b'\n_START_ARTICLE_\nUle\xc3\xa5borgsskolan\n_START_PARAGRAPH_\nUle\xc3\xa5borgsskolan \xc3\xa4r en stilriktning inom modern finl\xc3\xa4ndsk arkitektur. _NEWLINE_Under 1970-talet uppstod postmodernismen som en stark motreaktion mot den f\xc3\xb6rh\xc3\xa4rskande rationella och monotona brutalismen. Inom denna stilart tog man upp gamla dekorativa element i den moderna arkitekturen och byggnadernas former br\xc3\xb6ts upp och fick mer variation. I Ule\xc3\xa5borg fick postmodernismen en f\xc3\xb6respr\xc3\xa5kare genom Reima Pietil\xc3\xa4, som var professor vid Ule\xc3\xa5borgs universitets arkitektavdelning. Pietil\xc3\xa4, sj\xc3\xa4lv en karismatisk olikt\xc3\xa4nkare inom den finl\xc3\xa4ndska arkitekteliten, utvecklade sina egna organiskt morfologiska arkitekturteorier och kombinerade dem med moderna postmodernistiska str\xc3\xb6mningar och en stark f\xc3\xb6rk\xc3\xa4rlek f\xc3\xb6r murade konstruktioner i r\xc3\xb6dtegel, ofta med klassiska tegelvalv och b\xc3\xb6jda, komplicerade former, kombinerade med fantasirika tornkonstruktioner. Pietil\xc3\xa4s l\xc3\xa4ror blev under 1980-talet mycket popul\xc3\xa4ra bland yngre arkitekter i Ule\xc3\xa5borg och denna regionala, n\xc3\xa4rmast eklektiska arkitekturstil fick namnet ule\xc3\xa5borgsskolan. _NEWLINE_Stilarten framtr\xc3\xa4der geografiskt centrerad i Ule\xc3\xa5salo utanf\xc3\xb6r Ule\xc3\xa5borg, d\xc3\xa4r man finner bland annat h\xc3\xb6gstadiet (Heikki Taskinen, 1982) och kommunhuset (Kari & Reijo Niskasaari/Kaarlo Viljanen, 1980\xe2\x80\x931982). Av andra k\xc3\xa4nda byggnader inom ule\xc3\xa5borgsskolan kan n\xc3\xa4mnas kommunhusen i Kiuruvesi och Toholampi (Kari & Reijo Niskasaari/Kaarlo Viljanen, 1984, 1987), Nallikari fyr (Reijo & Kari Niskasaari, 1988) samt Myllyoja f\xc3\xb6rsamlingshus (Juha Pasanen, 1983), Korkalovaara kapell i Rovaniemi (Pekka Littow, 1988) och S:t Lukas kapell i Ule\xc3\xa5borg (Markku Kuhalampi /Seppo K\xc3\xa4hk\xc3\xb6nen, 1988). _NEWLINE_Ule\xc3\xa5borgsskolan blev trots sin stora popularitet kortlivad, och i b\xc3\xb6rjan av 1990-talet v\xc3\xa4nde undervisningen vid universitetet tillbaka mot de mer avskalade modernistiska stilarterna inom arkitekturen. Den regionala stoltheten och experimentlustan har dock h\xc3\xa5llit i sig, och arkitekturen i norra Finland \xc3\xa4r forts\xc3\xa4ttningsvis mer f\xc3\xa4rggrann och varierande \xc3\xa4n i s\xc3\xb6dra delen av landet.'