b'\n_START_ARTICLE_\nCarl Gustav Jung\n_START_SECTION_\nTidigt liv\n_START_PARAGRAPH_\nCarl Gustav Jung f\xc3\xb6ddes i den schweiziska orten Kesswil, den 26 juli 1875. Hans far Paul Achilles Jung (1842\xe2\x80\x931896) var landsortspr\xc3\xa4st. Uppv\xc3\xa4xten var ekonomiskt skral och Jung tillbringade mycket tid ensam eftersom det knappt fanns andra barn p\xc3\xa5 landet som han kunde umg\xc3\xa5s med. Modern Emilie Preiswerk (1848\xe2\x80\x931923) var f\xc3\xb6r det mesta "normal", men hade perioder av depressioner, och upplevdes av Jung som mystisk om natten. Hon sa sig ha kontakt med andar. _NEWLINE_N\xc3\xa4r Jung var skolpojke upplevde han att han hade tv\xc3\xa5 personligheter, som han kallade nummer ett respektive tv\xc3\xa5. Personlighet nummer ett var den unge, samtida skolpojken, medan personlighet nummer tv\xc3\xa5 var en \xc3\xa4ldre man, av mer obest\xc3\xa4md tid._NEWLINE_Som ton\xc3\xa5ring blev Jung besviken p\xc3\xa5 sin fars of\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga att f\xc3\xb6rklara teologiska begrepp och kristna trosf\xc3\xb6rest\xc3\xa4llningar. Jung var s\xc3\xa4rskilt intresserad av att h\xc3\xb6ra honom f\xc3\xb6rklara treenigheten n\xc3\xa4r han konfirmerades, men i st\xc3\xa4llet hoppade fadern \xc3\xb6ver det, uttryckligen f\xc3\xb6r att han inte f\xc3\xb6rstod konceptet. Paul Jung hade blivit pr\xc3\xa4st av praktiska sk\xc3\xa4l, inte till f\xc3\xb6ljd av ett kall, men det visste sannolikt inte den besvikne sonen._NEWLINE_Dessa tidiga erfarenheter \xe2\x80\x93 fadern som pr\xc3\xa4st, modern som "mystiker", k\xc3\xa4nslan av ett dynamiskt inre liv och intresset f\xc3\xb6r och besvikelsen p\xc3\xa5 den kristna dogmatiken \xe2\x80\x93 kom att pr\xc3\xa4gla Jungs liv och \xc3\xa5terspeglas i hans verk.\n_START_SECTION_\nUtbildning och tidig karri\xc3\xa4r\n_START_PARAGRAPH_\nJung best\xc3\xa4mde sig f\xc3\xb6r att s\xc3\xb6ka sig till psykiatrin f\xc3\xb6r att detta omr\xc3\xa5de f\xc3\xb6renade annars skilda intressen han bar p\xc3\xa5, till exempel biologi och andlighet. Han b\xc3\xb6rjade studera medicin 1895 vid Basels universitet (Universit\xc3\xa4t Basel). Parallellt med forskning b\xc3\xb6rjade han sedan arbeta p\xc3\xa5 Burgh\xc3\xb6lzli mentalsjukhus i Z\xc3\xbcrich 1900, under Eugen Bleuler. Tre \xc3\xa5r senare publicerade han sin doktorsavhandling, som p\xc3\xa5 engelska har titeln On the Psychology and Pathology of So-Called Occult Phenomena. Ytterligare tre \xc3\xa5r senare, 1906, publicerade han Diagnostic Association Studies. Han skickade ett exemplar av boken till Sigmund Freud, vars teorier b\xc3\xa5de han och Bleuler b\xc3\xb6rjat intressera sig f\xc3\xb6r. Det visade sig att Freud redan k\xc3\xb6pt boken. Denna kontakt ledde till intensiv brevv\xc3\xa4xling, \xc3\xb6msesidig v\xc3\xa4nskap och stort intellektuellt utbyte.