b'\n_START_ARTICLE_\nFOXP2\n_START_PARAGRAPH_\nForkhead box protein P2 (FOXP2) \xc3\xa4r en transkriptionsfaktor och tillh\xc3\xb6r gruppen forkhead box proteiner. FOXP2 uppt\xc3\xa4cktes f\xc3\xb6rst \xc3\xa5r 1998 vid studier av en Londonfamilj med m\xc3\xa5nga medlemmar, som led av sv\xc3\xa5ra spr\xc3\xa5kst\xc3\xb6rningar. Det \xc3\xa4r nu k\xc3\xa4nt att FOXP2 spelar en viktig roll vid spr\xc3\xa5kutveckling, d\xc3\xa4ribland  grammatisk f\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga._NEWLINE_FOXP2-genen  kallas popul\xc3\xa4rt f\xc3\xb6r \xe2\x80\x9dspr\xc3\xa5kgenen\xe2\x80\x9d, men det skall inte \xc3\xb6vertolkas som att FOXP2 skulle vara ensam \xe2\x80\x9dspr\xc3\xa5kgen\xe2\x80\x9d. M\xc3\xa5nga andra ryggradsdjur har ocks\xc3\xa5 denna gen, och \xc3\xa4ven hos dessa tycks FOXP2 spela en roll i verbal kommunikation. Efter avst\xc3\xa4ngning av genen, till exempel hos m\xc3\xb6ss - dessa kallas knockoutm\xc3\xb6ss - eller genom mutation hos m\xc3\xa4nniska, f\xc3\xb6rloras en pleiotropisk effekt. Detta inneb\xc3\xa4r att flera fenotypiska egenskaper \xc3\xa4ndrar sig. Vid sidan av hj\xc3\xa4rnan \xc3\xa4r FOXP2 ocks\xc3\xa5 inblandad i utvecklingen av andra v\xc3\xa4vnader s\xc3\xa5som lunga och in\xc3\xa4lvor.\n_START_SECTION_\nUppbyggnad\n_START_PARAGRAPH_\nFOXP2-genen kodar f\xc3\xb6r FOXP2-proteinet (se genetiska koden).\n_START_SECTION_\nFOXP2-genen\n_START_PARAGRAPH_\nDet uppskattas f\xc3\xb6r n\xc3\xa4rvarande att FOXP2-genen upptar minst 627 000 baspar (627 kb) p\xc3\xa5 kromosom 7. Andra publikationer fr\xc3\xa5n 2007 indikerar antalet baspar till 603 kb. Oavsett vilket, utg\xc3\xb6rs ett stort antal baspar av introner, d.v.s. f\xc3\xb6r proteinsyntesen funktionsl\xc3\xb6sa genetiska element. Sjutton exoner, d.v.s. f\xc3\xb6r proteinet kodande omr\xc3\xa5den, \xc3\xa5terfinns._NEWLINE_Andelen 2145 (= 715\xc3\x973) icke-kodande baspar i f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande till det totalt ca 280 000 kodande baspar \xc3\xa4r med 0,6\xc2\xa0% mycket l\xc3\xa5g men inte exceptionellt. Generellt varierar f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llandet mellan introner och exoner fr\xc3\xa5n gen till gen kraftigt. S\xc3\xa5 det finns vissa gener utan introner, medan andra best\xc3\xa5r av mer \xc3\xa4n 95\xc2\xa0% av introner.\n_START_SECTION_\nFunktion\n_START_PARAGRAPH_\nSom transkriptionsfaktor reglerar FOXP2-proteinet uppskattningsvis upp till 1000 andra gener, vilka \xc3\xa4r dock fortfarande till stor del ok\xc3\xa4nt. Om konsekvenserna av ett skadat FOXP2 finns dock en gedigen kunskap._NEWLINE_Redan hos embryot \xc3\xa5terfinns FOXP2-proteinet. Det \xc3\xa4r fr\xc3\xa4mst uttryckt inom omr\xc3\xa5den, som senare utvecklas till lillhj\xc3\xa4rnan (cerebellum), talamus (thalamus) och basala ganglierna (nuclei basales). Lillhj\xc3\xa4rnan och de basala ganglierna spela en viktig roll i inl\xc3\xa4rningen av komplexa motoriska f\xc3\xa4rdigheter. F\xc3\xb6r att kunna tala m\xc3\xa5ste m\xc3\xa4nniskan m\xc3\xb6dosamt l\xc3\xa4ra sig en komplex motorik.\n_START_SECTION_\nTal- och spr\xc3\xa5kutveckling\n_START_PARAGRAPH_\nFOXP2-genen har i utvecklingen av spr\xc3\xa5k- och talf\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga en central funktion. D\xc3\xa4rf\xc3\xb6r medf\xc3\xb6r mutationer i genen och en d\xc3\xa4rav f\xc3\xb6ljande f\xc3\xb6rlust av funktion hos proteinet till en specifik spr\xc3\xa5k- och talst\xc3\xb6rning hos m\xc3\xa4nniskan, s\xc3\xa4rskilt inom artikuleringsf\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga och spr\xc3\xa5kf\xc3\xb6rst\xc3\xa5else. Ett antal k\xc3\xa4nda spr\xc3\xa5k- och talst\xc3\xb6rningar, s\xc3\xa5som autism, \xc3\xa4r d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r kartlagda till FOXP2-genen p\xc3\xa5 kromosom 7.