b'\n_START_ARTICLE_\nBehaviorismi\n_START_PARAGRAPH_\nBehaviorismi on psykologian l\xc3\xa4hestymistapa, joka perustuu oletukseen, ett\xc3\xa4 ihmisi\xc3\xa4 ja el\xc3\xa4imi\xc3\xa4 voidaan selitt\xc3\xa4\xc3\xa4 pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n kolmannen osapuolen n\xc3\xa4k\xc3\xb6kulmasta k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymist\xc3\xa4 tutkivan tieteen keinoin turvautumatta sis\xc3\xa4isiin selitt\xc3\xa4misen keinoihin tai viittaamatta mieleen, ajatuksiin, tunteisiin tai vastaaviin. Keskeist\xc3\xa4 l\xc3\xa4hestymistavalle on ihmisen tutkiminen luonnontieteellisen objektiivisuuden n\xc3\xa4k\xc3\xb6kannalta._NEWLINE_Behavioristisessa l\xc3\xa4hestymistavassa on erilaisia korostuksia. \xe2\x80\x9dL\xc3\xb6yhemm\xc3\xa4t\xe2\x80\x9d behavioristit v\xc3\xa4itt\xc3\xa4v\xc3\xa4t yksinkertaisesti, ett\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymisen havainnointi on paras tai otollisin keino tutkia psykologisia ja psyykkisi\xc3\xa4 tapahtumia. Toiset katsovat, ett\xc3\xa4 se on itse asiassa ainoa keino selvitt\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4llaisia tapahtumia, kun taas toiset v\xc3\xa4itt\xc3\xa4v\xc3\xa4t, ett\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytyminen itsess\xc3\xa4\xc3\xa4n on ainoa otollinen psykologian tutkimuskohde, ja ett\xc3\xa4 yleisill\xc3\xa4 psykologisilla termeill\xc3\xa4 (kuten uskomus, p\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4t jne.) ei ole muita viittauksia tai ne viittaavat vain k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymiseen. _NEWLINE_Radikaalien behavioristien mielest\xc3\xa4 psykologian tulisi olla luonnontiede samalla tavalla kuin fysiikka tai kemia, ilman mit\xc3\xa4\xc3\xa4n viittauksia eli\xc3\xb6iden olettamuksellisiin sis\xc3\xa4isiin tiloihin niiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymisen syyn\xc3\xa4. Teoreettinen behaviorismi sallii sis\xc3\xa4iset tilat, mutta ei vaadi sit\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 ne olisivat henkisi\xc3\xa4 tai ett\xc3\xa4 niill\xc3\xa4 olisi mit\xc3\xa4\xc3\xa4n suhdetta yksil\xc3\xb6lliseen kokemukseen._NEWLINE_Behavioristinen psykologia syntyi pitk\xc3\xa4lti positivistisena vastalauseena psykodynaamiselle psykologialle. Behaviorismi hallitsi psykologiaa suuren osan 1900-lukua. Kognitivismi syrj\xc3\xa4ytti behaviorismin vuosisadan loppupuolella ja on nykyisin psykologian valtavirta.\n_START_SECTION_\nBehavioristisen psykologian historia\n_START_PARAGRAPH_\nPsykologiassa behaviorismi kehittyi vasteena introspektionismin puutteisiin. Jonkun henkil\xc3\xb6n omaan sis\xc3\xa4iseen havainnointiin perustuvat selostukset omasta sis\xc3\xa4isest\xc3\xa4 henkisest\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n eiv\xc3\xa4t mahdollista tarkkaa tutkimusta eik\xc3\xa4 niit\xc3\xa4 voi k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 ennustavien yleistyksien tekemiseen. Behavioristit katsoivat, ett\xc3\xa4 psykologia ei voi olla tieteellist\xc3\xa4 ilman yleistett\xc3\xa4vyytt\xc3\xa4 ja mahdollisuutta jonkun kolmannen persoonan suorittamaan tutkimukseen. N\xc3\xa4in psykologiasta tuli poistaa kokonaan ajatus sis\xc3\xa4isest\xc3\xa4 henkisest\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4 (ja samalla ontologisesti itsen\xc3\xa4isest\xc3\xa4 mielest\xc3\xa4) ja