b'\n_START_ARTICLE_\nParlando\n_START_PARAGRAPH_\nParlando, \xc3\xa4ven parlante (italienska: talande) \xc3\xa4r ett talliknande s\xc3\xa4tt att sjunga med en stavelse p\xc3\xa5 varje ton, ofta i snabba recitativ i opera. Det \xc3\xa4r en ramsaliknande form av snabb s\xc3\xa5ng med v\xc3\xa4lformulerat uttal och intonation strikt i enlighet med rytmen. S\xc3\xa4rskilt i opera buffa (\xe2\x80\x9dkomisk opera\xe2\x80\x9d) \xc3\xa4r denna stil ofta anv\xc3\xa4nd._NEWLINE_Inom omr\xc3\xa5det lingvistik st\xc3\xa5r termen parlando f\xc3\xb6r ett, s\xc3\xa4rskilt under de tre senaste decennierna, i skriftspr\xc3\xa5ket f\xc3\xb6rekommande fenomen. Den schweiziske professorn Peter Sieber har anv\xc3\xa4nt parlando som beteckning f\xc3\xb6r en text med typiska talspr\xc3\xa5kliga egenskaper s\xc3\xa5v\xc3\xa4l i ordval som meningsbyggnad och textstruktur. S\xc3\xa5dana parlandotexter kan under vissa omst\xc3\xa4ndigheter j\xc3\xa4mf\xc3\xb6ras med monologiska radiomanuskript. De \xc3\xa4r initialt l\xc3\xa4tta att f\xc3\xb6rst\xc3\xa5 med bra flyt i uppl\xc3\xa4sningen, men f\xc3\xb6rsv\xc3\xa5rande f\xc3\xb6r ett reflekterande mottagande av \xc3\xa5h\xc3\xb6raren.'