b'\n_START_ARTICLE_\nLampuoti\n_START_PARAGRAPH_\nLampuoti (ruots. landbonde) on agraarisessa Suomessa maanviljelyyn tarkoitetun koko tilan vuokraaja. Vanhassa maanvuokralains\xc3\xa4\xc3\xa4d\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin termi\xc3\xa4 "lampuotitilan vuokramies". T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 suhteessa lampuodit erosivat torppareista, jotka olivat vuokranneet vain osan vuokranantajan tilasta ty\xc3\xb6vastiketta, taksv\xc3\xa4rkki\xc3\xa4 vastaan. M\xc3\xa4kitupalaiset puolestaan olivat vuokranneet vain asuntotontin, eiv\xc3\xa4t viljelymaata.\n_START_SECTION_\nLuokka\n_START_PARAGRAPH_\nLampuotien yhteiskunnallista asemaa on jossain m\xc3\xa4\xc3\xa4rin vaikea m\xc3\xa4\xc3\xa4ritt\xc3\xa4\xc3\xa4. Omaa yhteiskunnallista luokkaa he eiv\xc3\xa4t periaatteessa milloinkaan muodostaneet, vaan kuuluivat torpparien ja m\xc3\xa4kitupalaisten kanssa ns. tilattomaan v\xc3\xa4est\xc3\xb6\xc3\xb6n. Heid\xc3\xa4n ryhm\xc3\xa4ns\xc3\xa4 oli melko v\xc3\xa4h\xc3\xa4inen, sill\xc3\xa4 kokonaan vuokrattavissa olevia tiloja on ollut aina suhteellisen v\xc3\xa4h\xc3\xa4n. _NEWLINE_Lampuodit eiv\xc3\xa4t maksaneet tuloistaan veroja yhteiskunnalle, vaan kaikki suoritukset tapahtuivat tilan omistajalle, joka puolestaan usein nautti verovapautta. Lampuotien yhteiskunnallinen asema k\xc3\xa4vi yh\xc3\xa4 ep\xc3\xa4selvemm\xc3\xa4ksi, kun muutkin kuin verovapaat aateliset tai papit hankkivat verovapaita tiloja ja vuokrasivat n\xc3\xa4it\xc3\xa4 lampuodeille.\n_START_SECTION_\nKeskiaika\n_START_PARAGRAPH_\nKeskiajalla kirkolla oli arvion mukaan noin 800 maatilaa ja usein niit\xc3\xa4 viljeliv\xc3\xa4t lampuodit, jotka maksoivat vuokraa todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti enemm\xc3\xa4n kuin tavallinen tilallinen kirkon kymmenyksi\xc3\xa4. Arviot lampuotien tuolloisesta lukum\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4st\xc3\xa4 vaihtelevat. Anthoni on arvioinut, ett\xc3\xa4 Suomen alueella olisi ollut 1530-luvulla noin 250 kartanoa ja lampuotitiloja vastaavasti noin 720. Lampuotitilojen, kuin my\xc3\xb6s kartanoiden sijainti keskittyi erityisesti Varsinais-Suomeen, sill\xc3\xa4 siell\xc3\xa4 sijaitsi 1500-luvulla ko. tiloista noin puolet. Yhteenvedon omaisesti lampuotitilojen m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 keskiajalla on luonnehdittu "hyvin pieneksi"._NEWLINE_Lampuotien maksamilla veroilla oli usein suuri merkitys niiden omistajien taloudelle. On arvioitu, ett\xc3\xa4 tavallinen verotalonpoika maksoi keskiajan lopulla kuninkaalle ja kirkolle keskim\xc3\xa4\xc3\xa4rin 10\xe2\x80\x9315 prosenttia tuloistaan, mutta samaan aikaan lampuotien vuokra, joka oli samalla my\xc3\xb6s vero, nousi 30\xe2\x80\x9350 prosenttiin tilan tuloista. My\xc3\xb6hemmin tosin lampuoti voitiin velvoittaa huolehtimaan my\xc3\xb6s tilan veroista, mik\xc3\xa4li tila oli ns. veroon pantua maata.\n_START_SECTION_\nUusi aika\n_START_PARAGRAPH_\nSuurvaltakausi merkitsi aateliston voimakasta ekspansiota my\xc3\xb6s Suomen alueella. Jatkuvasti k\xc3\xa4ydyiss\xc3\xa4 sodissa ansioituneet aateliset saivat hallitsijalta l\xc3\xa4\xc3\xa4nityksi\xc3\xa4, joilla he eiv\xc3\xa4t usein edes k\xc3\xa4yneet. Ratkaisu tilojen hoitoon l\xc3\xb6ytyi saatujen l\xc3\xa4\xc3\xa4nitysten vuokraamisesta lampuotien viljelt\xc3\xa4viksi. Usein my\xc3\xb6s tavalliset talonpoikaistilat joutuivat l\xc3\xa4\xc3\xa4nitetyiksi, ja useasti, eritoten Baltiasta toisenlaisiin maaomistusoloihin tottuneet, l\xc3\xa4\xc3\xa4nityksen saajat tekiv\xc3\xa4t, tai ainakin pyrkiv\xc3\xa4t tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n, n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 entisist\xc3\xa4 tilansa omistaneista talonpojista lampuoteja._NEWLINE_Aateliston ohella my\xc3\xb6s hiljalleen kehittyv\xc3\xa4 teollisuus turvautui lampuoteihin. 