b"\n_START_ARTICLE_\nChien d\xe2\x80\x99artois\n_START_SECTION_\nUlkon\xc3\xa4k\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nChien d\xe2\x80\x99artois on keskikokoinen, v\xc3\xa4h\xc3\xa4n korkeuttaan pitempi, lyhytkarvainen koira. P\xc3\xa4\xc3\xa4 on melko voimakas, leve\xc3\xa4 ja lyhyehk\xc3\xb6, otsapenger korostunut. Paksuhkot huulet saavat kuonon n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n neli\xc3\xb6m\xc3\xa4iselt\xc3\xa4. Silm\xc3\xa4t ovat py\xc3\xb6re\xc3\xa4t, suuret ja tummanruskeat, ilme on surullinen. Korvat ovat paksuhkot, leve\xc3\xa4t, l\xc3\xa4hes litte\xc3\xa4t ja k\xc3\xa4rjist\xc3\xa4\xc3\xa4n py\xc3\xb6ristyneet. Ne ovat melko pitk\xc3\xa4t ja silmien korkeudelle kiinnittyneet. Kuono on suora ja kohtalaisen pitk\xc3\xa4, kirsu musta. Purenta on aina leikkaava. Rintakeh\xc3\xa4 on syv\xc3\xa4, leve\xc3\xa4 ja pitk\xc3\xa4, selk\xc3\xa4 leve\xc3\xa4. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 on melko pitk\xc3\xa4 ja sapelinmuotoinen. Karvapeite on lyhyt, tihe\xc3\xa4 ja sile\xc3\xa4. V\xc3\xa4ritys on aina tricolor eli kolmiv\xc3\xa4rinen: valkoinen punaisin ja joko riistanv\xc3\xa4risin tai m\xc3\xa4yr\xc3\xa4n harmain merkein. Toisinaan merkit muodostavat selk\xc3\xa4\xc3\xa4n manttelin. S\xc3\xa4k\xc3\xa4korkeus vaihtelee 53\xe2\x80\x9358\xc2\xa0cm (1 cm poikkeus suuntaan tai toiseen hyv\xc3\xa4ksyt\xc3\xa4\xc3\xa4n) ja paino 28\xe2\x80\x9330\xc2\xa0kg v\xc3\xa4lill\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nLuonne ja k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytyminen\n_START_PARAGRAPH_\nChien d'artois on \xc3\xa4lyk\xc3\xa4s, rohkea, kest\xc3\xa4v\xc3\xa4, voimakas, omistajaansa kiintyv\xc3\xa4 ja tasapainoinen. Nykyisin Ranskassa on useita chien d\xe2\x80\x99artois -ajueita. Ne mets\xc3\xa4st\xc3\xa4v\xc3\xa4t p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa pienriistaa kuten j\xc3\xa4nist\xc3\xa4, ja niill\xc3\xa4 on syv\xc3\xa4, sointuva haukku. Niit\xc3\xa4 voidaan kuitenkin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6s villisian ja kauriin mets\xc3\xa4stykseen, ja ne ty\xc3\xb6skentelev\xc3\xa4t yht\xc3\xa4 hyvin maaseudulla, metsik\xc3\xb6ss\xc3\xa4 kuin pusikoissakin.\n_START_SECTION_\nAlkuper\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nRotu on hyvin vanha ja tunnettiin alun perin nimell\xc3\xa4 picard Pikardian maakunnan mukaan. Se on l\xc3\xa4ht\xc3\xb6isin Luoteis-Ranskasta, Artois\xe2\x80\x99n maakunnasta, joka rajoittuu Englannin kanaaliin ja Belgiaan. Sen uskotaan polveutuvan muinaisesta hubertuksenkoirasta. Jo 1600-luvulla chien d\xe2\x80\x99artois\xe2\x80\x99ta pidettiin hyvin taitavana mets\xc3\xa4styskoirana, ja se tunnettiin jo Ludvig XIII:n ja Henrik IV:n aikakausina. 1800-luvulla se oli kuitenkin jo sekoittunut mets\xc3\xa4st\xc3\xa4jien Englannista tuomiin mets\xc3\xa4styskoiriin, mist\xc3\xa4 Le Couteulx de Canteleu mainitsi vuonna 1890 Manuel de V\xc3\xa9nerie Fran\xc3\xa7aise-lehdess\xc3\xa4. H\xc3\xa4n kuitenkin samalla ylisti sit\xc3\xa4 yhdeksi parhaista j\xc3\xa4niskoiraroduista. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa picardielainen herra Levoir yritti elvytt\xc3\xa4\xc3\xa4 vanhan puhdasrotuisen chien d'artois'n, mutta huonoin lopputuloksin. Ennen Ensimm\xc3\xa4isen Maailmansodan alkua toinen picardielainen, herra Mallard, jatkoi rodun elvytt\xc3\xa4mist\xc3\xa4. Yrityksist\xc3\xa4 huolimatta Toisen Maailmansodan loputtua chien d'artois'n uskottiin jo kuolleen sukupuuttoon. 1970-luvun alussa sommelainen herra Audrechy ja my\xc3\xb6hemmin my\xc3\xb6s rouva Pilat onnistuivat kuitenkin lopulta pelastamaan rodun."