b'\n_START_ARTICLE_\nEmotivismi\n_START_SECTION_\nEmotivismi metaetiikassa\n_START_PARAGRAPH_\nMetaeettiselt\xc3\xa4 kannalta emotivismi on k\xc3\xa4sitys, jonka mukaan moraaliset normilauseet eiv\xc3\xa4t ole tosia tai ep\xc3\xa4tosia, vaan tunteiden ilmaisuja. \xe2\x80\x9dTappaminen on v\xc3\xa4\xc3\xa4rin\xe2\x80\x9d tarkoittaa oikeastaan \xe2\x80\x9dTappaminen inhottaa minua\xe2\x80\x9d tai \xe2\x80\x9dTappamista, y\xc3\xb6k!\xe2\x80\x9d. \xe2\x80\x9dYst\xc3\xa4vyys on hyv\xc3\xa4 asia\xe2\x80\x9d tarkoittaakin \xe2\x80\x9dMin\xc3\xa4 pid\xc3\xa4n yst\xc3\xa4vyydest\xc3\xa4\xe2\x80\x9d tai \xe2\x80\x9dYst\xc3\xa4vyytt\xc3\xa4, ah!\xe2\x80\x9d Emotivistin mukaan t\xc3\xa4llaiset lauseet ovat vastaavia kuin \xe2\x80\x9dMansikat ovat hyvi\xc3\xa4!\xe2\x80\x9d tai \xe2\x80\x9dVeripalttu on pahaa!\xe2\x80\x9d. Moraaliv\xc3\xa4itteet ovat siis k\xc3\xa4sityksen mukaan t\xc3\xa4ysin subjektiivisia.\n_START_SECTION_\nArvostelua\n_START_PARAGRAPH_\nMoraalin kytkemiseen tunnereaktioihin liittyy ongelmia. Ei ole selv\xc3\xa4\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 moraalinen paheksunta olisi vain tunne._NEWLINE_On esimerkiksi mahdollista, ett\xc3\xa4 joku ihminen sanoo pit\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 v\xc3\xa4kivallasta mutta tiet\xc3\xa4\xc3\xa4 samalla v\xc3\xa4kivallan olevan moraalisesti tuomittavaa. Jos, kuten emotivistit ajattelevat, v\xc3\xa4ite \xe2\x80\x9dV\xc3\xa4kivalta on v\xc3\xa4\xc3\xa4rin\xe2\x80\x9d merkitsee samaa kuin v\xc3\xa4ite \xe2\x80\x9dEn pid\xc3\xa4 v\xc3\xa4kivallasta\xe2\x80\x9d, esimerkkihenkil\xc3\xb6mme joutuu kohtaamaan sis\xc3\xa4isen ristiriidan \xe2\x80\x93 samaan aikaan h\xc3\xa4n pit\xc3\xa4\xc3\xa4 ja ei pid\xc3\xa4 v\xc3\xa4kivallasta. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 voidaan kuitenkin tulkita johtuvan vain tunteen ja j\xc3\xa4rjen ristiriidasta, kun opitut normit koettavat kielt\xc3\xa4\xc3\xa4 luonnollisen halun. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa merkityksellist\xc3\xa4 onkin, kumpaan moraalin tulisi pohjautua, opittuihin ajattelumalleihin vai tunteeseen, kun ne puoltavat eri kantoja. Vai voivatko yleiset ajattelumallimme, joita pid\xc3\xa4mme j\xc3\xa4rkiper\xc3\xa4isin\xc3\xa4, ollakin alun perin tunteeseen pohjaavia.\n_START_SECTION_\nMoraali-intuitio ja yhteiskunta\n_START_PARAGRAPH_\nOsa ihmisten moraalista kumpuaa yhteiskunnasta ja heid\xc3\xa4n ajattelutapansa ovat osin opittuja. N\xc3\xa4in moraali ensisilm\xc3\xa4yksell\xc3\xa4 vaikuttaa ajatusmallilta, joka on opittu lapsena, kun ihmiselt\xc3\xa4 on kielletty tiettyj\xc3\xa4 tekoja ja sallittu toisia tai h\xc3\xa4n on eritellyt tekojensa seurauksia. Emotivismin kannalta voidaan kuitenkin ajatella, ett\xc3\xa4 ihminen voi my\xc3\xb6s oppia tuntemaan tietyll\xc3\xa4 tavalla. Esimerkiksi vaikka ihminen ei luonnostaan vieroksu hien hajua, h\xc3\xa4n oppii, ettei hielt\xc3\xa4 haiseminen julkisesti ole oikein, ja t\xc3\xa4m\xc3\xa4n h\xc3\xa4n omaksuu my\xc3\xb6s moraaliinsa. T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in emotivisti tulkitsee, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen halunsa ovat mukautuneet yhteiskuntaan. Jos t\xc3\xa4t\xc3\xa4 mukautumista, joka alkaa lapsuudessamme, ei tapahtuisi, ihminen voisi toimia hyvin itsekk\xc3\xa4\xc3\xa4sti halujensa varassa ja rikkoa yhteiskunnan normeja. Ihannetapauksessa yhteiskunta on kuitenkin opettanut ihmiset tuntemaan ja suhtautumaan tiettyihin asioihin tietyll\xc3\xa4 tavalla ja n\xc3\xa4in he voivat luottaa moraaliseen vaistoonsa valintoja tehdess\xc3\xa4mme. Tavallaan kyse on siis tietynlaisesta moraalisesta kasvusta, jossa ihanteena pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n yhteiskunnan yleisesti hyv\xc3\xa4ksyttyj\xc3\xa4 arvoja._NEWLINE_Osa emotivisteista taas katsoo t\xc3\xa4m\xc3\xa4n moraalisen vaiston olevan evoluution tulosta; el\xc3\xa4imet eiv\xc3\xa4t selvi\xc3\xa4 luonnossa, mik\xc3\xa4li eiv\xc3\xa4t el\xc3\xa4 lauman ehdoilla. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 moraalista harkintaa omien halujen lis\xc3\xa4ksi s\xc3\xa4\xc3\xa4telee vahva sympatian tunne. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 yhdess\xc3\xa4 saavat ihmisen toimimaan yhteiskunnassa sopuisasti eik\xc3\xa4 erillist\xc3\xa4 moraalikuria kuten lakeja tarvita. Ihmisen kyky kokea sympatiaa n\xc3\xa4hd\xc3\xa4\xc3\xa4n synnynn\xc3\xa4isen\xc3\xa4 ominaisuutena, joka poikii synnyn\xc3\xa4isen moraali-intuition, joka ei siis ole en\xc3\xa4\xc3\xa4 riippuvainen yhteiskunnasta. Luonnontilaan syntyneet lapset t\xc3\xa4m\xc3\xa4n katsantotavan mukaan k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytyisiv\xc3\xa4t moraalisesti (esim. eiv\xc3\xa4t tahallaan satuta toisiaan), vaikkei heilt\xc3\xa4 sit\xc3\xa4 olisi kielletty - kun edell\xc3\xa4 kielt\xc3\xa4minen n\xc3\xa4htiin moraalisen kasvun l\xc3\xa4ht\xc3\xb6kohtana.'