\n_START_SECTION_\nSchizofreni\n_START_PARAGRAPH_\nSpr\xc3\xa5kst\xc3\xb6rning \xc3\xa4r ett av de viktigaste symptomen p\xc3\xa5 schizofreni. Av denna anledning och omedelbart efter uppt\xc3\xa4ckten av FOXP2-genen misst\xc3\xa4nkte man att denna gen skulle kunna spela en viss roll f\xc3\xb6r bildandet av schizofrenik\xc3\xa4nslighet. I en j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rande studie unders\xc3\xb6ktes 186 patienter med schizofreni (enligt Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders DSM-IV h\xc3\xb6rde de konstiga r\xc3\xb6ster) och 160 friska f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kspersoner. D\xc3\xa4rvid analyserades speciellt FOXP2-genens nukleotid polymorfism. Statistiskt signifikanta skillnader ang\xc3\xa5ende frekvenser av genotyp (P = 0,007) och allel (P = 0,0027) mellan schizofrena patienter med h\xc3\xb6rselhallucinationer och kontrollgruppen kunde hittas i singel nukleotid polymorfismen (SNF) rs2396753. Resultatet tyder p\xc3\xa5 att FOXP2-genen kan ha en inverkan p\xc3\xa5 bildandet av schizofreni.\n_START_SECTION_\nUppt\xc3\xa4ckt\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x85r 1990 beskriver brittiska genetiker fr\xc3\xa5n Institute of Child Health i London en  genetisk spr\xc3\xa5kst\xc3\xb6rning, som drabbat tre generationer av en familj. Ungef\xc3\xa4r h\xc3\xa4lften av de 30 familjemedlemmarna hade stora problem med grammatik, syntax och ordf\xc3\xb6rr\xc3\xa5d._NEWLINE_I den vetenskapliga litteraturen kallas denna grupp f\xc3\xb6r KE family (familjen KE). Denna bor i s\xc3\xb6dra London och har pakistanskt ursprung. Den brittiske genetikern Anthony Monaco fr\xc3\xa5n University of Oxford i UK tillsammans med sin arbetsgrupp uppt\xc3\xa4ckte \xc3\xa5r 1998 hos de familjemedlemmar, som hade spr\xc3\xa5kst\xc3\xb6rningar, ett avsnitt av kromosom 7, som han kn\xc3\xb6t till familjens spr\xc3\xa5kproblem. Genom genetiska studier av familjen KE och en ung pojke (patient CS), som inte har n\xc3\xa5got samband med familjen KE men uppvisade samma symptom, kunde den s\xc3\xa5 kallade \xe2\x80\x9dspr\xc3\xa5kgenen\xe2\x80\x9d FOXP2 identifieras f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen._NEWLINE_Mutationen i genen FOXP2 upptr\xc3\xa4dde tydligt f\xc3\xb6rst hos mormor i familjen KE. Hennes spr\xc3\xa5kst\xc3\xb6rningar var s\xc3\xa5 allvarliga att \xc3\xa4ven hennes man endast med sv\xc3\xa5righet kunde tyda hennes meningar. Alla tre d\xc3\xb6ttrarna och en av hennes tv\xc3\xa5 s\xc3\xb6ner har ocks\xc3\xa5 spr\xc3\xa5ksv\xc3\xa5righeter. Av de 24 barnbarnen visar tio samma symptom. De \xc3\xb6vriga medlemmarna i familjen fr\xc3\xa5n s\xc3\xb6dra London har inga kommunikationsproblem. Den st\xc3\xb6rning, som medlemmar i familjen KE uppvisar, kallas verbal utvecklingsdyspraxi (engelska: Developmental Verbal Dyspraxia (DVD)) och \xc3\xa4r inf\xc3\xb6rd i International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems som ICD-10 code F83 Mixed specific developmental disorders. En passande beskrivning p\xc3\xa5 svenska \xc3\xa4r of\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga att artikulera tal.