\n_START_SECTION_\nGifterm\xc3\xa5l\n_START_PARAGRAPH_\nJung gifte sig med Emma Rauschenbach 1903. Hon var fr\xc3\xa5n en f\xc3\xb6rm\xc3\xb6gen familj. De var gifta livet ut och fick fem barn tillsammans. Emma Jung blev sedermera sj\xc3\xa4lv jungiansk analytiker och skrev boken Animus and Anima (engelsk titel). Hon \xc3\xa4gnade m\xc3\xa5nga \xc3\xa5r till att studera ber\xc3\xa4ttelserna om riddarna av det runda bordet och graalen. Efter hennes d\xc3\xb6d f\xc3\xa4rdigst\xc3\xa4llde den framst\xc3\xa5ende jungianen Marie-Louise von Franz hennes manuskript och publicerade det som The Grail Legend (engelsk titel).\n_START_SECTION_\nRelation till Freud\n_START_PARAGRAPH_\nEfter ett \xc3\xa5rs korrespondens bes\xc3\xb6kte Jung Sigmund Freud 1907. De ska ha samtalat oavbrutet i tretton timmar och blivit fascinerade av varandras intellekt. Jung talade och skrev p\xc3\xa5f\xc3\xb6ljande tid som en anh\xc3\xa4ngare till Freuds psykoanalys. Han blev med Freuds st\xc3\xb6d ordf\xc3\xb6rande f\xc3\xb6r International Psychoanalytical Association 1910. Freud s\xc3\xa5g Jung som sin eller psykoanalysens kronprins, inte minst f\xc3\xb6r att Jung var en respekterad psykiatriker, numer \xc3\xb6verl\xc3\xa4kare p\xc3\xa5 det k\xc3\xa4nda mentalsjukhuset Burgh\xc3\xb6lzli. Freud hade sj\xc3\xa4lv l\xc3\xa5gt renomm\xc3\xa9 i medicinska kretsar, och var angel\xc3\xa4gen om psykoanalysens spridning. Jung tvivlade emellertid hela tiden p\xc3\xa5 psykoanalysens riktighet, till exempel att psykisk energi var sexuell till sin natur. I varje fall hade Freud ett stort intellektuellt inflytande p\xc3\xa5 Jung, som endast var kring 30 \xc3\xa5r gammal vid deras f\xc3\xb6rsta m\xc3\xb6te, medan Freud var tjugo \xc3\xa5r \xc3\xa4ldre. Deras omfattande korrespondens under \xc3\xa5ren 1906\xe2\x80\x931914 \xc3\xa4r publicerad._NEWLINE_Medan Jung fortsatte sitt psykiatriska arbete, och senare privatpraktiserande, med psykoanalytisk inriktning, v\xc3\xa4xte id\xc3\xa9er fram som han senare skulle definiera som det kollektivt omedvetna och dess arketyper, i korthet \xc3\xa4rvda psykologiska grundstrukturer. F\xc3\xb6renklat uttryckt menade Freud att det omedvetna endast inneh\xc3\xb6ll borttr\xc3\xa4ngt material och hade en huvudsakligen negativ kvalitet, medan det hos Jung v\xc3\xa4xte teorier att det visserligen fanns en s\xc3\xa5dan del av psyket, men ocks\xc3\xa5 n\xc3\xa5gonting annat - material (id\xc3\xa9er, bilder) som aldrig varit medvetna, och som in potentia var gemensamma f\xc3\xb6r alla (se "Nyckelbegrepp" nedan). Det blev allt mer uppenbart f\xc3\xb6r Jung att han inte kunde forts\xc3\xa4tta jobba "i Freuds skugga", eftersom Freud inte tolererade att f\xc3\xa5 sina k\xc3\xa4rnbegrepp ifr\xc3\xa5gasatta.