b'\n_START_ARTICLE_\nHabib Bourguiba\n_START_SECTION_\nUppv\xc3\xa4xt och student\xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nSom den yngste av \xc3\xa5tta syskon, f\xc3\xb6ddes Habib Bourguiba 1903 i staden Monastir, som ligger s\xc3\xb6der om Tunis. Han gick i skola i Tunis vid den ber\xc3\xb6mda Coll\xc3\xa8ge Sadiki, och d\xc3\xa4refter vid Lyc\xc3\xa9e Carnot. 1924 tog han en kandidatexamen, och begav sig till universitetet i Paris f\xc3\xb6r studier i juridik och statsvetenskap. I Paris m\xc3\xb6tte han Mathilde Lorrain, som var hans inneboende, och som han gifte sig med 1927.\n_START_SECTION_\nKarri\xc3\xa4ren tar sin b\xc3\xb6rjan\n_START_PARAGRAPH_\nSamma \xc3\xa5r som Bourguiba tog examen i juridik och statsvetenskap, 1928, \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde han med sin nybildade familj till Tunisien d\xc3\xa4r han omedelbart drogs in p\xc3\xa5 den politiska arenan genom att medverka i tv\xc3\xa5 tidningar, l\xe2\x80\x99Etendard Tunisien ("Tunisiska standaret") och Sawt At-Tunisi ("Den tunisiska r\xc3\xb6sten"). 1931 \xc3\xa5talade de franska koloniala myndigheterna honom f\xc3\xb6r "uppvigling till rashat". Till f\xc3\xb6ljd av detta startade Bourguiba en militant tidning, L\xe2\x80\x99Action Tunisienne, varmed han lade grogrunden f\xc3\xb6r aktioner mot kolonialmakten.\n_START_SECTION_\nNeo-Destour\n_START_PARAGRAPH_\nSom medlem av den verkst\xc3\xa4llande kommitt\xc3\xa9n av Destourpariet, b\xc3\xb6rjade Bourguiba allt mera k\xc3\xa4nna sig fr\xc3\xa4mmande inf\xc3\xb6r de visioner som f\xc3\xb6retr\xc3\xa4ddes av huvudriktningen inom partiet. Detta kulminerade i Monastirincidenten 8 augusti 1933 d\xc3\xa5 en tunisisk begravning \xc3\xa4gde rum. Bourguiba avgick efter p\xc3\xa5tryckningar fr\xc3\xa5n kommitt\xc3\xa9n, vilket ledde till att han bildade partiet Neo-Destour ("Ny f\xc3\xb6rfattning") i Ksar Hellal den 2 mars 1934, d\xc3\xa4r han sj\xc3\xa4lv blev generalsekreterare f\xc3\xb6r dess politiska byr\xc3\xa5. Fr\xc3\xa5n och med dess reste Bourguiba kors och tv\xc3\xa4rs genom landet f\xc3\xb6r att v\xc3\xa4rva tunisier fr\xc3\xa5n landsbygden och d\xc3\xa4rigenom skapa en folkligt f\xc3\xb6rankrad bas f\xc3\xb6r sitt nybildade parti, varmed han inom tv\xc3\xa5 \xc3\xa5r lyckades bilda mer \xc3\xa4n 400 celler av Neo-Destour.\n_START_SECTION_\nKolonialmaktens svar\n_START_PARAGRAPH_\nI september 1934, beordrade representanten f\xc3\xb6r kolonalmakten, Peyrouton, att Bourguiba skulle f\xc3\xa4ngslas i Borj-Leboeuf, en avl\xc3\xa4gsen plats vid gr\xc3\xa4nsen till Sahara\xc3\xb6knen. D\xc3\xa4r kvarh\xc3\xb6lls han till april 1936, d\xc3\xa5 han sl\xc3\xa4pptes med de flesta av sina medf\xc3\xa5ngar. Efter det omtalade folkupproret 9 april 1938, n\xc3\xa4r koloniala trupper \xc3\xb6ppnade eld mot demonstranter med f\xc3\xb6ljd att hundratals civila d\xc3\xb6dades och skadades, f\xc3\xa4ngslades Bourguiba \xc3\xa4n en g\xc3\xa5ng, den 10 juni 1939, samman med en militant grupp, f\xc3\xb6r statsfientlig agitation, hot mot dess s\xc3\xa4kerhet, och uppvigling till inb\xc3\xb6rdeskrig.