\n_START_SECTION_\nVerbal utvecklingsdyspraxi\n_START_PARAGRAPH_\nDen allm\xc3\xa4nna beteendefenotypen hos m\xc3\xa4nniskor med verbal utvecklingsdyspraxi visar sig i enkla tester med ord och ordupprepning. D\xc3\xa4rvid ska dikterade ord och icke-ord upprepas. Testpersonerna, som har mutationen, har betydligt st\xc3\xb6rre problem med sin artikulation \xc3\xa4n de som inte har mutationen. F\xc3\xb6rs\xc3\xa4mringen \xc3\xb6kar gradvis med komplexiteten i ordens artikulation.\n_START_SECTION_\nOrofacial dyspraxi\n_START_PARAGRAPH_\nDe ber\xc3\xb6rda personerna har ocks\xc3\xa5 sv\xc3\xa5righeter att styrt kontrollera ansiktsmusklerna, detta symptom kallas orofacial dyspraxi. Dessa sv\xc3\xa5righeter kan inte tillskrivas en allm\xc3\xa4n f\xc3\xb6rs\xc3\xa4mring av motorisk funktion, eftersom motoriska prestanda hos extremiteterna hos personerna inte g\xc3\xa5r att skilja fr\xc3\xa5n normala individer. \xc3\x84ven h\xc3\xb6rself\xc3\xb6rm\xc3\xa5gan hos patienterna \xc3\xa4r normal. DVD liknar den fenotyp, som man ser hos patienter med  Brocas afasi. Det finns dock mellan de b\xc3\xa5da patologierna viktiga beteendem\xc3\xa4ssiga skillnader. Personer med afasi \xc3\xa4r s\xc3\xa5 mycket b\xc3\xa4ttre i ordupprepningstestet \xc3\xa4n icke-ord upprepningtestet. De ber\xc3\xb6rda medlemmarna med FOXP2-mutation i familjen KE \xc3\xa4r dock lika d\xc3\xa5liga i b\xc3\xa5da typerna av test. En m\xc3\xb6jlig f\xc3\xb6rklaring \xc3\xa4r, att m\xc3\xa4nniskor med afasi har l\xc3\xa4rt sig i tiden f\xc3\xb6re sin sjukdom kopplingen mellan m\xc3\xb6nster f\xc3\xb6r ljudbildning och motsvarande ordbetydelser. D\xc3\xa4remot har de drabbade medlemmarna i familjen KE hade aldrig m\xc3\xb6jlighet att l\xc3\xa4ra m\xc3\xb6nster f\xc3\xb6r artikulation av ord. D\xc3\xa4rf\xc3\xb6r misslyckas de oundvikligen med att l\xc3\xb6sa de uppgifter med ordbetydelser i uppgifterna i ordupprepningstestet.\n_START_SECTION_\nAndra symptom\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb6rutom verbal och orofacial dyspraxi \xc3\xa4r de av mutationen drabbade medlemmarna i familjen KE i tester, som utv\xc3\xa4rderingar de receptiva f\xc3\xa4rdigheterna (spr\xc3\xa5kf\xc3\xb6rst\xc3\xa5else) och f\xc3\xa4rdigheter i att bilda  grammatiska meningar, betydligt s\xc3\xa4mre \xc3\xa4n sina op\xc3\xa5verkade sl\xc3\xa4ktingar. Bristerna inkluderar of\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga att b\xc3\xb6ja ord ordentligt, eller att bilda meningar, att fastst\xc3\xa4lla enkla relationer mellan objekt och dess avbildningar. Dessutom uppvisar de ber\xc3\xb6rda m\xc3\xa4nniskorna i icke-verbal intelligenstest en betydligt l\xc3\xa4gre intelligens (intelligenskvot (IQ) genomsnitt: 86, intervall: 71-111) \xc3\xa4n de normala individerna (genomsnittlig IQ: 104, intervall: 84 till 119). Det finns en stor \xc3\xb6verlappning mellan de tv\xc3\xa5 grupperna.\n_START_SECTION_\nEffekter av f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar i FOXP2\n_START_PARAGRAPH_\nDe st\xc3\xb6rningar som orsakas av mutationen \xc3\xa4rvs autosomalt dominant. FOXP2-genen \xc3\xa4r bel\xc3\xa4gen p\xc3\xa5 den l\xc3\xa5nga armen (q-armen) av kromosom 7 i band 7q31. Genen blev ursprungligen, eftersom endast den drabbade kromosomen kunde identifieras, kallad SPCH1 (speech-and-language-disorder-1)._NEWLINE_Vid en \xc3\xa5r 2006 genomf\xc3\xb6rd screening av 49 f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kspersoner, som led av verbal dyspraxi, hittades en f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ksperson med en p\xc3\xa5 m\xc3\xb6dernesidan \xc3\xa4rvd nonsense mutation och tv\xc3\xa5 f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kspersoner med f\xc3\xb6rment missense mutation av FOXP2-genen. Dessa resultat tyder p\xc3\xa5 att FOXP2 mutationer \xc3\xa4r en relativt ovanlig orsak till tal- och spr\xc3\xa5kst\xc3\xb6rningar.