b'\n_START_ARTICLE_\n3096 dagar\n_START_SECTION_\nBarndomen\n_START_PARAGRAPH_\nBoken inleds med en beskrivning av hennes barndom i Wien. Hon beskriver den inte som lycklig, bland annat f\xc3\xb6r att hennes f\xc3\xb6r\xc3\xa4ldrar ofta gr\xc3\xa4lade. Men d\xc3\xa4r fanns ocks\xc3\xa5 ljusa och lyckliga stunder, framf\xc3\xb6rallt hos farmodern. Denna del av hennes liv slutade dock abrupt i samma stund som hon blev indragen i den vita minibussen, av en man hon aldrig tidigare sett, d\xc3\xa5 hon var p\xc3\xa5 v\xc3\xa4g till skolan. N\xc3\xa5got som skedde bara n\xc3\xa5gra veckor efter att hon \xc3\xb6vertygat sin mamma om att hon inte l\xc3\xa4ngre beh\xc3\xb6vde skjutsa henne till skolan. Denna ofattbara dag skildrar hon i det andra kapitlet, "Vad skulle kunna h\xc3\xa4nda. Den sista dagen i mitt gamla liv".\n_START_SECTION_\nTillf\xc3\xa5ngatagandet och det f\xc3\xb6rsta dygnet\n_START_PARAGRAPH_\nDagen f\xc3\xb6re hade hon br\xc3\xa5kat med sin mamma och hon m\xc3\xa5dde inte alls bra den dagen. Hon gick med dr\xc3\xb6jande steg och fantiserade till och med om sj\xc3\xa4lvmord, om att bara g\xc3\xa5 ut i v\xc3\xa4gen och l\xc3\xa5ta sig bli \xc3\xb6verk\xc3\xb6rd. S\xc3\xa5 fick hon syn p\xc3\xa5 en vit minibuss som stod i en parkeringsficka p\xc3\xa5 h\xc3\xb6ger sida av v\xc3\xa4gen. Och intill den skymtade hon ocks\xc3\xa5 en man. Hon beskriver hur hon instinktivt blev r\xc3\xa4dd och fick en impuls att g\xc3\xa5 \xc3\xb6ver till andra sidan v\xc3\xa4gen. I hennes inre kom i snabb takt en massa bilder och f\xc3\xb6rmaningar: att aldrig tilltala ok\xc3\xa4nda, att aldrig kliva in i fr\xc3\xa4mmande bilar, bortf\xc3\xb6randen, \xc3\xb6vergrepp och s\xc3\xa5 vidare. Men hon gjorde inte det, hon gick inte \xc3\xb6ver till andra sidan, ist\xc3\xa4llet st\xc3\xa5lsatte hon sig f\xc3\xb6r att g\xc3\xa5 f\xc3\xb6rbi. N\xc3\xa4r hon var omkring tv\xc3\xa5 meter fr\xc3\xa5n mannen och bilen s\xc3\xa5g han henne rakt i \xc3\xb6gonen. I samma stund som detta skedde f\xc3\xb6rsvann r\xc3\xa4dslan, skriver hon, och hon t\xc3\xa4nkte "den mannen \xc3\xa4r det synd om". D\xc3\xa4refter gick det snabbt, han tog henne om midjan och lyfte helt enkelt in henne i minibussen genom de \xc3\xb6ppna bakd\xc3\xb6rrarna. Hon f\xc3\xb6rstod genast att hon blivit bortf\xc3\xb6rd och f\xc3\xb6rmodligen skulle d\xc3\xb6. De tv\xc3\xa5 f\xc3\xb6rsta fr\xc3\xa5gorna hon st\xc3\xa4llde var: "Vilket skonummer har du?" och "Kommer du att f\xc3\xb6rgripa dig nu?" Den f\xc3\xb6rsta svarade han inte p\xc3\xa5 och p\xc3\xa5 den andra svarade han: "Du \xc3\xa4r alldeles f\xc3\xb6r ung. Det skulle aldrig falla mig in." D\xc3\xa4refter sade han: "Nu tar jag dig till en skog och l\xc3\xa4mnar \xc3\xb6ver dig till de andra." N\xc3\xa5gra "andra" kom dock aldrig. Ist\xc3\xa4llet k\xc3\xb6rde han hem henne till sin villa i Strasshof, ca 25 km \xc3\xb6ster om Wien. D\xc3\xa4r virade han in henne i en filt och bar ner henne till k\xc3\xa4llaren, till det som skulle komma att bli hennes f\xc3\xa4ngelse de kommande \xc3\xa5tta \xc3\xa5ren.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xa5ngenskapen hos Priklopil\n_START_PARAGRAPH_\nDet tredje kapitlet fram till bokens slut \xc3\xa4gnar hon \xc3\xa5t att beskriva f\xc3\xa5ngenskapen hos Wolfgang Priklopil. En person som hon oftast v\xc3\xa4ljer att kalla f\xc3\xb6r "g\xc3\xa4rningsmannen", omv\xc3\xa4xlande med hans riktiga namn (som hon f\xc3\xb6rst efter en l\xc3\xa4ngre tid fick veta). Tillvaron som f\xc3\xa5nge var vederv\xc3\xa4rdig och rummet var bara omkring fem kvadratmeter stort, men hon var \xc3\xa4nd\xc3\xa5 tvungen att p\xc3\xa5 n\xc3\xa5got s\xc3\xa4tt "bli herre" \xc3\xb6ver situationen. Hon var tvungen att vara stark, och att syssels\xc3\xa4tta sig med olika saker, helt enkelt f\xc3\xb6r att inte bli tokig. Hon hoppades och trodde under den f\xc3\xb6rsta tiden att polisen snart skulle komma och r\xc3\xa4dda henne. Det var dock ett f\xc3\xa5f\xc3\xa4ngt hopp, som hon i boken beskriver det. I verkligheten hade polisen i och f\xc3\xb6r sig en g\xc3\xa5ng pratat lite kort med Priklopil, men de gjorde inte ens n\xc3\xa5gon riktig koll av huset.