b'\n_START_ARTICLE_\nLesley Blanch\n_START_PARAGRAPH_\nLesley Blanch (6 juni 1904, London \xe2\x80\x93 7 maj 2007, Garavan n\xc3\xa4ra Menton, Frankrike) var en engelsk f\xc3\xb6rfattare, historiker och resen\xc3\xa4r. Hon fick bland annat Brittiska imperieorden och blev invald  The Royal Society of Literature.\n_START_SECTION_\nLiv och karri\xc3\xa4r\n_START_PARAGRAPH_\nBlanch gick p\xc3\xa5 St Paul\'s Girls\' School i Hammersmith fr\xc3\xa5n 1915 till 1921. Med en f\xc3\xb6rk\xc3\xa4rlek f\xc3\xb6r studier skulle Blanch \xc3\xa4gna st\xc3\xb6rre delen av sitt liv \xc3\xa5t att resa och att dokumentera sin f\xc3\xa4rd p\xc3\xa5 fj\xc3\xa4rran platser genom att livligt beskriva dessa i sina b\xc3\xb6cker. Hon hade livsl\xc3\xa5nga passioner f\xc3\xb6r Ryssland och Mellan\xc3\xb6stern. Hon var, med historikern Philip Mansels ord, \xe2\x80\x9dinte en skola, en trend eller en specifik typ, utan ett riktigt original\xe2\x80\x9d ("not a school, a trend, or a fashion, but a true original"). Blanch studerade m\xc3\xa5leri p\xc3\xa5 Slade School of Fine Art i London mellan 1922 och 1924 och fortsatte p\xc3\xa5 samma s\xc3\xa4tt som alla konstn\xc3\xa4rer d\xc3\xa5 gjorde f\xc3\xb6r att f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4na sitt uppeh\xc3\xa4lle: kostymer f\xc3\xb6r teatern, bokomslag f\xc3\xb6r bland annat T.S. Eliot, v\xc3\xa4ggpaneler och v\xc3\xa4ggm\xc3\xa5lningar i storslagna hus, satiriska karikatyrportr\xc3\xa4tt av d\xc3\xa5tida k\xc3\xa4ndisar samt en affisch f\xc3\xb6r Londons tunnelbana (1933). \xc3\x85tta av hennes scendekor var med och representerade England i New Yorks Museum of Modern Arts internationella teaterkonstutst\xc3\xa4llning 1934. Hon v\xc3\xa4nde sig \xc3\xa4ven mot journalistiken och arbetade som underredakt\xc3\xb6r p\xc3\xa5 brittiska Vogue mellan 1937 och 1944, med uppdraget att skriva om allt utom mode. Hon rapporterade om olika aspekter av Storbritanniens del av andra v\xc3\xa4rldskriget f\xc3\xb6r informationsministeriet (Ministry of Information), och dokumenterade om livet f\xc3\xb6r kvinnor i den brittiska arm\xc3\xa9n tillsammans med sin v\xc3\xa4n, fotografen Lee Miller. Societetsfotografen och designern Cecil Beaton beundrade henne och blev en livsl\xc3\xa5ng v\xc3\xa4n. Hon gifte sig 1930 med Robert Alan Wimberley Bicknell och skiljde sig 1941, trots att \xc3\xa4ktenskapet fallerat l\xc3\xa5ngt innan dess. Hon p\xc3\xa5stod i en intervju med Karen Robinson f\xc3\xb6r The Sunday Times i augusti 2006 att hon hade gift sig med Bicknell \xe2\x80\x9df\xc3\xb6r k\xc3\xa4rlek till ett hus\xe2\x80\x9d som han \xc3\xa4gde i Richmond och med utsikt \xc3\xb6ver floden Themsen._NEWLINE_I april 1945 gifte hon sig med den franska romanf\xc3\xb6rfattaren och diplomaten Romain Gary. Livet inom den franska diplomatin f\xc3\xb6rde dem till Balkan, Turkiet, Nordafrika, Mexiko och USA. I USA umgicks de med Aldous Huxley och med Hollywood-stj\xc3\xa4rnor som Gary Cooper, Sophia Loren och Laurence Olivier._NEWLINE_Gary l\xc3\xa4mnade henne f\xc3\xb6r den amerikanska sk\xc3\xa5despelerskan Jean Seberg och de skiljdes 1962. Blanch fortsatte resa fr\xc3\xa5n sitt hem i Paris, och tr\xc3\xa4ffade sina gamla v\xc3\xa4nner Nancy Mitford, Violet Trefusis, Rebecca West och Windsor-familjen. Hon var n\xc3\xa4ra v\xc3\xa4n till Gerald de Gaury, som kunde s\xc3\xa4tta in henne i Mellan\xc3\xb6sterns kultur och sedv\xc3\xa4njor._NEWLINE_Den mest k\xc3\xa4nda av hennes 12 b\xc3\xb6cker \xc3\xa4r K\xc3\xa4rlekens hetare str\xc3\xa4nder (The Wilder Shores of Love), om fyra engelska kvinnor, Isabel Burton, Lady Jane Digby, Isabelle Eberhardt och Aim\xc3\xa9e du Buc de Riv\xc3\xa9ry, en kusin till Napoleon I f\xc3\xb6rsta fru Jos\xc3\xa9phine de Beauharnais, som alla \xe2\x80\x9df\xc3\xb6ljde den kallande stj\xc3\xa4rnan i \xc3\x96st\xe2\x80\x9d. Boken banade v\xc3\xa4g f\xc3\xb6r en ny typ av biografi, fokuserande p\xc3\xa5 \xe2\x80\x9dkvinnor som flyr konventionens leda\xe2\x80\x9d och titeln, The Wilder Shores of Love, blev till en minnesv\xc3\xa4rd fras i det engelska spr\xc3\xa5ket. Boken inspirerade \xc3\xa4ven den amerikanska konstn\xc3\xa4ren Cy Twombly som d\xc3\xb6pte ett av sina verk till det._NEWLINE_Blanchs k\xc3\xa4rlek till Ryssland, v\xc3\xa4ckt av en v\xc3\xa4n till hennes f\xc3\xb6r\xc3\xa4ldrar som hon kallade \xe2\x80\x9cResen\xc3\xa4ren\xe2\x80\x9d, \xc3\xa4r \xc3\xa5tergiven i Journey into the Mind\'s Eye, Fragments of an Autobiography (1968, ej \xc3\xb6versatt), vilken delvis \xc3\xa4r en reseskildning, delvis en k\xc3\xa4rlekshistoria. \xe2\x80\x9dResen\xc3\xa4ren\xe2\x80\x9d blev inte bara hennes sexuella uppvaknande utan gav henne ocks\xc3\xa5 aptit f\xc3\xb6r exotiska ber\xc3\xa4ttelser om Sibirien och Centralasien._NEWLINE_Lesley Blanch sj\xc3\xa4lv ans\xc3\xa5g att henne b\xc3\xa4sta bok var The Sabres of Paradise (ej \xc3\xb6versatt, 1960), vilket \xc3\xa4r en biografi \xc3\xb6ver imamen Shamyl och det imperialistiska ryska styret i Georgien och Kaukasus under det tidiga 1800-talet. Hennes memoarer \xc3\xb6ver sin exman, Romain Gary, A Private View, skrevs p\xc3\xa5 engelska men publicerades f\xc3\xb6rst i fransk \xc3\xb6vers\xc3\xa4ttning. Den \xc3\xa4r inkluderad i hennes postuma memoarer, publicerade av Virago 2015.'