\n_START_SECTION_\nAndra v\xc3\xa4rldskriget\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa4r andra v\xc3\xa4rldskriget br\xc3\xb6t ut, f\xc3\xb6rflyttades Bourguiba till Teboursoukf\xc3\xa4ngelset, och sedan, i maj 1940, till Haut Fort Saint Nicholas i n\xc3\xa4rheten av Marseille, d\xc3\xa4r han befann sig till den 18 november 1942 d\xc3\xa5 han f\xc3\xb6rdes till Fort Montluc i Lyon. Sedan hamnade han p\xc3\xa5 Fort Vancia i Ain, men tyskarna sl\xc3\xa4ppte honom och tog honom till Chalons-sur-Sa\xc3\xb4ne. I en man\xc3\xb6ver av Nazityskland och det fascistiska Italien f\xc3\xb6r att f\xc3\xa5 Bourguibas st\xc3\xb6d, emottogs han som en statsman i Rom i januari 1943, men till inget gagn: den italienska utrikesministern f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte f\xc3\xb6rg\xc3\xa4ves f\xc3\xa5 ett officiellt uttalande av honom f\xc3\xb6r deras sak. P\xc3\xa5 kv\xc3\xa4llen f\xc3\xb6r hans hemresa gick han med p\xc3\xa5 att h\xc3\xa5lla ett tal till det tunisiska folket i Radio Bari, i vilket han varnade dem f\xc3\xb6r "varje aptitretare". Vid \xc3\xa5terkomsten till Tunis den 7 april 1943 s\xc3\xa5g han till att ett meddelande som han hade gett 1942 under tiden i f\xc3\xa4ngelset n\xc3\xa5dde folket och de militanta grupperna, om att Tyskland var d\xc3\xb6md att f\xc3\xb6rlora kriget och att Tunisiens sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet endast kunde erh\xc3\xa5llas efter en seger av de allierade. Han betonade sitt st\xc3\xa4llningstagande genom att s\xc3\xa4ga att detta var en fr\xc3\xa5ga p\xc3\xa5 liv och d\xc3\xb6d f\xc3\xb6r Tunisien._NEWLINE_Att Bourguiba st\xc3\xb6tt Frankrike mot axelmakterna visade sig vara en strategisk framg\xc3\xa5ng p\xc3\xa5 moralisk grund. N\xc3\xa4r fackf\xc3\xb6reningar till\xc3\xa4ts efter kriget, och han kn\xc3\xb6t dessa till partiet, lades ytterligare en central grundbult f\xc3\xb6r den kommande segern.\n_START_SECTION_\nKamp f\xc3\xb6r sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet\n_START_PARAGRAPH_\nEfter andra v\xc3\xa4rldskrigets slut, kom Bourguiba, efter flera fruktl\xc3\xb6sa f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k till att \xc3\xb6ppna upp en dialog med de franska myndigheterna, till slutsatsen att Tunisiens sak m\xc3\xa5ste bli uppm\xc3\xa4rksammad av v\xc3\xa4rldsopinionen. I mars 1945 l\xc3\xa4mnade han i hemlighet Sfax med en liten fiskeb\xc3\xa5t, och styrde iv\xc3\xa4g mot Libyen, och d\xc3\xa4rifr\xc3\xa5n begav han sig till fots och med kamel till Kairo, som han anv\xc3\xa4nde som bas f\xc3\xb6r sin internationella aktivitet. D\xc3\xa4r tog han del i uppf\xc3\xb6randet av St\xc3\xb6rre Maghrebkontoret. L\xc3\xb6pande reste han till andra arabiska l\xc3\xa4nder, medlemmar av den nybildade Arabf\xc3\xb6rbundet, Europa, Asien och USA f\xc3\xb6r att framh\xc3\xa5lla Tunisiens beg\xc3\xa4ran om sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet, och m\xc3\xb6tte flera h\xc3\xb6gre och inflytelserika personer i syfte att bist\xc3\xa5s i sin str\xc3\xa4van._NEWLINE_Den 8 september 1949 \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde Bourguiba till Tunis och att \xc3\xa5terbilda sitt parti och \xc3\xa5terupptaga direktkontakten med folket genom att bes\xc3\xb6ka sm\xc3\xa5 st\xc3\xa4der och byar i hela landet._NEWLINE_I april 1950 lade han fram ett sjupunktsprogram f\xc3\xb6r hur Tunisien skulle uppn\xc3\xa5 direkt sj\xc3\xa4lvstyre och