\n_START_SECTION_\nBrytning med Freud\n_START_PARAGRAPH_\nJungs bok Wandlungen und Symbole der Libido (aktuell engelsk titel Symbols of Transformation) publicerades 1912. Han uttrycker d\xc3\xa4r id\xc3\xa9er som g\xc3\xa5r emot Freuds, och boken betecknar den intellektuella brytningen mellan Jung och Freud. Ett antal missf\xc3\xb6rst\xc3\xa5nd och en allt mer h\xc3\xa4tsk ton i korrespondensen (i synnerhet fr\xc3\xa5n Jungs sida) ledde till personlig brytning 1914._NEWLINE_Vid sidan av det intellektuella samarbetet etablerades starka k\xc3\xa4nslor mellan de tv\xc3\xa5. F\xc3\xb6r Jung blev Freud en fadersfigur, och Freud beskrev Jung som "min adopterade \xc3\xa4ldste son". Det var ett sk\xc3\xa4l till att brytningen mellan dem blev utdragen och sm\xc3\xa4rtsam, med efterf\xc3\xb6ljande bitterhet och viss fientlighet._NEWLINE_Efter brytningen med Freud upplevde Jung att han blev allt mer isolerad, b\xc3\xa5de professionellt och privat, eftersom hans freudianska kontaktn\xc3\xa4t tog avst\xc3\xa5nd fr\xc3\xa5n honom (liksom hans medicinska kontaktn\xc3\xa4t tagit avst\xc3\xa5nd fr\xc3\xa5n honom n\xc3\xa4r han v\xc3\xa4nt sig till psykoanalysen). Under 1910-talet genomlevde han en kris, och hade vad han senare skulle kalla sin "konfrontation med det omedvetna". Han skrev och m\xc3\xa5lade fantasier och visioner denna tid i ett band han kallade Den r\xc3\xb6da boken. Detta privata arbete publicerades 2009. Denna period skulle bli en k\xc3\xa4lla att \xc3\xb6sa ur under resten av hans liv, noterade Jung i sin sj\xc3\xa4lvbiografi._NEWLINE_Under den andra halvan av livet hade Jung en privatpraktik och publicerade texter huvudsakligen om det omedvetnas psykologi. Han var mycket produktiv och hans samlade verk uppg\xc3\xa5r till 20 volymer. Han dog den 6 juni 1961 i K\xc3\xbcsnacht, efter en kort tids sjukdom.\n_START_SECTION_\nTio nyckelbegrepp\n_START_PARAGRAPH_\nNedan f\xc3\xb6rklaras tio termer som f\xc3\xb6r den bildade allm\xc3\xa4nheten \xc3\xa4r mer eller mindre k\xc3\xa4nda och f\xc3\xb6rknippade med Jung. M\xc3\xa5nga av dessa brukas i vardagligt tal, och m\xc3\xa5let med f\xc3\xb6rteckningen \xc3\xa4r att beskriva hur Jung anv\xc3\xa4nde dem (med det begr\xc3\xa4nsade utrymmets restriktioner). Den ger ocks\xc3\xa5 en \xc3\xb6vergriplig men givetvis ofullst\xc3\xa4ndig illustration av Jungs teoribildning.\n_START_SECTION_\nAnima/Animus\n_START_PARAGRAPH_\nEftersom det medvetnas identitet (eller inst\xc3\xa4llning) kompenseras av det omedvetna, tenderar m\xc3\xa4n (som identifierar sig med sin maskulina sida) att ha ett feminint f\xc3\xa4rgat omedvetet, och kvinnor ett maskulint. Det feminina respektive maskulina elementet (eller "kontrasexuella komplexet") personifieras i dr\xc3\xb6mmar, men ocks\xc3\xa5 i andra intuitiva eller "omedvetna" uttryck som visioner och konst.  (Att omedvetet inneh\xc3\xa5ll personifieras \xc3\xa4r typiskt, inte unikt f\xc3\xb6r just detta inneh\xc3\xa5ll.) Man kan s\xc3\xa5lunda tala om "mannens inre kvinna" respektive "kvinnans inre man", som vanligtvis \xc3\xa4r f\xc3\xa4rgad av ens erfarenheter av mor respektive far, och tenderar att (liksom omedvetet inneh\xc3\xa5ll i allm\xc3\xa4nhet) projiceras, i detta sammanhang p\xc3\xa5 m\xc3\xa4nniskor av motsatt k\xc3\xb6n (ofta med emotionella reaktioner som f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskelse). Som personifierade figurer eller som psykologiska fenomen kallar Jung mannens feminina element f\xc3\xb6r "anima" och kvinnans maskulina element f\xc3\xb6r "animus". Orden betyder sj\xc3\xa4l eller ande, f\xc3\xb6r man kan enligt Jung tala om exempelvis anima som "mannens sj\xc3\xa4l".\n_START_SECTION_\nArketyp\n_START_PARAGRAPH_\nArketyper \xc3\xa4r medf\xc3\xb6dda, psykologiska grundelement som strukturerar psyket. Arketypen i sig \xc3\xa4r inte m\xc3\xb6jlig att f\xc3\xb6rest\xc3\xa4lla sig, utan uttryckligen en hypotes Jung drar utifr\xc3\xa5n dess verkningar i typiska beteendem\xc3\xb6nster, gemensamma f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llningar, universella bilder, och s\xc3\xa5 vidare. I sj\xc3\xa4lva verket talar Jung n\xc3\xa4stan alltid om arketypiska bilder snarare \xc3\xa4n arketyper i sig. Jung b\xc3\xb6rjade reflektera \xc3\xb6ver denna hypotes redan n\xc3\xa4r han var l\xc3\xa4kare p\xc3\xa5 mentalsjukhus, och fann att patienter hade fantasier och visioner som \xc3\xb6verensst\xc3\xa4mde med exempelvis obskyra nedteckningar av initiationsriter, och senare s\xc3\xa5g uppenbara inneh\xc3\xa5llsm\xc3\xa4ssiga likheter mellan exempelvis folksagor och moderna m\xc3\xa4nniskors dr\xc3\xb6mmar. Denna t\xc3\xa4nkta grundstruktur manifesterar sig allts\xc3\xa5 i universella bilder, i myter, sagor, dr\xc3\xb6mmar, fantasier, etcetera. Men det r\xc3\xb6r sig inte om p\xc3\xa5 f\xc3\xb6rhand best\xc3\xa4mda f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llningar ("Det vore en absurditet", enligt Jung), utan den medf\xc3\xb6dda tendensen att bilda f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llningar kring vissa motiv. Medan komplex \xc3\xa4r som motorer i det personligt omedvetna, \xc3\xa4r arketyper grundelement i det kollektivt omedvetna. (Se nedan f\xc3\xb6r dessa begrepp.)\n_START_SECTION_\nExtraversion/Introversion\n_START_PARAGRAPH_\nEnligt Jungs typologi, presenterad i Psychologische Typen 1921, har m\xc3\xa4nniskor tv\xc3\xa5 huvudattityder eller f\xc3\xb6redragna s\xc3\xa4tt att orientera sig.  Den ena "typen" (extravert - observera stavning) \xc3\xa4r huvudsakligen orienterad efter yttre objekt, och den andra (introvert) huvudsakligen efter det inre subjektet. Detta \xc3\xa4r inte inst\xc3\xa4llningar man v\xc3\xa4ljer, utan snarare f\xc3\xb6ds med eller utvecklar mycket tidigt. Den extraverterade personen tenderar att vara mer aktiv, obekymrad och tillm\xc3\xb6tesg\xc3\xa5ende, medan den introverte tenderar att vara mer passiv, f\xc3\xb6rsiktig och reserverad, f\xc3\xb6r att n\xc3\xa4mna n\xc3\xa5gra karakt\xc3\xa4rsdrag. En extravert person lever p\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt och vis genom andra, men f\xc3\xb6r den introverte \xc3\xa4r de egna