\n_START_SECTION_\nExon 14 (familjen KE)\n_START_PARAGRAPH_\nDe genom arv sjuka medlemmarna av familjen KE har en missense punktmutation i exon 14 av genen. Nukleinbasen guanin ers\xc3\xa4tts hos dem p\xc3\xa5 en plats med adenin. D\xc3\xa4rigenom blir p\xc3\xa5 plats 553 av FOXP2-proteinet aminosyran histidin installerad i st\xc3\xa4llet f\xc3\xb6r aminosyran arginin. I aminosyrors en-bokstavs-f\xc3\xb6rkortning \xc3\xa4r namnet p\xc3\xa5 arginin R och p\xc3\xa5 histidin H. Mutationen har d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r f\xc3\xa5tt namnet R553H. Det bildade proteinet kan till f\xc3\xb6ljd av bytet av aminosyra inte l\xc3\xa4ngre fylla sin funktion._NEWLINE_Vid  avbildning av hj\xc3\xa4rnan hos medlemmar av familjen KE kunde avvikelser observeras i svansk\xc3\xa4rnan (nucleus caudatus), en del av de basala ganglierna. De f\xc3\xb6rsta insikterna i de neurala grunderna kunde f\xc3\xa5s genom funktionell magnetresonanstomografi (fMRT) (engelska: functional Magnetic Resonance Imaging (fMRI)) av hj\xc3\xa4rnan. De av mutationen ber\xc3\xb6rda medlemmarna av familjen KE uppvisar bilaterala strukturella brister. Detta visade sig fr\xc3\xa4mst i en minskad t\xc3\xa4thet av gr\xc3\xa5 hj\xc3\xa4rnsubstans (substantia grisea) i svansk\xc3\xa4rnan i basala ganglierna, i fr\xc3\xa4mre delen av lillhj\xc3\xa4rnan (cerebellum) och i Brocas omr\xc3\xa5de. D\xc3\xa4remot hittades hos dessa patienter en onormalt h\xc3\xb6g t\xc3\xa4thet av gr\xc3\xa5 hj\xc3\xa4rnsubstans i skalk\xc3\xa4rnan (putamen) och i Wernickes omr\xc3\xa5de. Intressant \xc3\xa4r att volymen av svansk\xc3\xa4rnan korrelerar mycket v\xc3\xa4l med i spr\xc3\xa5ktest visad f\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga. Detta \xc3\xa4r en indikation p\xc3\xa5 svansk\xc3\xa4rnans inflytande p\xc3\xa5 den verbala utvecklingsdyspraxins (DVD) patologi._NEWLINE_De basala ganglierna spela en avg\xc3\xb6rande roll i planering och sekvensering av r\xc3\xb6relse. Strukturella variationer i striatum-regionen i de basala ganglierna (svansk\xc3\xa4rnan och skalk\xc3\xa4rnan) inneb\xc3\xa4r d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r i allm\xc3\xa4nhet en effekt p\xc3\xa5 kontrollen av orofacial motorik (munmotoriken). Det \xc3\xa4r dock oklart varf\xc3\xb6r specifikt munmotoriken \xc3\xa4r nedsatt, utan att andra motoriska funktioner p\xc3\xa5verkas.\n_START_SECTION_\nExon 7 (nonsense mutation)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x85r 2005 uppt\xc3\xa4cktes hos barn som inte h\xc3\xb6r till familjen KE, men likv\xc3\xa4l lider av en verbal dyspraxi, en s\xc3\xa5 kallad nonsense mutation ocks\xc3\xa5 i FOXP2-genen. En nonsense mutation \xc3\xa4r en f\xc3\xb6rvr\xc3\xa4ngande mutation, en stoppkodon bildas, f\xc3\xb6ljaktligen en bas-trippel, vilket leder till stopp av syntesen av protein vid denna plats. \xc3\x84ven i dessa fall med nonsense mutation h\xc3\xa4nf\xc3\xb6rs tal- och spr\xc3\xa5kst\xc3\xb6rningarna till mutationen.\n_START_SECTION_\nBrytningen mellan exon 3b och 4\n_START_PARAGRAPH_\nEn patient, k\xc3\xa4nd i litteraturen som patient CS, har en balanserad translokation av kromosomerna 5 och 7 (t(5;7) (q22;q31.2)). Brytpunkten p\xc3\xa5 kromosom 7 \xc3\xa4r i FOXP2-genen mellan exon 3b och 4 och p\xc3\xa5verkar d\xc3\xa4rmed alla k\xc3\xa4nda isoformer av FOXP2-proteinet. Denna patient lider ocks\xc3\xa5 av liknande symptom som de av mutation drabbade medlemmar i familjen KE.