siin\xc3\xa4 tuli keskitty\xc3\xa4 sen sijaan havaittavan k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymisen kuvaamiseen._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4iset psykologiaa behavioristisesti l\xc3\xa4hestyneet tutkijat olivat ven\xc3\xa4l\xc3\xa4isi\xc3\xa4. Kuuluisin heist\xc3\xa4 oli Ivan Pavlov, jonka luoma klassisen ehdollistumisen esimerkki tunnetaan nimell\xc3\xa4 Pavlovin koira: koiran kielelle ripoteltiin lihajauhoa samalla kelloa soittaen. Lihajauho sai koiran kuolan valumaan, ja kun t\xc3\xa4t\xc3\xa4 oli toistettu tarpeeksi, koira alkoi kuolata my\xc3\xb6s pelk\xc3\xa4n kellon \xc3\xa4\xc3\xa4nest\xc3\xa4._NEWLINE_Yhdysvaltalaisista 1900-luvun alkupuolen behavioristeista tunnetuimmat ovat Edward Lee Thorndike, John B. Watson (1878\xe2\x80\x931958) ja B. F. Skinner. Watsonin kuuluisuuteen liittyy my\xc3\xb6s varjopuoli \xe2\x80\x94 h\xc3\xa4nen kokeensa Pikku Albertina tunnetun lapsen kanssa ovat muodostuneet varoittavaksi esimerkiksi kontrolloitujen psykologisten kokeiden saralla._NEWLINE_Watson katsoi ihmisen olevan syntyess\xc3\xa4\xc3\xa4n \xe2\x80\x9dtyhj\xc3\xa4 taulu\xe2\x80\x9d (tabula rasa, lat.), ja koko persoonallisuus on ehdollistumisen tulosta. Yhdeks\xc3\xa4nkuukautisen Albertin lis\xc3\xa4ksi koetilanteessa oli valkoinen kesy hiiri. Aina, kun lapsi kurotti hiirt\xc3\xa4 leikki\xc3\xa4kseen sen kanssa, h\xc3\xa4net s\xc3\xa4ik\xc3\xa4ytettiin metallisella kolahduksella. H\xc3\xa4n ehdollistui pelk\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n hiiri\xc3\xa4, ja pian pelon havaittiin laajentuneen koskemaan my\xc3\xb6s muita karvaisia el\xc3\xa4imi\xc3\xa4. Albertille kaavailtua pelon poisoppimiskoetta ei ehditty tehd\xc3\xa4, koska h\xc3\xa4n muutti \xc3\xa4itins\xc3\xa4 kanssa toiselle paikkakunnalle. Psykologi Hall P. Beck ty\xc3\xb6ryhmineen sai vuonna 2009 selvitetty\xc3\xa4 Pikku-Albertin my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t vaiheet. Albert, oikealta nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n Douglas Merritte, sairastui ja kuoli aivojen nestekierron h\xc3\xa4iri\xc3\xb6\xc3\xb6n kuuden vuoden ik\xc3\xa4isen\xc3\xa4 10. toukokuuta 1925. _NEWLINE_Psykologit olettavat, ett\xc3\xa4 ilman toistoa vahvatkin ehdollistumat lientyv\xc3\xa4t jokseenkin helposti._NEWLINE_Nykybehavioristit my\xc3\xb6nt\xc3\xa4v\xc3\xa4t, ett\xc3\xa4 my\xc3\xb6s kognitiolla on sijaa psykologiassa, ja alkuaikojen tabula rasa -k\xc3\xa4sityksest\xc3\xa4 on luovuttu.\n_START_SECTION_\nBehaviorismi mielenfilosofiassa\n_START_PARAGRAPH_\nMielenfilosofiassa behaviorismi on reduktionistinen k\xc3\xa4sitys, jonka mukaan mielen ja tietoisuuden k\xc3\xa4sitteet voidaan palauttaa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymiseen. Filosofinen behaviorismi kehittyi samaan aikaan kun behavioristinen kehitys oli k\xc3\xa4ynniss\xc3\xa4 psykologiassa. Sit\xc3\xa4 on joskus kutsuttu my\xc3\xb6s loogiseksi behaviorismiksi._NEWLINE_Filosofista behaviorismia luonnehti voimakas verifikationismi, joka piti todentamisen ulkopuolella olevia v\xc3\xa4itt\xc3\xa4mi\xc3\xa4 sis\xc3\xa4isest\xc3\xa4 henkisest\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4 mielett\xc3\xb6min\xc3\xa4. Behavioristille henkiset tilat eiv\xc3\xa4t olleet sis\xc3\xa4isi\xc3\xa4 tiloja, joista voitiin antaa sis\xc3\xa4iseen havainnointiin perustuvia selostuksia. Ne