k\xc3\xa4nslorna och tankarna det viktigaste. I vardagligt tal brukar "introvert" numer anv\xc3\xa4ndas f\xc3\xb6r att beskriva en sluten, socialt of\xc3\xb6rm\xc3\xb6gen och h\xc3\xa4mmad person, som en negativ egenskap i motsats till det mer positivt laddade ordet "ut\xc3\xa5triktad". Men \xc3\xa4ven om en introvert person visst kan vara sluten, etc., var det inte s\xc3\xa5 Jung t\xc3\xa4nkte sig begreppet; utan en introvert typ \xc3\xa4r helt enkelt mer iakttagande \xc3\xa4n deltagande, och tenderar att v\xc3\xa4rdera sin egen bed\xc3\xb6mning h\xc3\xb6gre \xc3\xa4n andras. Jung sj\xc3\xa4lv, som av samtida beskrevs som "\'st\xc3\xa4ndigt aktiv [med] en snabb hj\xc3\xa4rna\' ... \'dominerande till sitt temperament\' ... laddad av \'vitalitet och skratt\'", menade sig sj\xc3\xa4lv vara introvert, till exempel (i motsats till Freud, enligt Jung).\n_START_SECTION_\nIndividuation\n_START_PARAGRAPH_\nIndividuation \xc3\xa4r en mognads- eller utvecklingsprocess, som \xc3\xa4r mycket central i Jungs arbeten. Jung sammanfattar: "Individuationen \xc3\xa4r allm\xc3\xa4nt talat den process genom vilken individuella varelser formas och differentieras, s\xc3\xa4rskilt utvecklingen av den psykologiska individen som en varelse \xc3\xa5tskild fr\xc3\xa5n den allm\xc3\xa4nna och kollektiva psykologin." Genom att psykologiskt s\xc3\xa4rskilja, eller differentiera sig fr\xc3\xa5n den kollektiva normen, utvecklas den individuella personligheten. (Det \xc3\xa4r inte en fr\xc3\xa5ga om att ta avst\xc3\xa5nd fr\xc3\xa5n normen eller att utest\xc3\xa4nga v\xc3\xa4rlden, utan snarare att "inf\xc3\xb6rliva v\xc3\xa4rlden" och bli medveten om ens Sj\xc3\xa4lv (se nedan) i f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande till den.) Denna mognadsprocess handlar ocks\xc3\xa5 om att medvetandeg\xc3\xb6ra och i viss mening integrera delar av ens hittills omedvetna inneh\xc3\xa5ll (som anima/animus, Sj\xc3\xa4lvet och skugga), f\xc3\xb6r att uppn\xc3\xa5 en h\xc3\xb6gre grad av psykologisk helhet och balans. Individuation syftar inte till att uppn\xc3\xa5 ett specifikt m\xc3\xa5l, utan det \xc3\xa4r "v\xc3\xa4gen som \xc3\xa4r m\xc3\xa5let".\n_START_SECTION_\nKollektivt omedvetna\n_START_PARAGRAPH_\nDet kollektivt omedvetna avser det t\xc3\xa4nkta, psykologiska skikt vi f\xc3\xb6ds med, som vi inte \xc3\xa4r medvetna om och heller aldrig varit medvetna om. Det r\xc3\xb6r sig om strukturelement som f\xc3\xb6rs vidare med arv (j\xc3\xa4mf\xc3\xb6r biologins beteendem\xc3\xb6nster). Detta s\xc3\xa4rskiljer det kollektivt omedvetna fr\xc3\xa5n det personligt omedvetna, som inneh\xc3\xa5ller bortgl\xc3\xb6mt och borttr\xc3\xa4ngt material, det vill s\xc3\xa4ga s\xc3\xa5dant som en g\xc3\xa5ng var medvetet eller i princip lika g\xc3\xa4rna skulle kunna vara det. Det kollektivt omedvetnas produkter (arketyper, som kan manifesteras i personligt f\xc3\xa4rgade arketypiska bilder i medvetandet), menar Jung, "\xc3\xa4r