b'\n_START_ARTICLE_\nAnne P\xc3\xa9pin\n_START_PARAGRAPH_\nAnne P\xc3\xa9pin, f\xc3\xb6dd p\xc3\xa5 Gor\xc3\xa9e 1747, d\xc3\xb6d d\xc3\xa4r i december 1837, var en fransk-afrikansk signara och aff\xc3\xa4rsidkare.  Hon tillh\xc3\xb6rde de mest ber\xc3\xb6mda afrofranska s\xc3\xa5 kallade signarorna (signara = fr\xc3\xa5n det portugisiska senhora) p\xc3\xa5 \xc3\xb6n Gor\xc3\xa9e utanf\xc3\xb6r Franska Senegal, och k\xc3\xa4nd f\xc3\xb6r sitt f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande med dess guvern\xc3\xb6r Stanislas de Boufflers. Hon var en ledande figur i signarakulturen p\xc3\xa5 Gor\xc3\xa9e och betraktas som en av dess fr\xc3\xa4msta historiska representanter.\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nAnne Pepin var dotter till den franske kirurgen Jean P\xc3\xa9pin och signaran Catherine Baudet och syster till Nicolas Pepin (ca 1744-1815), som sk\xc3\xb6tte en betydande aff\xc3\xa4rsr\xc3\xb6relse. Hon tillh\xc3\xb6rde den afrofranska befolkningen p\xc3\xa5 Gor\xc3\xa9e, en privilegierad kategori i den franska besittningen best\xc3\xa5ende av avkomlingar till franska f\xc3\xa4der och afrikanska m\xc3\xb6drar, som f\xc3\xa5tt egendom p\xc3\xa5 \xc3\xb6n av sina franska f\xc3\xa4der och de franska myndigheterna och som spelade en viktig roll f\xc3\xb6r aff\xc3\xa4rsverksamheten i regionen. Hennes bror l\xc3\xa4t \xc3\xa5r 1774 uppf\xc3\xb6ra det hus som senare blev \xc3\xb6ns slavmuseum, Maison des Esclaves, ett stenhus med lagerlokaler i k\xc3\xa4llaren som f\xc3\xb6rvarade slavar f\xc3\xb6r skeppning i den transatlantiska slavhandeln. _NEWLINE_Hon v\xc3\xa4lkomnade \xc3\xa5r 1786 Stanislas de Boufflers till kolonin och inledde en uppm\xc3\xa4rksammad k\xc3\xa4rleksaff\xc3\xa4r med denne. Under hans tid som guvern\xc3\xb6r (1786-87) stod hon v\xc3\xa4rd f\xc3\xb6r en rad festligheter och festivaler som blev en del av den lokala legendfloran, och han bodde m\xc3\xb6jligen ocks\xc3\xa5 i hennes hus. I likhet med sina syskon och kusiner smugglade hon Gummi arabicum med de franska myndigheternas goda minne.  Pepin \xc3\xa4gnade sig \xc3\xa5t fastighetsaff\xc3\xa4rer och \xc3\xa4gde ett flertal hus p\xc3\xa5 \xc3\xb6n. D\xc3\xa5 dessa hus, i likhet med de flesta av Gor\xc3\xa9es signarahus av samma slag, var utrustade med lagerlokaler f\xc3\xb6r varor och slavar i k\xc3\xa4llaren, \xc3\xa4r det antagligt att hennes aff\xc3\xa4rer till stor del \xc3\xa4ven bestod av slavhandel, n\xc3\xa5got den afrofranska eliten p\xc3\xa5 Gor\xc3\xa9e levde gott p\xc3\xa5. Gor\xc3\xa9es och signarornas historia \xc3\xa4r dock diffus och d\xc3\xa5ligt utforskad. 1817 gjorde hon en aff\xc3\xa4r med de franska myndigheterna, som hon hyrde ut byggnader \xc3\xa5t, och i geng\xc3\xa4ld tillerk\xc3\xa4ndes ytterligare mark p\xc3\xa5 villkor att hon bebyggde det, n\xc3\xa5got som var vanligt. Hon l\xc3\xa4t uppf\xc3\xb6ra ett hus i blandad provensalsk-italiensk stil p\xc3\xa5 \xc3\xb6n som kom att bli ber\xc3\xb6mt. _NEWLINE_Anne P\xc3\xa9pin ska inte sammanblandas med sin brorsdotter Anna Colas P\xc3\xa9pin, som \xc3\xa5r 1846 hade en liknande k\xc3\xa4rleksaff\xc3\xa4r med Fran\xc3\xa7ois av Orl\xc3\xa9ans, prins av Joinville under hans bes\xc3\xb6k i Senegal. Anna Colas P\xc3\xa9pin blev i sin tur mor till Mary de Saint-Jean (1815-1853), gift med Barth\xc3\xa9l\xc3\xa9my Durand Valantin (1806-1864), som 1848 Senegals f\xc3\xb6rsta valda representant till det franska parlamentet, och stod modell f\xc3\xb6r en ber\xc3\xb6md tavla av Edward Augustus Nousveaux.'