b'\n_START_ARTICLE_\nHeraldiikka\n_START_PARAGRAPH_\nHeraldiikka eli vaakunaoppi on oppi vaakunoista ja lipuista. Heraldiikka jakautuu kahteen p\xc3\xa4\xc3\xa4haaraan: historialliseen ja taiteelliseen heraldiikkaan. Historiantutkimuksena vaakunaoppi k\xc3\xa4sitt\xc3\xa4\xc3\xa4 genealogisen ulottuvuuden, taiteena kuvataiteen ja erityisen heraldisen selitystaidon. Lis\xc3\xa4ksi vaakunoilla on perinteinen yhteis\xc3\xb6lliseen asemaan liittyv\xc3\xa4 merkitys. Sill\xc3\xa4 on oma keskitetty s\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ja k\xc3\xa4sitteist\xc3\xb6ns\xc3\xa4. Nimitys heraldiikka tulee ranskan kielen airutta tarkoittavasta sanasta h\xc3\xa9rault. Englannin kieless\xc3\xa4 sama sana on herald.\n_START_SECTION_\nHeraldiikan synty\n_START_PARAGRAPH_\nLiput ja joukko-osastotunnukset ovat olleet t\xc3\xa4rke\xc3\xa4 osa historiallisen sodank\xc3\xa4ynnin johtamisj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 syyst\xc3\xa4 oli t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 tunnukset n\xc3\xa4kyiv\xc3\xa4t kauas ja erottuivat toisistaan. Antiikin Rooman asevoimat k\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t taistellessaan kuvallisia tunnuksia (vexillum) ja n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 on saanut nimens\xc3\xa4 erityisesti lippuihin keskittynyt heraldiikan haara veksillologia._NEWLINE_Varhaiskeskiajalta l\xc3\xa4htien suuret armeijat olivat kadonneet ja Euroopassa sotiminen oli ritareiden heini\xc3\xa4. My\xc3\xb6hemmin Euroopan vauraus mahdollisti j\xc3\xa4lleen isompia armeijoita, ja t\xc3\xa4ll\xc3\xb6in tunnusten merkitys alkoi kasvaa. Heraldiikan juuret ovatkin syd\xc3\xa4nkeskiajalla. Nykyiseen muotoonsa eurooppalainen heraldiikka tuli noin 1000\xe2\x80\x931100-lukujen taitteessa, jolloin ritarilaitoksen ja turnajaisten my\xc3\xb6t\xc3\xa4 se saavutti suurimman kukoistuksensa niin m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4llisesti kuin taiteellisestikin. Ritarilla oli yksil\xc3\xb6iv\xc3\xa4, periytyv\xc3\xa4 sukuvaakuna._NEWLINE_Heraldiikka nykymuodossaan syntyi noin vuoden 1150 tienoilla. Haarniskan kehitys oli johtanut koko p\xc3\xa4\xc3\xa4n ja kasvot peitt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4n patakyp\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4n, jota k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 voitu erottaa omia vihollisista. Niinp\xc3\xa4 ainoa tapa erottaa taistelijat toisistaan olivat kilpi ja sen kuviointi, sek\xc3\xa4 samaan aikaan yleistynyt, haarniskan p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 pidett\xc3\xa4v\xc3\xa4 hihaton asetakki, surcot. Sek\xc3\xa4 kilpeen ett\xc3\xa4 asetakkiin alettiin kirjailla kuvioita heraldisten s\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6jen mukaisesti. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n asetakin englanninkielisest\xc3\xa4 nimest\xc3\xa4 coat of arms on saanut alkunsa englannin vaakunaa tarkoittava sana.\n_START_SECTION_\nHeraldiikan ydinaika\n_START_PARAGRAPH_\nHeraldiikan s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6t ovat per\xc3\xa4isin taistelukent\xc3\xa4lt\xc3\xa4, ja ne ovat taistelukent\xc3\xa4n k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n sanelemia. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 heraldiikan s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6t keskiajalla luonut k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nt\xc3\xb6 pakotti tunnukset ja kilpikuviot selkeiksi, yhdell\xc3\xa4 vilkaisulla erottuviksi ja n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4viksi \xe2\x80\x93 patakyp\xc3\xa4r\xc3\xa4 peitt\xc3\xa4\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4 kasvot, ja vaakunan oli erotuttava tunnistettavasti yhdell\xc3\xa4 vilkaisulla nuolenkantaman p\xc3\xa4\xc3\xa4h\xc3\xa4n._NEWLINE_Heraldiikan kulta-aika kesti kolme vuosisataa, 1200-luvun alusta 1400-luvun loppuun. Tuona aikana heraldinen suunnittelu ja sommittelu oli saavuttanut huippunsa: kuviot olivat yksinkertaisia, selkeit\xc3\xa4 ja n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4vi\xc3\xa4. Suurin osa nykyp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n valtakunnan- ja kaupunginvaakunoista ovat tuolta ajalta. Suosituimpia kuvioita olivat erilaisten kilven jakojen ja airutkuvioiden ohella leijona, kotka, lilja, risti, miekka ja monet helposti tunnistettavat esineet tai olennot._NEWLINE_Tuliaseiden kehittymisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 my\xc3\xb6s ritarit h\xc3\xa4visiv\xc3\xa4t taistelukentilt\xc3\xa4, mutta kukoistava ritarikulttuuri yll\xc3\xa4piti viel\xc3\xa4 turnajaisperinnett\xc3\xa4 jonkin aikaa. T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in heraldiikka l\xc3\xa4hti rappeutumaan. Renessanssi ja barokki vaikuttivat my\xc3\xb6s heraldiikkaan, ja 1800-luvulle tultaessa heraldiikka oli rapautunut tasolle, jota nykyp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n pohjanoteerauksena.\n_START_SECTION_\nHeraldiikan rappiokausi\n_START_PARAGRAPH_\nAikaa tuliaseiden yleistymisen j\xc3\xa4lkeen on kutsuttu heraldiikan rappioksi. Ritarien merkitys taistelukentill\xc3\xa4 v\xc3\xa4heni ja heraldiikka siirtyi turnajaisiin. Taisteluk\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisyys ei ollut en\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4._NEWLINE_Renessanssin ja barokin aikana vaakunoihin alkoi ilmesty\xc3\xa4 erilaisia lisukkeita ja kilven paikka takan yl\xc3\xa4puolella n\xc3\xa4kyi my\xc3\xb6s jalustan ja kilvenkannattajien mukaantulona. 1700-luvulla kilpi ei muistuttanut taistelukenttien suojavarustetta lainkaan, vaan enemm\xc3\xa4nkin koristeellisia peilin kehyksi\xc3\xa4. T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in my\xc3\xb6s kilpeen alkoi ilmesty\xc3\xa4 ep\xc3\xa4heraldisia osia._NEWLINE_1800-luvun heraldiikkaa on pidetty my\xc3\xb6hemmin heraldikkojen keskuudessa huonona aikana. Vaakunoissa oli usein kirjoitusta ja hyvinkin yksityiskohtaisesti piirrettyj\xc3\xa4 tunnuksia. Vaakunoihin liittyv\xc3\xa4 sosiaalisen statuksen merkitys oli synnytt\xc3\xa4nyt koostevaakunoita, joissa saattoi olla jopa kymmeni\xc3\xa4 alkuper\xc3\xa4isen vaakunan kilpi\xc3\xa4 yhdess\xc3\xa4 kolmasti nelijakoisessa kilvess\xc3\xa4. 1900-luvun alkupuolella heraldiikkaa ei arvostettu kovinkaan laajalti.\n_START_SECTION_\nHeraldiikan elpyminen\n_START_PARAGRAPH_\nUusien kansallisvaltioiden syntyminen 1900-luvulla synnytti tarpeen suunnitella uusia vaakunoita. Vaakunasuunnittelijat alkoivat pyrki\xc3\xa4 alkuper\xc3\xa4isiin s\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6ihin. Suomessa heraldiikka koki \xc3\xa4killisen nousun, kun kunnille asetettiin mahdollisuus hankkia oma vaakuna. Suomessa 1900-luvun heraldiikka omaksui tyylipuhtaan linjan, ja 1960-luvulla kuntien saadessa omia vaakunoita luotiinkin heraldisissa piireiss\xc3\xa4 arvostettu selke\xc3\xa4 puhdas tyylisuunta. Samalla l\xc3\xa4hes kaikkien jo olemassa olleiden kaupungin- ja kunnanvaakunoiden asu uudistettiin heraldiikan s\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6jen mukaiseksi. Maailman vaakunaoppineiden keskuudessa Suomen nykyheraldiikkaa onkin pidetty maailman parhaimpien joukossa olevana._NEWLINE_El\xc3\xa4v\xc3\xa4n historian toiminta sek\xc3\xa4 liveroolipelit ovat nykyp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 omalta osaltaan vaikuttaneet heraldiikan tuntemuksen uudelleenelpymiseen. Heraldiikan s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6t ja suunnittelu on nopeasti opittu uudelleen taistelukent\xc3\xa4n ja sen asettamien vaatimusten kautta.