s\xc3\xa5 lika myternas och sagornas strukturtyper att man m\xc3\xa5ste betrakta dem som besl\xc3\xa4ktade." Jung utvecklade sin teori om det kollektivt omedvetna och dess arketyper, efter den upprepade erfarenheten att m\xc3\xa4nniskor \xc3\xb6verallt och i alla tider spontant upplever likartat "mytiskt" inneh\xc3\xa5ll (i konst, religion, dr\xc3\xb6mmar, visioner, barns lekar, etcetera), och upprepar typiska beteendem\xc3\xb6nster. Med det kollektivt omedvetna avses allts\xc3\xa5 "allm\xc3\xa4nm\xc3\xa4nskligt" (i motsats till det personligt omedvetna), men eftersom begreppet gav upphov till s\xc3\xa5 mycket feltolkningar \xc3\xb6vergick Jung till att anv\xc3\xa4nda begreppet objektivt psyke i slutet av sitt liv (respektive subjektivt i st\xc3\xa4llet f\xc3\xb6r personligt omedvetet).\n_START_SECTION_\nKomplex\n_START_PARAGRAPH_\nEtt komplex \xc3\xa4r en k\xc3\xa4nslobetonad "klunga" id\xc3\xa9er och bilder, som huvudsakligen \xc3\xa4r omedveten och mer eller mindre autonom. Komplex bildas i det personligt omedvetna till f\xc3\xb6ljd av ofta negativa erfarenheter i barndomen och kan h\xc3\xa4mma den personliga utvecklingen. De har detta till trots en arketypisk k\xc3\xa4rna; till exempel, erfarenheterna av ens moder bildar ett personligt moderskomplex, men karakt\xc3\xa4riseras av den opersonliga modersarketypen. P\xc3\xa5 s\xc3\xa5 vis kan komplexen s\xc3\xa4gas vara emotionellt f\xc3\xa4rgade sk\xc3\xa4rningspunkter mellan yttre erfarenheter och inre f\xc3\xb6rv\xc3\xa4ntningar. Alltid n\xc3\xa4r ett komplex aktiveras f\xc3\xb6ljer n\xc3\xa5gon form av affekt. Man s\xc3\xa4ger att "han var inte sig sj\xc3\xa4lv" eller "vad har det farit i henne?" och s\xc3\xa5 vidare. Alla har komplex, det \xc3\xa4r s\xc3\xa5 att s\xc3\xa4ga naturliga best\xc3\xa5ndsdelar i det personligt omedvetna, och de beh\xc3\xb6ver inte vara negativa. D\xc3\xa4remot \xc3\xa4r effekterna av komplex ofta o\xc3\xb6nskade (h\xc3\xa4mningar, irrationella reaktioner, tv\xc3\xa5ngsm\xc3\xa4ssigt beteende, etc.) men sv\xc3\xa5ra eller om\xc3\xb6jliga att kontrollera. Att bli medveten om de omedvetna komplex som ger "neurotiska symptom" \xc3\xa4r en central del av jungiansk behandling. Komplex personifieras i dr\xc3\xb6mmar och fantasier, de fungerar \xc3\xb6ver huvud taget som ett slags delpersonligheter.\n_START_SECTION_\nPersona\n_START_PARAGRAPH_\nPersonan \xc3\xa4r det "jag" man uppvisar f\xc3\xb6r andra, "lite \xc3\xb6verdrivet uttryckt ... det som man faktiskt inte \xc3\xa4r, men som man sj\xc3\xa4lv liksom andra tror att man \xc3\xa4r." Personan \xc3\xa4r ofta en kompromiss mellan individen och hennes omgivnings f\xc3\xb6rv\xc3\xa4ntningar, i viss mening en idealiserad upplaga av en sj\xc3\xa4lv. \xc3\x84r man en viss typ av person (arbetare, l\xc3\xa4kare, kunglighet, k\xc3\xa4ndis) f\xc3\xb6rv\xc3\xa4ntas man i stora drag bete sig p\xc3\xa5 ett visst s\xc3\xa4tt; s\xc3\xa5 man kan s\xc3\xa4ga