\n_START_SECTION_\nGendeletion\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb6rlusten av en bit DNA i en kromosom kallasdeletion. Hos en kanadensisk flicka visade sig \xc3\xa5r 2006 ha en f\xc3\xb6rlust (deletion) av avsnitt av kromosom 7 i band 7q31 och 7q32. I det felande omr\xc3\xa5det \xc3\xa5terfinns ocks\xc3\xa5 FOXP2-genen. Barnet har sv\xc3\xa5ra kommunikationsst\xc3\xb6rningar i form av en orofacial dyspraxi, en betydande vanskapnad och en f\xc3\xb6rsening i sin allm\xc3\xa4nna utveckling. Hon kan inte hosta, nysa eller skratta spontant.\n_START_SECTION_\nHos m\xc3\xb6ss\n_START_PARAGRAPH_\nHos m\xc3\xb6ss avst\xc3\xa4ngdes b\xc3\xa5de exon 12 och 13 i FOXP2 (knockout) i djurf\xc3\xb6rs\xc3\xb6k. Om b\xc3\xa5da kopiorna av FOXP2-genen avst\xc3\xa4ngdes, ledde detta till allvarliga st\xc3\xb6rningar i motorik, tidig d\xc3\xb6d orsakad av otillr\xc3\xa4cklig lungutveckling och brist p\xc3\xa5 kommunikation med ultraljud. Det senare kan oftast ge upphov till att unga djur tas bort fr\xc3\xa5n sin mamma. Var dock bara en av de b\xc3\xa5da kopiorna av FOXP2-genen avst\xc3\xa4ngd, ledde detta till en ringa f\xc3\xb6rdr\xc3\xb6jning i utvecklingen av djuret och en betydande f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndring i kommunikationen med ultraljud. Djuren har onormala f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar i lillhj\xc3\xa4rnan (cerebellum), s\xc3\xa4rskilt purkinjecellerna (gangliecellerna i Stratum gangliosum i Gyri cerebellares)._NEWLINE_Vid inplantering av den m\xc3\xa4nskliga varianten av gener i genomet hos m\xc3\xb6ss visade dessa en signifikant f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttring i inl\xc3\xa4rningsf\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rt med of\xc3\xb6r\xc3\xa4ndrade djur. D\xc3\xa4rvid kunde ses f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar i de basala ganglierna hos de f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndrade m\xc3\xb6ssen.\n_START_SECTION_\nHos zebrafinkar\n_START_PARAGRAPH_\nSpr\xc3\xa5kutveckling \xc3\xa4r inte begr\xc3\xa4nsat till m\xc3\xa4nniskor. Vissa djurarter, d\xc3\xa4ribland valar, sm\xc3\xa5fladderm\xc3\xb6ss och f\xc3\xa5glar, fr\xc3\xa5n tre  biologiska ordningar kan l\xc3\xa4ra sig sin akustiska kommunikation ("djurspr\xc3\xa5k") genom imitation. S\xc3\xa5ngf\xc3\xa5glar kommunicerar genom s\xc3\xa5ng som de i stor utstr\xc3\xa4ckning m\xc3\xa5ste l\xc3\xa4ra sig. De f\xc3\xb6rv\xc3\xa4rvar sina ljudsekvenser genom att de imiterar \xc3\xa4ldre artfr\xc3\xa4nder. Unga f\xc3\xa5glar, som \xc3\xa4r isolerade fr\xc3\xa5n artfr\xc3\xa4nder, blir f\xc3\xb6ljaktligen stumma. _NEWLINE_S\xc3\xa5ngf\xc3\xa5glar \xc3\xa4r d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r l\xc3\xa4mpliga som djurmodell (modellorganism) f\xc3\xb6r studier av spr\xc3\xa5kutveckling och dess genetiska anlag. Hos m\xc3\xa5nga andra arter \xc3\xa4r dock l\xc3\xa4ten medf\xc3\xb6dda. \xc3\x84ven hos apor antas det, att deras repertoar av ljud \xc3\xa4r medf\xc3\xb6dd._NEWLINE_Zebrafinkens (Taeniopygia guttata) s\xc3\xa5ng best\xc3\xa5r av olika stavelser, som resulterar i strukturerade sekvenser. Det viktiga hj\xc3\xa4rnomr\xc3\xa5det f\xc3\xb6r spr\xc3\xa5kutveckling hos m\xc3\xa4nniskan finns i de basala ganglierna. Hos s\xc3\xa5ngf\xc3\xa5glar \xc3\xa4r detta omr\xc3\xa5de k\xc3\xa4nt som Area X. Genuttrycket av FOXP2 i Area X \xc3\xa4r som h\xc3\xb6gst under zebrafinkens s\xc3\xa5nginl\xc3\xa4rningsfasen. Hos kanarief\xc3\xa5glar \xc3\xa4r genuttrycket av FOXP2 varierat s\xc3\xa4songsvis. I