b'\n_START_ARTICLE_\nFelix von Niemeyer\n_START_PARAGRAPH_\nFelix von Niemeyer, f\xc3\xb6dd 31 december 1820 i Magdeburg, d\xc3\xb6d 14 mars 1871 i T\xc3\xbcbingen, var en tysk l\xc3\xa4kare. Han var sonson till teologen August Hermann Niemeyer och halvbror till l\xc3\xa4karen Paul Niemeyer._NEWLINE_Niemeyer blev medicine doktor 1843 och kallades 1855 till professor i medicin vid Greifswalds universitet. D\xc3\xa4r fullbordade han 1858 sin ber\xc3\xb6mda Lehrbuch der speciellen Pathologie und Therapie (tv\xc3\xa5 band, 1859\xe2\x80\x9361; elfte upplagan, bearbetad av Eugen Seitz, 1884\xe2\x80\x9385), som \xc3\xa4ven i Sverige l\xc3\xa4nge utgjorde den mest anv\xc3\xa4nda handboken i inre medicin och genom vilken Niemeyer ut\xc3\xb6vade ett betydande inflytande p\xc3\xa5 de medicinska studierna i \xc3\xa5tskilliga l\xc3\xa4nder. \xc3\x85r 1860 kallades han till professor i T\xc3\xbcbingen. Trots sin svaga h\xc3\xa4lsa deltog han som l\xc3\xa4kare vid ett lasarett i Pont-\xc3\xa0-Mousson under fransk-tyska kriget. Han adlades 1870 och invaldes samma \xc3\xa5r som utl\xc3\xa4ndsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.'