att personan reflekterar den roll man f\xc3\xb6rv\xc3\xa4ntas spela, men som man ocks\xc3\xa5 ofta sj\xc3\xa4lv v\xc3\xa4ljer att spela p\xc3\xa5 grund av f\xc3\xb6rv\xc3\xa4ntningar, identifikation med den kollektiva normen, eller f\xc3\xb6r att det helt enkelt gynnar en. Ofta identifierar man sig med sin persona, man tror att man \xc3\xa4r rollen man spelar; det g\xc3\xb6r att man f\xc3\xb6rlorar kontakten med sig sj\xc3\xa4lv och distanseras fr\xc3\xa5n andra. \xc3\x84ven om personan riskerar negativa konsekvenser, \xc3\xa4r den i sj\xc3\xa4lva verket en n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndighet f\xc3\xb6r interaktion mellan m\xc3\xa4nniskor i ett civiliserat samh\xc3\xa4lle. Den som saknar en n\xc3\xa5gorlunda v\xc3\xa4lutvecklad persona g\xc3\xb6r sig n\xc3\xa4mligen helt om\xc3\xb6jlig i sociala sammanhang.\n_START_SECTION_\nSj\xc3\xa4lvet\n_START_PARAGRAPH_\nSj\xc3\xa4lvet \xc3\xa4r psykets reglerande centrum, men samtidigt personlighetens helhet. (N\xc3\xa4r ordet anv\xc3\xa4nds i denna mening skrivs det vanligtvis med stor begynnelsebokstav, f\xc3\xb6r att s\xc3\xa4rskilja det fr\xc3\xa5n ordet "sj\xc3\xa4lv" i allm\xc3\xa4nhet.) Det \xc3\xa4r "arketypen f\xc3\xb6r helhet", och som arketyp \xc3\xa4r begreppet enligt Jung "bara potentiellt empiriskt och i viss m\xc3\xa5n ett antagande". I dr\xc3\xb6mmar och motsvarande omedvetna uttryck framtr\xc3\xa4der Sj\xc3\xa4lvet som exempelvis en vis gammal man, en stj\xc3\xa4rna eller som helhetssymboler (cirkel och fyrkant, etc.). En central del av individuationsprocessen \xc3\xa4r att uppr\xc3\xa4tta en relation mellan jaget (medvetandet) och Sj\xc3\xa4lvet; i viss mening kan man s\xc3\xa4ga att det \xc3\xa4r individuationsprocessen. S\xc3\xa5 l\xc3\xa4nge en m\xc3\xa4nniska \xc3\xa4r omedveten om sin inre dynamik tenderar hon att vara i h\xc3\xa4nderna p\xc3\xa5 den. Omedvetna komponenter som anima/animus, skugga och Sj\xc3\xa4lvet utg\xc3\xb6r ett sammelsurium, och "differentiering" blir n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndig f\xc3\xb6r att sortera ut inneh\xc3\xa5llet och uppr\xc3\xa4tta en medveten relation till de inre komponenterna, som p\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt och vis alla \xc3\xa4r uttryck f\xc3\xb6r Sj\xc3\xa4lvet. Enligt den inflytelserike jungianen Edward Edinger kan alla psykologiska problem med alienation (yttre och inre) h\xc3\xa4nf\xc3\xb6ras till f\xc3\xb6rlorad kontakt med denna inre, ordnande princip. F\xc3\xb6rst n\xc3\xa4r kontakten mellan jaget och Sj\xc3\xa4lvet \xc3\xa5teruppr\xc3\xa4ttas kan individuationen fortskrida, vilket "helar" personen (i dubbel bem\xc3\xa4rkelse, dvs. \xc3\xa4ven g\xc3\xb6r den mer "hel") och sk\xc3\xa4nker en k\xc3\xa4nsla av mening till tillvaron.