b'\n_START_ARTICLE_\nTj\xc3\xb6rbu\n_START_PARAGRAPH_\nTj\xc3\xb6rbu \xc3\xa4r dialekten p\xc3\xa5 Tj\xc3\xb6rn. Nu f\xc3\xb6r tiden pratar inte s\xc3\xa5 m\xc3\xa5nga grov tj\xc3\xb6rbu, det \xc3\xa4r mest gamla och s\xc3\xa5dana som bott p\xc3\xa5 Tj\xc3\xb6rn l\xc3\xa4nge, samt de som v\xc3\xa4xt upp p\xc3\xa5 Tj\xc3\xb6rn fram till ca 2000-talet som kan prata den riktiga tj\xc3\xb6rbun. Tj\xc3\xb6rbu \xc3\xa4r en omissk\xc3\xa4nnlig gren av bohusl\xc3\xa4nskan. I tj\xc3\xb6rndialekten uttalas ofta i-ljuden och sk-ljuden annorlunda (i-ljud blir ofta vassa "ij-ljud" och sk-ljud uttalas oftast som ett h\xc3\xa5rt "k"). F\xc3\xb6rsta stavelsen i "Sk\xc3\xa4rhamn" uttalas inte med sj-ljud, utan med "S" f\xc3\xb6ljt av ett h\xc3\xa5rt "k", d\xc3\xa4refter "-\xc3\xa4rrhamn", och ofta f\xc3\xb6rsvinner det sista n:et, s\xc3\xa5 att det blir "Sk\xc3\xa4rrhamm": Andra skillnader i uttal \xc3\xa4r att "t" ofta blir "d", "o" uttalas ibland som "u" och tv\xc3\xa4rtom "u" uttalas ibland som "o". Sj-ljud uttalas som det fr\xc3\xa4mre sj-ljudet, dvs liknandet det i engelskans "she", eller ibland som "sk". Ord som slutar p\xc3\xa5 "k" blir "g".'