b'\n_START_ARTICLE_\nKarl av \xc3\x96sterrike-Teschen\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nDen unge Karl hade svag kroppsbyggnad och drog sig g\xc3\xa4rna undan och f\xc3\xb6rdjupade sig i sina \xc3\xa4lsklingsstudier, de milit\xc3\xa4ra. De krig, som franska revolutionen framkallade, gav honom snart tillf\xc3\xa4lle att anv\xc3\xa4nda sina kunskaper i franska revolutionskrigen. Redan 1792 f\xc3\xb6rde han en brigad, och de b\xc3\xa5da f\xc3\xb6ljande \xc3\xa5rens f\xc3\xa4ltt\xc3\xa5g gjorde honom s\xc3\xa5 bem\xc3\xa4rkt, att han 1796 fick bef\xc3\xa4let \xc3\xb6ver arm\xc3\xa9n i Tyskland, med vilken han gick fr\xc3\xa5n den ena segern till den andra. 1799 stred han \xc3\xa5ter med framg\xc3\xa5ng p\xc3\xa5 den tyska krigssk\xc3\xa5deplatsen, men m\xc3\xa5ste 1800 p\xc3\xa5 grund av sjukdom nedl\xc3\xa4gga bef\xc3\xa4let. Han \xc3\xa5tertog det dock samma \xc3\xa5r efter \xc3\xb6sterrikarnas nederlag i slaget vid Hohenlinden._NEWLINE_Som president i hovkrigsr\xc3\xa5det 1801-1805 arbetade han outtr\xc3\xb6ttligt p\xc3\xa5 att f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttra den \xc3\xb6sterrikiska krigsmakten. Arbetet avbr\xc3\xb6ts krigsutbrottet 1805, d\xc3\xa5 \xc3\x96sterrike ansl\xc3\xb6t sig till den tredje koalitionen mot det nyligen (16 maj 1804) utropade franska kejsard\xc3\xb6met (se Napoleonkrigen). Han fick d\xc3\xa5 sin verksamhet p\xc3\xa5 italienska krigssk\xc3\xa5deplatsen, d\xc3\xa4r han vann den lysande segern i slaget vid Caldiero 30 oktober. Efter Ulms fall kallades han med sin arm\xc3\xa9 till Tyskland, men vid hans ankomst dit var kriget redan avgjort. Han fortsatte efter detta som krigsminister sin organisatoriska verksamhet, till dess 1809 \xc3\xa5rs h\xc3\xa4ndelser \xc3\xa5ter s\xc3\xa4nde ut honom p\xc3\xa5 krigssk\xc3\xa5deplatsen. Han visade sig som en v\xc3\xa4rdig motst\xc3\xa5ndare till Napoleon I. Han besegrade denne i slaget vid Aspern-Essling i maj 1809, men besegrades i slaget vid Wagram i juli samma \xc3\xa5r. \xc3\x84rkehertig Karl st\xc3\xa5r staty i Wien, avbildad p\xc3\xa5 h\xc3\xa4strygg under slaget vid Aspern-Essling. _NEWLINE_\xc3\x84rkehertig Karl deltog inte i de f\xc3\xb6ljande krigen mot Napoleon. 1815 blev han guvern\xc3\xb6r i Mainz. All den tid, som inte upptogs av tj\xc3\xa4nsten, \xc3\xa4gnade han \xc3\xa5t att fullkomna den \xc3\xb6sterrikiska arm\xc3\xa9n och att inom denna utveckla en \xc3\xa4kta soldatanda. Fr\xc3\xa4mst arbetade han dock p\xc3\xa5 h\xc3\xb6jandet av officerarnas vetenskapliga utbildning. F\xc3\xb6r \xc3\xa4ndam\xc3\xa5let f\xc3\xb6rfattade han en m\xc3\xa4ngd avhandlingar i krigskonstens olika delar, bland vilka hans Grunds\xc3\xa4tze der strategie, erl\xc3\xa4utert durch die darstellung des feldzugs von 1796 in Deutschland(3 delar, 1814) intar fr\xc3\xa4msta rummet. 1893-95 utkom 16 tjocka band Ausgew\xc3\xa4hlte schriften weiland seiner k\xc3\xa4f\xc3\xb6erlichen Hoheit des Erzherzogs Carl von Oesterreich._NEWLINE_Karl dog i Wien \xc3\xa5r 1847.\n_START_SECTION_\nFamilj\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x84rkehertig Karl var son till Leopold II och hans maka, Maria Ludovika av Spanien._NEWLINE_Gift i Weilburg 1815 med prinsessan Henrietta av Nassau-Weilburg (1797-1829).'