\n_START_SECTION_\nSkuggan\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa5rt medvetnas jag tenderar att identifiera sig med de sidor av oss sj\xc3\xa4lva som vi (och andra) gillar, och de aspekter av v\xc3\xa5r personlighet som vi inte vill veta av tr\xc3\xa4ngs i h\xc3\xb6gre eller l\xc3\xa4gre utstr\xc3\xa4ckning bort, och denna n\xc3\xa4rmast oundvikliga process formar v\xc3\xa5r "skugga". P\xc3\xa5 s\xc3\xa5 vis \xc3\xa4r skuggan i viss mening en motpol till personan, som allm\xc3\xa4nt sett \xc3\xa4r den anpassade och uppskattade sidan av oss sj\xc3\xa4lva. Detta huvudsakligen borttr\xc3\xa4ngda inneh\xc3\xa5ll bildar en mer eller mindre omedveten komponent eller ett komplex som Jung allts\xc3\xa5 kallade "skuggan" (vilket ungef\xc3\xa4r motsvarar det Freud kallade det omedvetna). Jung valde denna term eftersom dess inneh\xc3\xa5ll g\xc3\xb6ms undan i m\xc3\xb6rkret dit medvetandets ljus inte n\xc3\xa5r. Liksom annat omedvetet inneh\xc3\xa5ll tenderar vi att projicera skuggan, och anklaga andra f\xc3\xb6r de m\xc3\xb6jligen klanderv\xc3\xa4rda egenskaper vi sj\xc3\xa4lva har men inte vill k\xc3\xa4nnas vid. I dr\xc3\xb6mmar personifieras skuggan ofta av personer av samma k\xc3\xb6n som dr\xc3\xb6mmaren, som framtr\xc3\xa4der som f\xc3\xb6raktfulla, fientliga, kanske primitiva. Jung menade att det \xc3\xa4r "en terapeutisk n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndighet ... att det medvetna konfronterar sin skugga."\n_START_SECTION_\nSynkronicitet\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa4r begreppet "synkronicitet" anv\xc3\xa4nds brukar det numer avse fenomenet att en inre erfarenhet i tiden sammanfaller med en yttre h\xc3\xa4ndelse, p\xc3\xa5 ett meningsfullt s\xc3\xa4tt. Jung kallade fenomenet en "icke-kausal f\xc3\xb6renande princip". Att beskriva synkronicitet som Jung avs\xc3\xa5g begreppet reser utmaningar, eftersom det f\xc3\xb6r honom i sj\xc3\xa4lva verket var ett samlingsbegrepp. Jung sa uttryckligen att han inte kan f\xc3\xb6rklara detta fenomen, men sedan han d\xc3\xa5 och d\xc3\xa5 h\xc3\xa4nvisat till det menade han att det ankom p\xc3\xa5 honom f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ka beskriva vad han menar med konceptet. I sj\xc3\xa4lva verket var det nobelpristagaren i fysik Wolfgang Pauli - en pionj\xc3\xa4r inom kvantfysiken som hade ett intellektuellt samarbete med Jung under cirka 25 \xc3\xa5r - som \xc3\xb6vertalade honom att skriva om det. Naturerkl\xc3\xa4rung und Psyche: Synchronizit\xc3\xa4t Als Ein Prinzip Akausaler Zusammenh\xc3\xa4nge publicerades 1952. Enligt Jung verkade det finnas en "psykoid" faktor inom arketypens omr\xc3\xa5de som tycktes kunna ge upphov till synkronistiska fenomen. Jung framkastade att det \xc3\xa4r sannolikt att psyke och materia i sj\xc3\xa4lva verket \xc3\xa4r tv\xc3\xa5 sidor av samma sak. Men i sammanfattningen av sin korta bok om synkronicitet, konstaterar han att det "of\xc3\xb6rklarliga" best\xc3\xa5r inte i att orsaken till fenomenet \xc3\xa4r ok\xc3\xa4nd, utan att den \xc3\xa4r intellektuellt ot\xc3\xa4nkbar.'