perioder n\xc3\xa4r s\xc3\xa5ngen \xc3\xa4ndras \xc3\xa4r genuttrycket s\xc3\xa4rskilt h\xc3\xb6gt. Hos f\xc3\xa5gelarter, som inte l\xc3\xa4r sig sin s\xc3\xa5ng, s\xc3\xa5som ringduvan, har inga j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rbara f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar i FOXP2 genuttryck kunnat fastst\xc3\xa4llas._NEWLINE_Med hj\xc3\xa4lp av RNA-interferens st\xc3\xa4ngde forskare p\xc3\xa5 Max Planck Institute for Molecular Genetics i Berlin av FOXP2-genen i Area X p\xc3\xa5 zebrafinkar. I den h\xc3\xa4r processen har korta kompletterande komplement\xc3\xa4ra RNA segment inf\xc3\xb6rts i cellerna, d\xc3\xa4r de f\xc3\xa5ngar mRNA och undertrycker produktionen av FOXP2-protein. Zebrafinkarna, som hade avst\xc3\xa4ngd FOXP2, imiterade stavelserna hos sina \xc3\xa4ldre artfr\xc3\xa4nder med l\xc3\xa5g precision och utel\xc3\xa4mnade hela stavelser i sin s\xc3\xa5ng._NEWLINE_Den exakta verkningsmekanismen hos FOXP2 \xc3\xa4r \xc3\xa4nnu inte k\xc3\xa4nd. I princip kan den genetiska defekten p\xc3\xa5verka den motoriska funktionen, till exempel r\xc3\xb6storganet, eller sparandet av s\xc3\xa5nger avsedda att l\xc3\xa4ras.\n_START_SECTION_\nFOXP2 hos d\xc3\xa4ggdjur och andra ryggradsdjur\n_START_PARAGRAPH_\nFOXP2-proteinet hos d\xc3\xa4ggdjur tillh\xc3\xb6r till de v\xc3\xa4l bevarade (engelska: highly conserved) proteinerna. Det skiljer sig endast mycket obetydligt mellan olika arter. Ett undantag utg\xc3\xb6r olika familjer av fladderm\xc3\xb6ss. Mellan dem finns betydande skillnader i FOXP2-sekvensen. \xc3\x85 andra sidan kan man hitta n\xc3\xa4stan identiska FOXP2-proteiner till exempel hos s\xc3\xa5ngf\xc3\xa5glar, fiskar och kr\xc3\xa4ldjur._NEWLINE_Polyglutamin \xc3\xa4r uppbyggd av l\xc3\xa4ngre \xc3\xa5terkommande glutamin-glutamin-l\xc3\xa4nkar. Gensegment, som kodar f\xc3\xb6r polyglutamin, \xc3\xa4r generellt k\xc3\xa4nda f\xc3\xb6r att de har relativt h\xc3\xb6g mutationsfrekvens. Detta \xc3\xa4r ocks\xc3\xa5 fallet f\xc3\xb6r de tv\xc3\xa5 polyglutamin-regionerna hos FOXP2-genen. S\xc3\xa5 alla studerade taxa visade olika polyglutamin-l\xc3\xa4ngder. F\xc3\xb6r FOXP2-proteinets funktion spelar polyglutamin-regionen en mycket liten roll. Om man ignorerar dessa regioner skiljer sig det m\xc3\xa4nskliga FOXP2-proteinet fr\xc3\xa5n musens  ortolog endast i tre aminosyror._NEWLINE_Den evolution\xc3\xa4ra linjen, som leder till m\xc3\xa4nniska och mus, delades f\xc3\xb6r att omkring 40 miljoner \xc3\xa5r sedan._NEWLINE_Den senaste gemensamma f\xc3\xb6rfadern till schimpans och m\xc3\xa4nniska levde f\xc3\xb6r 4,6 till 6,6 miljoner \xc3\xa5r sedan.Av de tre aminosyrornas skillnad mellan m\xc3\xa4nniska och mus finns en aminosyras skillnad till musens f\xc3\xb6rfader, ingen skillnad mellan musens och primaternas f\xc3\xb6rfader och delningen av m\xc3\xa4nniskan och schimpansen och tv\xc3\xa5 aminosyrors skillnad d\xc3\xa4refter (se figuren till h\xc3\xb6ger)._NEWLINE_FOXP2-proteinet hos orangutangen avviker med tv\xc3\xa5 aminosyror fr\xc3\xa5n musens och med tre fr\xc3\xa5n m\xc3\xa4nniskans. \xc3\x84ven i FOXP2-proteinet hos zebrafinkar finns bara sju aminosyrors skillnad j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rt med m\xc3\xa4nniskans._NEWLINE_M\xc3\xb6jligheten f\xc3\xb6r m\xc3\xa4nniskor att kunna tala, \xc3\xa4r baserad p\xc3\xa5 anatomiska och finmotoriska f\xc3\xa4rdigheter, som andra primater vid sidan av m\xc3\xa4nniskan inte har.  