\xa4lkeen kannat alkoivat nousta. 1990 arvioitiin Beringinmeren ja T\xc5\xa1ukt\xc5\xa1imeren mursukannaksi noin 200\xc2\xa0000. Nykyisest\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4st\xc3\xa4 ei ole tietoa. 1982 arvioitiin Laptevinmeren populaatioksi 4\xc2\xa0000-5\xc2\xa0000 yksil\xc3\xb6\xc3\xa4. 2010-luvulla mursuja arvioitiin olevan Atlantissa alle 25\xc2\xa0000 ja Tyyness\xc3\xa4meress\xc3\xa4 alle 200\xc2\xa0000, mutta  tiedossa ei ole, kasvaako vai pieneneek\xc3\xb6 kanta. Muinoin mursun levinneisyys on ollut paljon laajempi kuin nykyisin. Esimerkiksi Ruotsissa on maaper\xc3\xa4st\xc3\xa4 l\xc3\xb6ydetty j\xc3\xa4\xc3\xa4kauden aikaisia mursun j\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksi\xc3\xa4._NEWLINE_Mursut sy\xc3\xb6v\xc3\xa4t p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa simpukoita, mutta pienemmiss\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin my\xc3\xb6s muita nilvi\xc3\xa4isi\xc3\xa4 ja kaloja. Mursun ainoa luontainen vihollinen on j\xc3\xa4\xc3\xa4karhu, mutta sek\xc3\xa4\xc3\xa4n ei mielell\xc3\xa4\xc3\xa4n kohtaa itse\xc3\xa4\xc3\xa4n huomattavasti suurempaa tervett\xc3\xa4 t\xc3\xa4ysikasvuista mursua. Sy\xc3\xb6ksyhampaitaan mursut k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t ravinnon kaivamiseen matalissa vesiss\xc3\xa4 ja nahisteluun kiima-aikana. Mursut k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t sy\xc3\xb6ksyhampaitaan my\xc3\xb6s muun muassa j\xc3\xa4\xc3\xa4lle kiipe\xc3\xa4miseen ja hengitysavantojen tekemiseen._NEWLINE_Mursut voivat sukeltaa noin 100 metrin syvyyteen ja pysy\xc3\xa4 veden alla jopa puoli tuntia. Ne my\xc3\xb6s parittelevat vedess\xc3\xa4, mutta synnytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t maalla tai j\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Mursut oleilevat yleens\xc3\xa4 laumoina rantojen l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 kelluvilla ahtoj\xc3\xa4ill\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nAlalajit\n_START_PARAGRAPH_\nMursu on mursujen heimon (Odobenidae) ainoa j\xc3\xa4ljell\xc3\xa4 oleva laji, ja se jaetaan kolmeen alalajiin. Tyynenmerenmursuja (Odobenus rosmarus divergens) el\xc3\xa4\xc3\xa4 Tyynell\xc3\xa4merell\xc3\xa4 noin 200\xc2\xa0000 ja atlantinmursuja (O. r. rosmarus) Atlantilla noin 15\xc2\xa0000 yksil\xc3\xb6\xc3\xa4. Uhanalainen laptevinmursu (O. r. laptevi) el\xc3\xa4\xc3\xa4 Laptevinmerell\xc3\xa4. Mitokondriaalisen DNA:n analyysien ja morfologisen aineiston perusteella vaikuttaa kuitenkin silt\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 laptevinmursu ei ole oma lajinsa, vaan tyynenmerenmursujen l\xc3\xa4ntisin populaatio.'