olivat vain kolmannen osapuolen tekemi\xc3\xa4 kuvauksia joidenkin henkil\xc3\xb6iden k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymisest\xc3\xa4 tai taipumuksista k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4yty\xc3\xa4 tietyll\xc3\xa4 tavalla, tarkoituksena muiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymisen selitt\xc3\xa4minen ja ennustaminen._NEWLINE_Behaviorismi hallitsi mielenfilosofiaa suuren osan 1900-lukua, erityisesti sen ensimm\xc3\xa4isell\xc3\xa4 puoliskolla. Se menetti suosionsa 1900-luvun loppupuolella kognitivismin nousun my\xc3\xb6t\xc3\xa4. Kognitivistit hylk\xc3\xa4siv\xc3\xa4t behaviorismin useiden ilmeisten ongelmien vuoksi. Behaviorismi on esimerkiksi arkik\xc3\xa4sitysten vastaista nimitt\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s jonkun tuntemaa p\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4rky\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymiseksi._NEWLINE_Analyyttiseen filosofiaan on kuulunut n\xc3\xa4kemyksi\xc3\xa4, joiden kannattajat ovat kutsuneet niit\xc3\xa4 tai joita on kutsuttu behavioristisiksi. Loogisessa behaviorismissa, jota ovat kannattaneet esimerkiksi Rudolf Carnap ja Carl Hempel, psykologisten v\xc3\xa4itt\xc3\xa4mien merkitys seurasi suoraan niiden todentamisehdoista: psykologinen tila oli olemassa vain jos se ilmeni k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymisen\xc3\xa4. W. V. O. Quine hy\xc3\xb6dynsi kielifilosofiassaan tietyn tyyppist\xc3\xa4 behaviorismia, joka sai vaikutteita joistakin Skinnerin ajatuksista. Gilbert Ryle puolusti tietyn tyyppist\xc3\xa4 behaviorismia teoksessaan The Concept of Mind. My\xc3\xb6s Daniel Dennett on pit\xc3\xa4nyt itse\xc3\xa4\xc3\xa4n tietyn tyyppisen\xc3\xa4 behavioristina._NEWLINE_On usein katsottu, ett\xc3\xa4 Ludwig Wittgenstein olisi puolustanut behavioristista n\xc3\xa4k\xc3\xb6kantaa. Vaikka h\xc3\xa4nen n\xc3\xa4kemystens\xc3\xa4 ja behaviorismin v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on paljon yht\xc3\xa4l\xc3\xa4isyyksi\xc3\xa4, v\xc3\xa4ite siit\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n olisi ollut behavioristi on kuitenkin kiistelty. My\xc3\xb6s matemaatikko Alan Turingia on joskus pidetty behavioristina, mutta h\xc3\xa4n ei itse katsonut olevansa sellainen.\n_START_SECTION_\nBehavioristinen oppimisk\xc3\xa4sitys\n_START_PARAGRAPH_\nBehavioristisen oppimisk\xc3\xa4sityksen taustalla on luonnontieteellinen ajattelu, jossa ihmisen ja el\xc3\xa4imen oppiminen n\xc3\xa4hd\xc3\xa4\xc3\xa4n samanlaisena. Oppija on \xe2\x80\x9dtyhj\xc3\xa4 taulu\xe2\x80\x9d (tabula rasa), johon kokemukset ja aistihavainnot piirt\xc3\xa4v\xc3\xa4t tietoa. Keskeisi\xc3\xa4 pedagogisia periaatteita ovat vahvistaminen, v\xc3\xa4lit\xc3\xb6n palaute, opeteltavan aineksen pilkkominen pieniin osiin ja virheellisten vastausten nopea sivuuttaminen. Oppimistilanteessa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymist\xc3\xa4 s\xc3\xa4\xc3\xa4dell\xc3\xa4\xc3\xa4n ulkopuolelta joko palkitsemalla toivottua k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 (vahvistaminen) tai rankaisemalla ei-toivottua (heikent\xc3\xa4minen). Tavoitteena on synnytt\xc3\xa4\xc3\xa4 \xc3\xa4rsyke-reaktiokytkent\xc3\xb6j\xc3\xa4, joissa ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6st\xc3\xa4 tuleva \xc3\xa4rsyke muodostaa opitun reaktion.'