Vissa forskargrupper antar att de tv\xc3\xa5 aminosyrornas skillnad mellan schimpans och m\xc3\xa4nniska har lett till spr\xc3\xa5kutveckling hos m\xc3\xa4nniskor. Denna hypotes \xc3\xa4r emellertid omdiskuterad eftersom andra arbetsgrupper inte fann n\xc3\xa5gon koppling mellan arter med inl\xc3\xa4rda l\xc3\xa4ten och de med liknande mutationer i FOXP2._NEWLINE_De tv\xc3\xa5 skillnaderna mellan m\xc3\xa4nniskan och hennes n\xc3\xa4rmaste sl\xc3\xa4ktingar finns i exon 7. P\xc3\xa5 position 303 har treonin ersatts med asparagin och p\xc3\xa5 position 325 asparagin med serin. De sannolika proteinstrukturerna best\xc3\xa4mdes genom ber\xc3\xa4kningar genom simulering. Mutationen i position 325 producerar en potentiellt reaktiv plats f\xc3\xb6r fosforylering av proteinkinas C i det m\xc3\xa4nskliga FOXP2-proteinet tillsammans med en liten f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndring i sekund\xc3\xa4rstrukturen av proteinet. Fr\xc3\xa5n olika studier \xc3\xa4r det k\xc3\xa4nt att fosforyleringen av transkriptionsfaktorer med forkhead-struktur kan vara en viktig mekanism i genregleringen. F\xc3\xb6r att klarg\xc3\xb6ra om de tv\xc3\xa5 aminosyror kodade i exon 7 hos m\xc3\xa4nniskan \xc3\xa4r polymorfa har detta exon sekvenserats f\xc3\xb6r 44 personer fr\xc3\xa5n olika kontinenter. I inget fall hittades n\xc3\xa5gon form av aminosyra-polymorfism.\n_START_SECTION_\nFladderm\xc3\xb6ss\n_START_PARAGRAPH_\nMedan hos de flesta d\xc3\xa4ggdjur genom systematisk DNA-sekvensering kan en extremt l\xc3\xa5g - det handlar om endast ett f\xc3\xa5tal aminosyror - mutationsfrekvens fastst\xc3\xa4llas i FOXP2-genen, har betydande skillnader identifierats hos vissa arter av fladderm\xc3\xb6ss. Fladderm\xc3\xb6ssen \xc3\xa4r bland de f\xc3\xa5 ryggradsdjur som har f\xc3\xb6rm\xc3\xa5gan att l\xc3\xa4ra sig ljud._NEWLINE_Den  biologiska ordningen av fladderm\xc3\xb6ss (Chiroptera) best\xc3\xa5r av tv\xc3\xa5 underordningar: fruktfladderm\xc3\xb6ss eller flyghundar (Megachiroptera) och sm\xc3\xa5fladderm\xc3\xb6ss (Microchiroptera). Sm\xc3\xa5fladderm\xc3\xb6ss anv\xc3\xa4nder ekolokalisering till orientering och f\xc3\xb6r att f\xc3\xa5nga byten. Hos dem \xc3\xa4r de sensomotoriska f\xc3\xb6rm\xc3\xa5gorna s\xc3\xa4rskilt v\xc3\xa4l utvecklade. Mottagning av \xc3\xb6verf\xc3\xb6rda ultraljud kr\xc3\xa4ver ett utm\xc3\xa4rkt h\xc3\xb6rselsinne och - beroende p\xc3\xa5 sm\xc3\xa5fladdermusart - orofacial (mun) eller nasofacial (n\xc3\xa4sa) samordning. Flyghundar har d\xc3\xa4remot ingen f\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga till ekolokalisering._NEWLINE_Vid DNA-sekvensering identifierades de b\xc3\xa5da exonerna 7 och 17 som omr\xc3\xa5den i vilka - beroende p\xc3\xa5 fladdermusart - den st\xc3\xb6rsta variationen av FOXP2-genen fanns. Det fanns signifikanta skillnader mellan FOXP2-strukturen hos sm\xc3\xa5fladderm\xc3\xb6ss och flyghundar. Data leder till slutsatsen att f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringarna av FOXP2-genen hos sm\xc3\xa5fladderm\xc3\xb6ssen har spelat en avg\xc3\xb6rande roll f\xc3\xb6r utveckling av ekolokalisering.\n_START_SECTION_\nFOXP2 i paleogenetiken\n_START_PARAGRAPH_\nPaleogenetik  \xc3\xa4r en disciplin som anv\xc3\xa4nder genetiska metoder f\xc3\xb6r att studera tidiga Homo arter och andra forntida populationer. Med hj\xc3\xa4lp av paleogenetik ber\xc3\xa4knades f\xc3\xb6rst att genvarianten av FOXP2, som \xc3\xa4r vanlig idag hos m\xc3\xa4nniskor, \xc3\xa4r mellan 100 000 och h\xc3\xb6gst 200 000 \xc3\xa5r gammal. Denna period utforskades i en matematisk modell d\xc3\xa4r specifikt mutationer i introner unders\xc3\xb6ktes. Introner \xc3\xa4r