fullst\xc3\xa4ndig sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet skulle n\xc3\xa5s, som led p\xc3\xa5 v\xc3\xa4gen till att utropa en oavh\xc3\xa4ngig stat. Under en andra rundresa han f\xc3\xb6retog 1951, propagerade han f\xc3\xb6r sitt program p\xc3\xa5 internationell niv\xc3\xa5. N\xc3\xa4r den franska regeringen v\xc3\xa4grade ge efter f\xc3\xb6r nationella anspr\xc3\xa5k, h\xc3\xa5rdnade Bourguibas st\xc3\xa5ndpunkt och han uppmanade till totalt motst\xc3\xa5nd och allm\xc3\xa4nt uppror. Detta ledde till att han arresterades den 18 januari 1952. Arresteringen \xc3\xa5tf\xc3\xb6ljdes av att hans uppmaning h\xc3\xb6rsammades av tunisierna d\xc3\xa5 en motst\xc3\xa5ndsr\xc3\xb6relse b\xc3\xb6rjade agera. Motst\xc3\xa5ndsr\xc3\xb6relsen m\xc3\xb6tte v\xc3\xa5ldsamt svar fr\xc3\xa5n europ\xc3\xa9erna, men striden mellan kolonialister och tunisier blev lugnare \xc3\xa4n de samtida upproren i \xc3\xb6vriga Maghreb._NEWLINE_Pierre Mend\xc3\xa8s-France blev 1954 Frankrikes premi\xc3\xa4rminister; hans inst\xc3\xa4llning till den franska kolonialpolitiken \xc3\xb6ppnade v\xc3\xa4gen f\xc3\xb6r Tunisiens sj\xc3\xa4lvstyre. 1 juni 1955 kunde Bourguiba komma hem igen. Det "interna sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighetsavtalet" var ett stort steg mot fullst\xc3\xa4ndig sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet. Efter flera havererade f\xc3\xb6rhandlingar, utropades Tunisiens sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet den 20 mars 1956 med Habib Bourguiba som ordf\xc3\xb6rande f\xc3\xb6r Konstituerande Nationalf\xc3\xb6rsamlingen, och han uts\xc3\xa5gs till premi\xc3\xa4rminister.\n_START_SECTION_\nPresidentskap och "tunisisk socialism"\n_START_PARAGRAPH_\nDen 25 juli 1957 utropades republik varmed kung Muhammad VIII al-Amin avsattes, monarkin avskaffades och Bourguiba erk\xc3\xa4nde suver\xc3\xa4niteten som president av repuliken. Bourguibas l\xc3\xa5nga presidentskap kom att forma den tunisiska enpartistaten och nationen._NEWLINE_Samtidigt som Bourguiba blev president, s\xc3\xb6kte andra l\xc3\xa4nder i Maghreb sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet fr\xc3\xa5n kolonialmakten Frankrike, och i sin nationalistiska arabism st\xc3\xb6dde han gerillan i bland annat Algeriet under deras sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighetskrig. Detta ledde till en sv\xc3\xa5r konflikt med Frankrike, och n\xc3\xa4r Bourguiba i juli 1961 kr\xc3\xa4vde att de skulle utrymma den franska flottbasen i tunisiska Bizerte utbr\xc3\xb6t strider med hundratals d\xc3\xb6da som f\xc3\xb6ljd. Fr\xc3\xa5gan gick upp i FN:s s\xc3\xa4kerhetsr\xc3\xa5d, och generalsekreterare Dag Hammarskj\xc3\xb6ld begav sig den 24 juli 1961 personligen till Tunisien f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rhandlingar med Bourguiba, varf\xc3\xb6r Frankrike br\xc3\xb6t samarbetet med FN i fr\xc3\xa5gan; n\xc3\xa4r FN:s generalf\xc3\xb6rsamling samlades i en s\xc3\xa4rskild session om Bizerte uteblev Frankrike. Den 26 augusti r\xc3\xb6stade generalf\xc3\xb6rsamlingen till Tunisiens f\xc3\xb6rm\xc3\xa5n. Frankrike b\xc3\xb6rjade ta hem sina trupper d\xc3\xa4rifr\xc3\xa5n den 28 juni 1962, och Bourguiba meddelade i juli det \xc3\xa5ret att konflikten var \xc3\xb6ver._NEWLINE_Till en b\xc3\xb6rjan f\xc3\xb6rde Bourguiba en ekonomisk politik med liberala f\xc3\xb6rtecken, men stagnation pr\xc3\xa4glade ekonomin. Att avkolonisera landet, att bygga upp en egen statsorganisation, offentlig sektor och f\xc3\xb6rvaltning, samt att utbilda en \xc3\xa4mbetsmannak\xc3\xa5r, ans\xc3\xa5gs vara mer prim\xc3\xa4ra fr\xc3\xa5gor \xc3\xa4n ekonomin. N\xc3\xa4r det franska koloniala inflytandet f\xc3\xb6rsvann, befann sig Tunisien praktiskt taget i samma utvecklingsfas som medeltiden, och till Bourguibas framg\xc3\xa5ngar h\xc3\xb6r att han f\xc3\xb6rde landet in i 1900-talet. Eftersom hans ekonomi visade sig vara dysfunktionell, tog han intryck av fackf\xc3\xb6reningsmannen Ahmed Ben Salahs id\xc3\xa9er om en tunisisk planekonomi, och s\xc3\xb6kte med kollektivisering reda ut det sv\xc3\xa5ra l\xc3\xa4get inom jordbruket. Efter detta misslyckade ekonomiska experimentet, som avl\xc3\xb6pte med att Ben Salah f\xc3\xa4ngslades, inf\xc3\xb6rde Bourguiba 1969 igen en mer liberal marknadsekonomisk politik, under premi\xc3\xa4rminister H\xc3\xa9di Nouira. Denna period varade i tio \xc3\xa5r, under vilket landet s\xc3\xa5g en \xc3\xb6kning av medelstora privata f\xc3\xb6retag och bildandet av privat\xc3\xa4gda sammanslutningar. _NEWLINE_Med v\xc3\xa4sterl\xc3\xa4ndsk terminologi kan Bourguibas ideologi vara sv\xc3\xa5rdefinierad och synas mots\xc3\xa4gelsefull, men g\xc3\xa5r fr\xc3\xa5n \xc3\xa5tminstone 1960-talet, d\xc3\xa5 Neo-Destour ombildades till Parti Socialite Destourien, under beteckningen "tunisisk socialism" eller "bourguibism". Han bedrev, liksom Nasser, huvudsakligen en centraliserad planhush\xc3\xa5llning, s\xc3\xb6kte b\xc3\xa5de sekularisering och ett samh\xc3\xa4lle p\xc3\xa5 islamisk grund, d\xc3\xa4r de nationella intressena alltid var \xc3\xb6verst\xc3\xa4llda ideologiska m\xc3\xa5sten eller statiska modeller. Bourguibas styrelses\xc3\xa4tt brukar betecknas som "auktorit\xc3\xa4rt" och stundom "brutalt", landet var en enpartistat fram till 1981, och genom denna maktkoncentration blev demokratin och, efter hand, politikens folkliga f\xc3\xb6rankring sv\xc3\xa5rt eftersatta. _NEWLINE_Bourguiba j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rs ofta med den turkiske Mustafa Kemal Atat\xc3\xbcrk f\xc3\xb6r den v\xc3\xa4storienterade politik som han f\xc3\xb6rde p\xc3\xa5 internationell front under kalla kriget, d\xc3\xa5 han kn\xc3\xb6t landet n\xc3\xa4ra USA, dock utan att \xc3\xb6verge den arabisk-nationalistiska ramen som arabv\xc3\xa4rlden gemensamt h\xc3\xb6ll sig till, s\xc3\xa5 n\xc3\xa4r som p\xc3\xa5 de f\xc3\xa5taliga l\xc3\xa4nder som anammade panarabismen. Bourguibas nationalistiska arabism skilde sig p\xc3\xa5 flera punkter fr\xc3\xa5n hur arabismen f\xc3\xb6rstods av framf\xc3\xb6r allt Egypten, vilken \xc3\xa4ven inbegrep att han motsatte sig Egyptens periodvis ledande st\xc3\xa4llning i Arabv\xc3\xa4rlden. I mars 1965 h\xc3\xb6ll han det s\xc3\xa5 kallade Jerikotalet, och f\xc3\xb6rordade en l\xc3\xa5ngvarig och varaktig fred mellan palestinier och Israel p\xc3\xa5 FN-resolutioners grundval. Han intog en markant s\xc3\xa4rst\xc3\xa4llning gentemot \xc3\xb6vriga arabiska och muslimska l\xc3\xa4nder betr\xc3\xa4ffande sin syn p\xc3\xa5 