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6j\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nVaikka vaakunat ovat kuvallisia tunnuksia, on heraldiikassa ratkaisevassa osassa sanallinen vaakunaselitys. Siin\xc3\xa4 tunnus kuvataan heraldiikan kielt\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4en siten, ett\xc3\xa4 heraldiikkaan perehtynyt taiteilija voi alkuper\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kuvaa n\xc3\xa4kem\xc3\xa4tt\xc3\xa4 piirt\xc3\xa4\xc3\xa4 vaakunan oikein.\n_START_SECTION_\nAlueellisia eroja\n_START_PARAGRAPH_\nVaikka heraldiikka on yleiseurooppalainen ilmi\xc3\xb6, on siin\xc3\xa4 kansallisia ja alueellisia erityispiirteit\xc3\xa4. Perusperiaatteet ja heraldiikan keskiaikaiset perinteet ovat kaikkialla yhteiset, mutta vuosisatojen aikana maiden v\xc3\xa4lille on muodostunut eroja. Ranskaa pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n heraldiikan kehtona, ja sen sek\xc3\xa4 Keski-Euroopan l\xc3\xa4ntisten maiden muodostamaa aluetta sanotaan leijona-alueeksi, koska leijona on alueen vaakunoissa yleinen tunnus. Lis\xc3\xa4ksi Ranskan vaakunoissa suositaan kultaa ja sinist\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 etenkin liljakylv\xc3\xb6isi\xc3\xa4 kentti\xc3\xa4. Airutkuvioiden valikoima alueella on runsas, ja siell\xc3\xa4 on k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 my\xc3\xb6s sellaisia kuvioita, joita muiden alueiden vaakunoissa ei juuri n\xc3\xa4e. Vaakunakokonaisuuksissa arvokruunuja ja vaakunatelttoja k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n melko usein. Vaakunaselitykset ovat hyvin t\xc3\xa4sm\xc3\xa4llisi\xc3\xa4 johtuen osin siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 niiss\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytetty terminologia on alun perin juuri ranskankielist\xc3\xa4._NEWLINE_Britteinsaarilla heraldiikka on yleispiirteilt\xc3\xa4\xc3\xa4n ranskalaisen kaltaista. Yksi selke\xc3\xa4 ero on kuitenkin kyp\xc3\xa4r\xc3\xa4nkoristeen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6: se voi olla irtonaisena kilven yl\xc3\xa4puolella ilman kyp\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 nousten lakipunoksesta tai koristekruunusta. Sit\xc3\xa4 voidaan k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 jopa pelk\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4n er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaisena tunnuksena. Kilpi on yleens\xc3\xa4 muodoltaan kolmiomainen, ja kyp\xc3\xa4r\xc3\xa4n muoto ja sijoitus ilmoittavat suvun tai henkil\xc3\xb6n arvoasteen. Suosituimpia tunnuskuvioita ovat polviorret, ruusut, turkiskuvioinnit ja merenkulkuun liittyv\xc3\xa4t tunnukset. Lis\xc3\xa4ksi p\xc3\xa4\xc3\xa4kuvioina k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n paljon naturalistisia kuvia, jotka eiv\xc3\xa4t sovi kovin hyvin heraldiikkaan. Skotlannissa on k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 klaanipohjainen vaakunaj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4, joka poikkeaa englantilaisesta. Sek\xc3\xa4 Englannissa ett\xc3\xa4 Skotlannissa heraldiikan perinteit\xc3\xa4 ja vaakunakulttuuria on valvottu julkisesti katkeamatta keskiajalta l\xc3\xa4htien._NEWLINE_My\xc3\xb6s Italian heraldiikka juontuu Ranskasta. Siell\xc3\xa4 on kuitenkin k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 kilpien muotoja, jotka muualla ovat harvinaisia. T\xc3\xa4llaisia ovat muun muassa hevosenp\xc3\xa4\xc3\xa4kilpi, suorakaiteen