genetiska element, som inte har n\xc3\xa5gon funktion i proteinsyntesen. Eftersom de inte har betydelse p\xc3\xa5 strukturen av proteiner, kan en mycket h\xc3\xb6gre mutationsfrekvens observeras hos dem \xc3\xa4n hos exoner. Fr\xc3\xa5n denna mutationsfrekvens kan en gens historia rekonstrueras. Den ber\xc3\xa4knade tidsperioden skulle v\xc3\xa4l sammanfalla med den av paleoantropologer daterade "f\xc3\xb6delsedagen" f\xc3\xb6r m\xc3\xa4nniskan som art (Homo sapiens). Detta \xc3\xa4r betydligt senare \xc3\xa4n tidpunkten, likas\xc3\xa5 best\xc3\xa4md genom paleogenetik, f\xc3\xb6r det evolution\xc3\xa4ra stamtr\xc3\xa4dets uppdelning mellan Homo sapiens och Homo neanderthalensis satt till mellan cirka 400 000 \xc3\xa5r upp till kanske 800 000 \xc3\xa5r sedan. Utifr\xc3\xa5n dessa uppgifter drogs f\xc3\xb6rst slutsatsen att neandertalarna inte hade m\xc3\xa4nniskans spr\xc3\xa5kf\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga._NEWLINE_N\xc3\xa5gra  antropologer h\xc3\xa4vdar att den snabba spridningen av den s\xc3\xa5 grundl\xc3\xa4ggande f\xc3\xb6r spr\xc3\xa5kutveckling FOXP2-genen talar f\xc3\xb6r tesen att spr\xc3\xa5ket har varit den drivande kraften bakom spridandet av m\xc3\xa4nniskan p\xc3\xa5 jorden._NEWLINE_Tesen om \xc3\xa5ldern av moderna m\xc3\xa4nniskans FOXP2 genvariant och av den dra slutsatsen att neandertalarna d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r inte hade m\xc3\xa4nniskans spr\xc3\xa5kf\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga fick revideras i oktober 2007. FOXP2-genen har sekvenserats fr\xc3\xa5n neandertalares ben. D\xc3\xa5 hittades ingen skillnad i neandertalarens sekvens i j\xc3\xa4mf\xc3\xb6relse med den moderna m\xc3\xa4nniskans. Uppkomsten av n\xc3\xa5gon form av spr\xc3\xa5k kan d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r uppskattas till ca 400 000 \xc3\xa5r upp till kanske 800 000 \xc3\xa5r sedan._NEWLINE_DNA-sekvensering av f\xc3\xb6rhistoriska fynd \xc3\xa4r en mycket komplicerad process. Proverna inneh\xc3\xa5ller mycket sm\xc3\xa5 m\xc3\xa4ngder endogen DNA. Dessutom \xc3\xa4r kontaminering av prover och reagenser med m\xc3\xa4nskligt DNA ett betydande problem, s\xc3\xa4rskilt som att neandertal-DNA skiljer sig v\xc3\xa4ldigt lite fr\xc3\xa5n den moderna m\xc3\xa4nniskans. Tv\xc3\xa5 olika cirka 43 000 \xc3\xa5r gamla neandertalben, som \xc3\xa5r 2006 hittades i Sidr\xc3\xb3n-grottan (spanska: Cueva de El Sidr\xc3\xb3n) i Asturien i nordv\xc3\xa4stra Spanien, analyserades f\xc3\xb6rst avseende mitokondriellt DNA (mtDNA). Baserat p\xc3\xa5 mtDNA kan det avg\xc3\xb6ras genom n\xc3\xa5gra v\xc3\xa4lk\xc3\xa4nda substitutioner (utbyten), om det \xc3\xa4r DNA fr\xc3\xa5n en modern m\xc3\xa4nniska eller en neandertalare. N\xc3\xa4r det var klart, att proven tydligt inneh\xc3\xb6ll neandertal-DNA, analyserades de tv\xc3\xa5 omr\xc3\xa5den i exon 7 av FOXP2-genen, som \xc3\xa4r k\xc3\xa4nda f\xc3\xb6r mutationer efter separationen av m\xc3\xa4nniska och schimpans. Samtidigt hittades ingen skillnad i motsvarande sekvenser fr\xc3\xa5n neandertalare och modern m\xc3\xa4nniska. Neandertalare hade s\xc3\xa5ledes ocks\xc3\xa5 mutationen av FOXP2-genen, som medger spr\xc3\xa5k. M\xc3\xb6jligheten, att genen genom gemensamma barn till Homo sapiens och Homo neanderthalensis inblandats b\xc3\xa5de hos moderna m\xc3\xa4nniskor och hos neandertalare, \xc3\xa4r uteslutet p\xc3\xa5 grundval av resultat fr\xc3\xa5n studier av mitokondriellt DNA.\n_START_SECTION_\nInteraktioner\n_START_PARAGRAPH_\nFOXP2 har visat sig interagera med protein CTBP1.'