b'\n_START_ARTICLE_\nVictor Cousin\n_START_PARAGRAPH_\nVictor Cousin, f\xc3\xb6dd 28 november 1792 i Paris, d\xc3\xb6d 14 januari 1867, var en fransk filosof, politiker och skriftst\xc3\xa4llare, som inf\xc3\xb6rde filosofins historia som disciplin i den franskspr\xc3\xa5kiga v\xc3\xa4rlden.\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nVictor Cousin blev 1812 l\xc3\xa4rare vid \xc3\x89cole Normale Sup\xc3\xa9rieure i Paris och 1816 d\xc3\xa4rtill f\xc3\xb6rel\xc3\xa4sare i filosofi vid Sorbonne. Under en resa till Tyskland 1817 l\xc3\xa4rde han k\xc3\xa4nna detta lands filosofi, och h\xc3\xb6ll f\xc3\xb6rel\xc3\xa4sningar \xc3\xb6ver detta 1818-22 vid Sorbonne och \xc3\x89cole Normale Sup\xc3\xa9rieure. Eftersom han till\xc3\xa4mpade de tyska filosofernas satser p\xc3\xa5 politiska f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llanden, avskedade regeringen honom sistn\xc3\xa4mnda \xc3\xa5r fr\xc3\xa5n hans l\xc3\xa4rartj\xc3\xa4nster. D\xc3\xa4refter sysselsatte han sig med enskild undervisning till 1824, d\xc3\xa5 han f\xc3\xb6retog en ny studieresa till Tyskland. _NEWLINE_\xc3\x85r 1827 \xc3\xa5terfick han sin l\xc3\xa4rostol vid \xc3\x89cole Normale Sup\xc3\xa9rieure och invaldes 1830 i Franska akademien (stol 5) som eftertr\xc3\xa4dare till Joseph Fourier. Efter julirevolutionen sistn\xc3\xa4mnda \xc3\xa5r bel\xc3\xb6nades han med \xc3\xa5tskilliga f\xc3\xb6rtroendeuppdrag och hedersbetygelser. S\xc3\xa5 blev han 1831 medlem av "conseil d\xe2\x80\x99\xc3\xa9tat", 1832 direkt\xc3\xb6r f\xc3\xb6r \xc3\x89cole Normale Sup\xc3\xa9rieure och p\xc3\xa4r av Frankrike samt 1840 undervisningsminister i Thiers\xe2\x80\x99 kabinett, en post han emellertid l\xc3\xa4mnade redan efter n\xc3\xa5gra m\xc3\xa5nader. D\xc3\xa4refter deltog han inte i det offentliga livet f\xc3\xb6rr\xc3\xa4n 1848, d\xc3\xa5 han skrev flera f\xc3\xb6rsvar av regeringen i dess str\xc3\xa4van att lugna och f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttra folket. Fr\xc3\xa5n 1849 till sin d\xc3\xb6d, 14 januari 1867, \xc3\xa4gnade han sig uteslutande \xc3\xa5t studier och skriftst\xc3\xa4llarverksamhet.\n_START_SECTION_\nVerk\n_START_PARAGRAPH_\nHans fr\xc3\xa4msta arbeten, av vilka \xc3\xa5tskilliga r\xc3\xa4knas till den franska litteraturens m\xc3\xa4sterverk, \xc3\xa4r utredningar av Aristoteles metafysik, tolkningar av Blaise Pascal och John Locke, beskrivningar av filosofins historia under modern tid, b\xc3\xb6cker om litter\xc3\xa4ra salonger och l\xc3\xa4rda s\xc3\xa4llskap i Frankrike, och verk om estetik. Dessutom utgav han editioner av Proklos (1820-27) och av Descartes (1826) samt en h\xc3\xb6gt skattad \xc3\xb6vers\xc3\xa4ttning av Platons skrifter (1825-40). Han var \xc3\xa4ven en flitig medarbetare i flera tidskrifter. _NEWLINE_Cousin var i sin ungdom en entusiastisk talare som ryckte ungdomen med sig; men n\xc3\xa4r han efter revolutionen 1830 blivit den officielle ledaren av all filosofisk undervisning i Frankrike, d\xc3\xa4mpades naturligen hans dristighet genom den yttre st\xc3\xa4llningen och d\xc3\xa4rj\xc3\xa4mte genom hans historiska studier. Hans undervisning hade p\xc3\xa5tagligen en historisk pr\xc3\xa4gel, och han kan s\xc3\xa4gas ha inf\xc3\xb6rt filosofins historia i den franska bildningen. _NEWLINE_Hans egna filosofiska \xc3\xa5sikter utgjordes av en eklekticism, i vilken element sammang\xc3\xb6ts fr\xc3\xa5n \xc3\xa4ldre fransk idealism, skottarnas psykologi (Thomas Reid) och tysk metafysik, s\xc3\xa4rskilt Friedrich von Schellings och Hegels, men \xc3\xa4ven Immanuel Kant och Friedrich Heinrich Jacobi. Han grundlade i den franska filosofin en riktning, som brukar kallas den eklektiska skolan och som genom undervisningen vid statens l\xc3\xa4roanstalter l\xc3\xa4nge ut\xc3\xb6vade ett synnerligen starkt inflytande p\xc3\xa5 den franska bildningen.'