1600-luvulla perustetut rautaruukit saivat privilegioita ja niiden my\xc3\xb6t\xc3\xa4 muun muassa oikeuden ostaa verovapaata maata. Ruukit viljeliv\xc3\xa4t tilojaan harvoin itse, palkattujen ty\xc3\xb6l\xc3\xa4isten voimin, vaan ne annettiin lampuotien viljelt\xc3\xa4viksi. J\xc3\xa4rjestely takasi n\xc3\xa4ille lampuodeille hyvin varman ja turvatun aseman. Ruukit saattoivat vaatia osan vuokrasta ty\xc3\xb6n\xc3\xa4 tai ruukille sopivina tuotteina, kuten hiilin\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\n1800-luku\n_START_PARAGRAPH_\nVaikka suomalaisessa yhteiskunnassa elinkeinorakenteen muutokset olivat v\xc3\xa4h\xc3\xa4isi\xc3\xa4, niin maatalousv\xc3\xa4est\xc3\xb6n sis\xc3\xa4isess\xc3\xa4 sosiaalisessa rakenteessa varsinkin 1800-luku merkitsi merkitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 muutoksia. Er\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 keskeisin\xc3\xa4 l\xc3\xa4ht\xc3\xb6kohtina olivat isojako ja v\xc3\xa4hitellen alkanut puun teollinen hy\xc3\xb6tyk\xc3\xa4ytt\xc3\xb6. Erityisen voimakkaasti t\xc3\xa4m\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyi maata omistavan ryhm\xc3\xa4n pienemisen\xc3\xa4 suhteessa maata omistamattomaan ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n. My\xc3\xb6s lampuotien m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 v\xc3\xa4heni ja heid\xc3\xa4n sosiaalinen statuksensa alkoi yh\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n muistuttaa torpparien asemaa._NEWLINE_Hyv\xc3\xa4n\xc3\xa4 esimerkkin\xc3\xa4 muutoksesta lampuotien asemasta k\xc3\xa4y Hakoisten kartano. Aiemmin kartanolla oli ollut suhteellisen v\xc3\xa4h\xc3\xa4n omaa viljely\xc3\xa4 ja lampuodit olivat hoitaneet melko isoilla vuokratiloillaan viljelyn ja maksaneet kartanoon vuokran tiloistaan. Kuitenkin 1850- ja 1860-luvuilla kaikki n\xc3\xa4m\xc3\xa4 tilat liitettiin suoraan osaksi kartanoa ja lampuodit siirrettiin usein kartanon todellisiin torppiin. T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in heille tuli usein verojen lis\xc3\xa4ksi my\xc3\xb6s p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ty\xc3\xb6velvollisuus, sill\xc3\xa4 kartanon laajentunut viljelysala vaati runsaasti ty\xc3\xb6v\xc3\xa4ke\xc3\xa4, varsinkin kylv\xc3\xb6n ja korjuun aikoina._NEWLINE_Oman lis\xc3\xa4ns\xc3\xa4 1800-luvulla tilanvuokraajien ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n toivat lakkautettujen upseerinpuustellien, jotka olivat muuttuneet kruununpuustelleiksi, vuokraajat, jotka usein saattoivat olla my\xc3\xb6s s\xc3\xa4\xc3\xa4tyl\xc3\xa4isi\xc3\xa4. My\xc3\xb6s ns. Karjalan lahjoitustilojen talonpoikia pidettiin tuossa vaiheessa lampuoteina. Kokonaism\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4n kokotilanvuokraajat olivat kuitenkin vain noin 2\xe2\x80\x933 prosenttia maatilatalouden ammatissa toimivasta v\xc3\xa4est\xc3\xb6st\xc3\xa4, johon kuuluivat heid\xc3\xa4n lis\xc3\xa4kseen: talonpojat, torpparit, muonamiehet, m\xc3\xa4kitupalaiset, sek\xc3\xa4 piiat ja rengit._NEWLINE_My\xc3\xb6s Karjalassa oli tilojen lampuotioikeus yleist\xc3\xa4 1800-luvulla ja aina 1900-luvun alkupuolelle asti. Suomen valtio ei kyennyt ratkaisemaan Karjalassa tilojen omistusoikeutta suurjaon yhteydess\xc3\xa4 (mets\xc3\xa4varannoista johtuen), vaan vasta vuosina 1922\xe2\x80\x931924 annetut tilojen omistuskirjat lopettivat lampuotiuden ja tilojen haltijoista tuli niiden laillisia omistajia._NEWLINE_Instituutiona lampuotius menetti merkityksens\xc3\xa4, kun tilojen verovapaudet kumottiin ja kaikki verosuoritukset ohjautuivat yhteiskunnalle. Vuoden 1918 torpparivapautuksessa ei kuitenkaan aluksi k\xc3\xa4sitelty lampuotien asemaa. He eiv\xc3\xa4t voineet viel\xc3\xa4 silloin lunastaa viljelemi\xc3\xa4\xc3\xa4n tiloja omiksi torppareiden ja my\xc3\xb6hemmin m\xc3\xa4kitupalaisten tavoin, vaan oikeus my\xc3\xb6nnettiin heille lainmuutoksella vuonna 1919.'