muotoinen Pavese-kilpi ja tarssi eli turnajaiskilpi, jonka oikeassa laidassa on kolo turnajaispeist\xc3\xa4 varten. Kyp\xc3\xa4r\xc3\xa4nkoristetta ei juuri k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4. Italian heraldiikalle erityist\xc3\xa4 ovat vaakunoissa esiintyv\xc3\xa4t guelfien ja ghibelliinien poliittiset tunnukset. Iberian niemimaalla puolestaan on yleist\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 vaakunoihin yhdistet\xc3\xa4\xc3\xa4n sek\xc3\xa4 is\xc3\xa4n ett\xc3\xa4 \xc3\xa4idin puolelta periytyv\xc3\xa4t tunnukset. Niinp\xc3\xa4 alueen vaakunat ovat usein monikentt\xc3\xa4isi\xc3\xa4, jopa kirjavia. Reunus, jota muualla k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n usein saman suvun j\xc3\xa4senten vaakunoiden erotteluun, toimiikin Iberian niemimaalla vaakunoiden yhdist\xc3\xa4miskeinona. Sit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n paljon esimerkiksi \xc3\xa4idin puolen suvun vaakunatunnusten sijoituspaikkana. Vaakunoiden monikentt\xc3\xa4isyyden vuoksi kilpi on usein muodoltaan leve\xc3\xa4tyvinen._NEWLINE_Saksalaiseen heraldiseen kulttuurialueeseen kuuluvat Saksan lis\xc3\xa4ksi vanha B\xc3\xb6\xc3\xb6mi ja Unkari, Pohjoismaat ja Baltian maat sek\xc3\xa4 osin Puola ja Balkanin alue. Saksalaisen alueen erityispiirteet ovat l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 kilven ulkopuolella. Kyp\xc3\xa4r\xc3\xa4nkoristetta k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n erottelukeinona osoittamaan eri sukuhaaroja, joten se kuuluu kiinte\xc3\xa4sti vaakunakokonaisuuteen. Vaakunoita yhdistett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 kilven reunoille nostetaan kantavaakunoiden kyp\xc3\xa4r\xc3\xa4t koristeineen. Arvoastetta kyp\xc3\xa4r\xc3\xa4 ei silti ilmaise. Kotka on alueelle tyypillinen tunnus. Alueen muista tunnuskuvioista osa on muualla harvinaisia, eik\xc3\xa4 niille v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 ole edes luontevia nimi\xc3\xa4 muilla kielill\xc3\xa4. Punamustia v\xc3\xa4riyhdistelmi\xc3\xa4, jotka monella alueella ovat heraldiikan v\xc3\xa4ris\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6jen vastaisia, k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n suhteellisen paljon._NEWLINE_Pohjoismaisten vaakunoiden erityispiirteen\xc3\xa4 on kapeiden ristien ja vinoristien k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 vaakunakenttien rajana ilman, ett\xc3\xa4 ristill\xc3\xa4 itsell\xc3\xa4\xc3\xa4n olisi erityist\xc3\xa4 tunnusteht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4. Pohjoismaissa puhuvat vaakunat ovat usein syntyneet niin, ett\xc3\xa4 aateloitu on saanut nimens\xc3\xa4 vaakunansa tunnuskuvan mukaan eik\xc3\xa4 p\xc3\xa4invastoin, kuten yleens\xc3\xa4. Kyp\xc3\xa4rien lukum\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 ilmaisee Pohjoismaiden heraldiikassa arvoastetta. Kreivien vaakunoissa kyp\xc3\xa4ri\xc3\xa4 on kolme ja paroneilla kaksi. Pohjoismaiden ja erityisesti Suomen heraldiikassa korot ovat suosittuja kuviointikeinoja. Suomen heraldiikkaan onkin hyv\xc3\xa4ksytty 35 erilaista koroa, kun esimerkiksi Englannissa niit\xc3\xa4 on vain toistakymment\xc3\xa4._NEWLINE_Puolassa vaakunaj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 ja itse vaakunatkin poikkevat muista. Sama vaakuna on siell\xc3\xa4 k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 jopa 200 suvulla, joilla ei muuten ole yhteyksi\xc3\xa4. Vaakunoiden tunnuskuviot ovat puumerkkim\xc3\xa4isi\xc3\xa4 tai puumerkkej\xc3\xa4, ja niiden selitt\xc3\xa4minen tavallisella heraldisella sanastolla on vaikeaa. Puumerkkikuvioiden lis\xc3\xa4ksi suosittuja ovat hevosenkenk\xc3\xa4, kuu ja t\xc3\xa4hdet.'