b'\n_START_ARTICLE_\nSielusta\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nSielusta on kirjoitettu todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti vuosien 334 ja 323 eaa. v\xc3\xa4lisen\xc3\xa4 aikana._NEWLINE_Aivan kuten Plotinoksen Enneadien aineistosta muodostettiin keskiajalla arabiankielinen parafraasi nimelt\xc3\xa4 Aristoteleen teologia, jossa uusplatonistinen ajattelu yhdistettiin Aristoteleen metafysiikkaan, samoin Aristoteleen Sielusta-teoksesta muodostettiin arabiankielinen parafraasi, johon yhdisteltiin aineksia Plotinokselta. N\xc3\xa4in n\xc3\xa4ihin arabiankielisiin Aristoteles-teksteihin perustuva my\xc3\xb6hempi islamilainen ja eurooppalainen ajattelu saivat paljon vaikutteita uusplatonismista.\n_START_SECTION_\nSis\xc3\xa4lt\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nSielusta on jaettu kolmeen kirjaan._NEWLINE_Kirja I k\xc3\xa4sittelee aiempien filosofien k\xc3\xa4sityksi\xc3\xa4 ja rajaa tutkimuksen aluetta ja menetelmi\xc3\xa4. Aiempien filosofien k\xc3\xa4sityksist\xc3\xa4 kirja k\xc3\xa4sittelee erityisesti Demokritoksen atomistista sieluteoriaa, pythagoralaista ajatusta sielusta ilmassa olevina hiukkasina, Anaksagoraan ja Empedokleen ajatuksia, Platonin Timaioksessa esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 k\xc3\xa4sityst\xc3\xa4, k\xc3\xa4sityst\xc3\xa4 sielusta harmoniana sek\xc3\xa4 muun muassa Ksenokrateen kannattamaa ajatusta sielusta lukuna._NEWLINE_Sielua koskevan tutkimuksen alaan kuuluvat Aristoteleen mukaan mm. sen tutkiminen, mihin lajiin sielu kuuluu, esimerkiksi onko se substanssi; onko sieluja yksi vai monta; onko sielussa osia; sek\xc3\xa4 sielulliset vaikutukset (eli tunteet) ja sielun suhde liikkeeseen. Aristoteles toteaa, ett\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dsielu on el\xc3\xa4vien olentojen prinsiippi\xe2\x80\x9d (arkh\xc4\x93 t\xc5\x8dn z\xc5\x8d\xc5\x8dn, 402a6\xe2\x80\x937) eli niiden olemassaolon ensimm\xc3\xa4inen tekij\xc3\xa4 ja syy._NEWLINE_Kirja II sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 sielun jaon kolmeen osaan sek\xc3\xa4 sen k\xc3\xa4sittelyn, kuinka n\xc3\xa4m\xc3\xa4 osat liittyv\xc3\xa4t organismien el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n. Sielun m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4ksi muodostuu: \xe2\x80\x9dsielu on substanssi el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kykenev\xc3\xa4n ja elimill\xc3\xa4 varustetun luonnollisen kappaleen muotona ja ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 aktuaalisuutena\xe2\x80\x9d. Aristoteles k\xc3\xa4sittelee laajemmin kasveille ja el\xc3\xa4imille yhteist\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dravitsevaa sielua\xe2\x80\x9d ja el\xc3\xa4imille ominaista \xe2\x80\x9daistivaa sielua\xe2\x80\x9d. Kaikilla el\xc3\xa4vill\xc3\xa4 olennoilla, sek\xc3\xa4 kasveilla ett\xc3\xa4 el\xc3\xa4imill\xc3\xa4, t\xc3\xa4ytyy olla kyky ravita itse\xc3\xa4\xc3\xa4n ja lis\xc3\xa4\xc3\xa4nty\xc3\xa4 samaa lajia olevien el\xc3\xa4vien kanssa. Samoin kaikilla el\xc3\xa4imill\xc3\xa4 on kyky aistia, ja n\xc3\xa4in niill\xc3\xa4 on v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n tuntoaisti, mink\xc3\xa4 h\xc3\xa4n katsoo olevan my\xc3\xb6s muiden aistien edellytys, sek\xc3\xa4 kyky tuntea nautintoa ja kipua, mik\xc3\xa4 on yksinkertaisin aistimuksen laji._NEWLINE_Jos el\xc3\xa4imet voivat tuntea nautintoa ja kipua niill\xc3\xa4 on my\xc3\xb6s halu. Sen lis\xc3\xa4ksi joillakin el\xc3\xa4imill\xc3\xa4 on muita aisteja (n\xc3\xa4k\xc3\xb6, kuulo, maku) ja joidenkin kyky aistia on kehittyneempi (kyky erottaa kappaleita monimutkaisemmilla tavoilla, pelk\xc3\xa4n nautinnon ja kivun aistimisen lis\xc3\xa4ksi). Aristoteles k\xc3\xa4sittelee sit\xc3\xa4, kuinka t\xc3\xa4m\xc3\xa4 toimii._NEWLINE_N\xc3\xa4iden lis\xc3\xa4ksi joillakin el\xc3\xa4imill\xc3\xa4 on muistamisen, mielikuvituksen ja itsens\xc3\xa4 liikuttamisen kyky. Kirja sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 joitakin mielenkiintoisia n\xc3\xa4kemyksi\xc3\xa4 el\xc3\xa4imist\xc3\xa4 ja niiden kyvyst\xc3\xa4 liikkua. Aristoteleen mukaan sielu saa aikaan t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kyvyn, ollen n\xc3\xa4in liikkumisen ja liikkumattomuuden alkusyy eli prinssiippi. Kun jokin tuntee halua, se saa aikaan t\xc3\xa4m\xc3\xa4n liikkeen kohti t\xc3\xa4m\xc3\xa4n haluamaa asiaa._NEWLINE_Kirja III k\xc3\xa4sittelee rationaalista sielunosaa eli j\xc3\xa4rkisielua, joka kuuluu vain j\xc3\xa4rjellisille el\xc3\xa4imille eli ihmisille ja on n\xc3\xa4in ihmisen ominaispiirre ja h\xc3\xa4net muista el\xc3\xa4imist\xc3\xa4 erottava tekij\xc3\xa4. My\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t osat kirjasta palaavat aiempiin aiheisiin antaen osittain ristiriitaisia vastauksia. Jotkut ovat p\xc3\xa4\xc3\xa4telleet t\xc3\xa4st\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 n\xc3\xa4m\xc3\xa4 kirjat eiv\xc3\xa4t olleet alun perin osa teosta ja ett\xc3\xa4 ne on liitetty siihen my\xc3\xb6hemmin erehdyksess\xc3\xa4. N\xc3\xa4ihin sis\xc3\xa4ltyy muun muassa tunnettu osio \xe2\x80\x9daktiivisesta\xe2\x80\x9d tai \xe2\x80\x9dtoimivasta intellektist\xc3\xa4\xe2\x80\x9d.'