kvinnans r\xc3\xa4ttigheter. Han f\xc3\xb6rbj\xc3\xb6d polygami och legaliserade skilsm\xc3\xa4ssa. Dessutom h\xc3\xb6jde han \xc3\xa5ldern f\xc3\xb6r n\xc3\xa4r flickor f\xc3\xa5r gifta sig, till 17 \xc3\xa5r. 1980 tog han emellertid st\xc3\xa4llning i arabisk riktning, genom att till\xc3\xa5ta PLO att verka fr\xc3\xa5n Tunis, sedan den organisationen f\xc3\xb6rdrivits fr\xc3\xa5n Beirut under Libanesiska inb\xc3\xb6rdeskriget. Sammantaget uppfattades Bourguiba som en l\xc3\xa4nk mellan stridande makter och krafter i v\xc3\xa4rlden, s\xc3\xa5v\xc3\xa4l i konkreta utrikespolitiska fr\xc3\xa5gor, som ideologiskt._NEWLINE_1974 \xc3\xb6verraskade Bourguiba och Libyens president Muamar al-Kadhafi v\xc3\xa4rlden genom att f\xc3\xb6rklara att de b\xc3\xa5da l\xc3\xa4nderna skulle uppg\xc3\xa5 i en stat, Islamiska arabrepubliken, men planerna rann ut i sanden. I september samma \xc3\xa5r f\xc3\xb6rklarades Bourguiba i st\xc3\xa4llet vara Tunisiens president p\xc3\xa5 livstid, formellt utsedd av Tunisiens nationalf\xc3\xb6rsamling. Under 1980-talet, d\xc3\xa5 flerpartisystem hade inf\xc3\xb6rts, s\xc3\xb6kte han bek\xc3\xa4mpa den uppvaknande islamistiska oppositionen som leddes av Ennahda. Upprepade folkliga uppror och arbetarkonflikter uppstod under hans sista \xc3\xa5r vid makten; redan fr\xc3\xa5n 1970-talet demonstrerade allm\xc3\xa4nheten allt h\xc3\xa4ftigare mot hans styre. 1977 d\xc3\xb6dades 50 personer som gjorde politiskt uppror, men s\xc3\xa5dana extrema v\xc3\xa5ldsyttringar h\xc3\xb6rde till undantagen, fast\xc3\xa4n han hade en diktators vittg\xc3\xa5ende maktbefogenheter, genom konstitutionen som Neo-Destour f\xc3\xb6rfattat och antagit 1959. D\xc3\xb6dsstraffet praktiserades emellertid p\xc3\xa5 till exempel islamistiska grupper, och p\xc3\xa5 en grupp om 15 rebeller vilkas strider i januari 1980 med hj\xc3\xa4lp av Libyen, enligt Bourguiba, d\xc3\xb6dat 40 personer._NEWLINE_Det sista st\xc3\xb6rre utrikespolitiska beslutet som Bourguiba tog, var den 26 mars 1987, d\xc3\xa5 han br\xc3\xb6t de diplomatiska f\xc3\xb6rbindelserna med Iran f\xc3\xb6r att de skulle ha bedrivit "undergr\xc3\xa4vande verksamhet" vid deras ambassad i Tunis.\n_START_SECTION_\nBourguiba blir avsatt\n_START_PARAGRAPH_\nBourguiba var president till den 6 november 1987, d\xc3\xa5 hans nyutn\xc3\xa4mnda premi\xc3\xa4rminister Zine El Abidine Ben Ali avsatte honom, med f\xc3\xb6rev\xc3\xa4ndningen att han uppn\xc3\xa5tt h\xc3\xb6g \xc3\xa5lder och av h\xc3\xa4lsosk\xc3\xa4l, och sannolikt senilitet. En m\xc3\xa5nad senare avskedade Ben Ali st\xc3\xb6rre delen av Destourpartiets ledningsgrupp, samt ben\xc3\xa5dade 800 islamister som var f\xc3\xa4nglsade. D\xc3\xa4refter h\xc3\xb6lls Bourguiba i hemmet i Monastir i 13 \xc3\xa5r, tills han avled den 6 april 2000. Han begravdes i familjegraven i Monastir den 8 april.\n_START_SECTION_\nPrivatliv\n_START_PARAGRAPH_\n1925 hade Bourguiba tr\xc3\xa4ffat sin blivande hustru Mathilde Lorrain under sina juridikstudier vid Sorbonne. Hon konverterade till islam, och antog namnet Moufida Bourguiba. Hon f\xc3\xb6dde en son, Habib Bourguiba junior, i april 1927._NEWLINE_P\xc3\xa5 hundra\xc3\xa5rsdagen f\xc3\xb6r hans f\xc3\xb6delse, 2003, pr\xc3\xa4glades 5-dinaren med hans portr\xc3\xa4tt.'