b'\n_START_ARTICLE_\nOrganisationsfrihet\n_START_PARAGRAPH_\nOrganisationsfrihet, \xc3\xa4ven kallat f\xc3\xb6reningsfrihet eller f\xc3\xb6reningsr\xc3\xa4tt, \xc3\xa4r medborgares r\xc3\xa4tt att bilda och tillh\xc3\xb6ra organisationer utan statsmaktens eller andra akt\xc3\xb6rers (till exempel arbetsgivares eller v\xc3\xa5rdnadshavares) ingrepp (positiv organisationsfrihet), samt r\xc3\xa4tten att st\xc3\xa5 utanf\xc3\xb6r organisationer (negativ organisationsfrihet).\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa5robligatoriet\n_START_PARAGRAPH_\nNegativ organisationsfrihet brukade anf\xc3\xb6ras som argument mot det svenska k\xc3\xa5robligatoriet. Europakommissionen avgjorde \xc3\xa4rendet 1977 d\xc3\xa5 den slog fast att klagom\xc3\xa5len var uppenbart ogrundade och d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r inte skulle f\xc3\xb6ras vidare till Europadomstolen.'