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xa4ngtan efter familjen\n_START_PARAGRAPH_\nHon l\xc3\xa4ngtade oerh\xc3\xb6rt efter sin familj, sin mamma, pappa och farmor. Hennes farmor bodde i samma stad, bara en bit ifr\xc3\xa5n, och hennes mamma bodde 25 minuter bort.\n_START_SECTION_\nMisshandeln\n_START_PARAGRAPH_\nI flera kapitel skildrar hon hur Priklopil misshandlade henne b\xc3\xa5de fysiskt, psykiskt och \xc3\xa4ven genom sv\xc3\xa4lt. Han tog ifr\xc3\xa5n henne allt och efter ett par \xc3\xa5r f\xc3\xb6rbj\xc3\xb6d han henne till och med att n\xc3\xa4mna n\xc3\xa5got av sitt tidigare liv. Hon skulle vara hans slavinna helt enkelt, men ocks\xc3\xa5 en person som var som ett tomt ark, som han kunde forma som han behagade.\n_START_SECTION_\nLivet i k\xc3\xa4llaren och bes\xc3\xb6ken "d\xc3\xa4r uppe"\n_START_PARAGRAPH_\nDen mesta tiden var hon f\xc3\xa5nge nere i k\xc3\xa4llaren, men ibland fick hon ocks\xc3\xa5 vistas uppe i huset, bland annat d\xc3\xa5 de tillsammans gjorde renoveringar p\xc3\xa5 \xc3\xb6verv\xc3\xa5ningen.\n_START_SECTION_\nDe sm\xc3\xa5 vinsterna\n_START_PARAGRAPH_\nHon s\xc3\xa4ger att Priklopil hade s\xc3\xa5 gott som total makt \xc3\xb6ver henne, men vissa saker lyckades han \xc3\xa4nd\xc3\xa5 inte tvinga henne till. Exempelvis att kalla honom f\xc3\xb6r Maestro eller att kn\xc3\xa4b\xc3\xb6ja f\xc3\xb6r honom. Dock framh\xc3\xa5ller hon ocks\xc3\xa5 i boken att hon inte s\xc3\xa5g honom som helt igenom ond. Innerst inne ville han ha det som alla m\xc3\xa4nniskor vill ha, s\xc3\xa4ger hon, n\xc3\xa4mligen k\xc3\xa4rlek och respekt. Hon beskriver hur viktigt det var f\xc3\xb6r henne att skilja p\xc3\xa5 handling och person, och dessutom att se att Priklopil hade tv\xc3\xa5 personligheter, en v\xc3\xa4ldigt m\xc3\xb6rk och en som inte var fullt s\xc3\xa5 m\xc3\xb6rk. Hon t\xc3\xa4nkte ocks\xc3\xa5 att han kanske haft en sv\xc3\xa5r uppv\xc3\xa4xt och att han var sjuk, och att det var d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r han begick detta brott. Hon s\xc3\xa5g honom helt enkelt inte som helt igenom ond, och hon menar att detta var viktigt f\xc3\xb6r att hon skulle h\xc3\xa4rda ut, och f\xc3\xb6r att bevara sin egen m\xc3\xa4nsklighet.\n_START_SECTION_\n"Om du f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ker fly"\n_START_PARAGRAPH_\nEn av de saker som Priklopil st\xc3\xa4ndigt p\xc3\xa5minde Natascha om var att han skulle d\xc3\xb6da henne om hon f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte att fly. Dessutom skulle, lovade han, ocks\xc3\xa5 d\xc3\xb6da alla som var i n\xc3\xa4rheten eller som s\xc3\xa5g henne eller som hon f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte meddela sig med.\n_START_SECTION_\nVarf\xc3\xb6r hon \xc3\xb6verlevde\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa5got hon \xc3\xa5terkommer till flera g\xc3\xa5nger i boken \xc3\xa4r det faktum att hon var ett barn under en stor del av f\xc3\xa5ngenskapen. Hon spekulerar i boken om att detta kan ha varit till viss f\xc3\xb6rdel f\xc3\xb6r henne, eftersom barn har l\xc3\xa4ttare att anpassa sig till v\xc3\xa4ldigt konstiga omst\xc3\xa4ndigheter. Barn har en naturlig ben\xc3\xa4genhet att anpassa sig efter de vuxna i omgivningen, s\xc3\xa5 hon anpassade sig helt enkelt till stor del till den enda vuxna som hon hade kontakt med. Viktigt var ocks\xc3\xa5 att hon under alla \xc3\xa5r lyckades bevara en viss v\xc3\xa4rdighet, bland annat genom de sm\xc3\xa5 vinsterna, och att hon best\xc3\xa4mde sig f\xc3\xb6r att n\xc3\xa4r hon var 18 \xc3\xa5r d\xc3\xa5 skulle hon lyckas fly.'