b'\n_START_ARTICLE_\nJohan II Kasimir\n_START_PARAGRAPH_\nJohan II Kasimir Vasa (polska Jan II Kazimierz), f\xc3\xb6dd 22 mars 1609 i Krak\xc3\xb3w, d\xc3\xb6d 16 december 1672 i Nevers i Frankrike, var kung av Polen 1648-1668. Han var son till Sigismund III Vasa och dennes andra gem\xc3\xa5l Konstantia av Steiermark. _NEWLINE_Liksom fadern, som varit kung \xc3\xa4ven \xc3\xb6ver Sverige, och bror Vladislav gjorde Johan Kasimir anspr\xc3\xa5k p\xc3\xa5 den svenska tronen. I freden i Oliwa avsade han sig dessa anspr\xc3\xa5k.\n_START_SECTION_\nKardinal\n_START_PARAGRAPH_\nEfter att ha deltagit i preussiska f\xc3\xa4ltt\xc3\xa5get 1629 och i det ryska 1633 gav han sig 1638 mot sin broder kung Vladislavs vilja ut p\xc3\xa5 en resa till Spanien, men p\xc3\xa5 v\xc3\xa4gen uppsnappades och f\xc3\xa4ngslades han av franska regeringen, som d\xc3\xa4rmed tog h\xc3\xa4mnd p\xc3\xa5 det polska kungahuset f\xc3\xb6r dess habsburgska sympatier. F\xc3\xb6rst 1640 \xc3\xa5terfick han friheten. Under f\xc3\xa4ngelsetiden (liksom tidigare) utsatt f\xc3\xb6r stark p\xc3\xa5verkan av jesuiterna, ingick han 1643 (i Loreto) som novis i deras orden, ett steg, som beredde kung Vladislav stora bekymmer. _NEWLINE_Bel\xc3\xb6nad av p\xc3\xa5ven med utn\xc3\xa4mning till kardinal 1646, men \xc3\xa5 andra sidan p\xc3\xa5verkad av broderns fortsatta f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llningar, uttr\xc3\xa4dde han vid novitiatstidens slut (1646) ur orden. Sedan han kommit i tvist med p\xc3\xa5ven i vissa titelfr\xc3\xa5gor och genom en brorsons bortg\xc3\xa5ng f\xc3\xa5tt st\xc3\xb6rre utsikter till polska tronen, lade han ner kardinalsv\xc3\xa4rdigheten (1647) och n\xc3\xa5ddes kort d\xc3\xa4refter av budskapet om Vladislavs d\xc3\xb6d (1648). Vid det f\xc3\xb6ljande kungavalet, som inf\xc3\xb6ll samtidigt med den upproriske kosackhetmanen Bogdan Chmielnickis f\xc3\xb6rsta triumfer, utgick han segrande ur t\xc3\xa4vlan med sin bror Karl och vann kronan p\xc3\xa5 samma villkor som tidigare Vladislav, vars \xc3\xa4nka (Marie Louise av Gonzaga-Nevers) han gifte sig med.\n_START_SECTION_\nKung\n_START_PARAGRAPH_\nJohan Kasimirs f\xc3\xb6ljande regering fylldes i b\xc3\xb6rjan av det ideligen \xc3\xa5ter uppblossande kosack- och tatarkriget, som slutligen genom Lillrysslands underkastelse under tsar Aleksej Michajlovitj (1654) vidgades till en kamp mellan Polen och Ryssland. Redan dessf\xc3\xb6rinnan hade den b\xc3\xb6rjande inre uppl\xc3\xb6sningen tagit sig farliga uttryck (underkanslern Radziejowskis intriger, domf\xc3\xa4llande och flykt till Sverige 1651; det f\xc3\xb6rsta liberum veto i sammanhang d\xc3\xa4rmed 1652). Vid Karl X Gustavs ingripande i den \xc3\xb6steuropeiska krisen 1655 (Karl X Gustavs polska krig) tycktes Polen s\xc3\xb6nderfalla redan vid det f\xc3\xb6rsta h\xc3\xa4ftiga anfallet, och kungaparet m\xc3\xa5ste vika undan f\xc3\xb6r det svenska infallet till Schlesien. _NEWLINE_Krisen f\xc3\xb6rv\xc3\xa4rrades ytterligare genom den preussiske vasallhertigens ("den store kurfurstens") avfall, och d\xc3\xa5 Johan Kasimir, uppmuntrad av den energiska drottningen, f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte samla rikets krafter mot de b\xc3\xa5da inkr\xc3\xa4ktarna, f\xc3\xb6rlorade han mot dem tredagarsslaget vid Warszawa i juli 1656). \xc3\x84ven om han snart fick \xc3\xa4nnu en fiende i fursten av Siebenburgen, Georg II Rakoczy, som framst\xc3\xa4llde anspr\xc3\xa5k p\xc3\xa5 hans krona, l\xc3\xa4ttades \xc3\xa5 andra sidan hans bekymmer genom Danmarks, Hollands, Rysslands och kejsarens ingripande mot Sverige och genom den visserligen dyrk\xc3\xb6pta f\xc3\xb6rsoningen med den store kurfursten, som han m\xc3\xa5ste l\xc3\xb6sa fr\xc3\xa5n l\xc3\xa4nsbandet (1657). Vid fredsuppg\xc3\xb6relsen i Oliva 1660, som gjorde slut p\xc3\xa5 Polens livl\xc3\xa4ndska anspr\xc3\xa5k, m\xc3\xa5ste Johan f\xc3\xb6r egen del avst\xc3\xa5 fr\xc3\xa5n anspr\xc3\xa5ken p\xc3\xa5 Sveriges krona, \xc3\xa4ven om han (utom i korrespondensen med Sverige) fortfarande skulle f\xc3\xa5 anv\xc3\xa4nda den svenska kungatiteln. _NEWLINE_Kriget med Ryssland fortsatte alltj\xc3\xa4mt med skiftande vapenlycka, och Johan Kasimir deltog sj\xc3\xa4lv i f\xc3\xa4ltt\xc3\xa5gen; f\xc3\xb6rst 1667 sl\xc3\xb6ts stillest\xc3\xa5ndet i Andrussov, som l\xc3\xa4mnade omr\xc3\xa5dena \xc3\xb6ster om Dnepr i tsarens v\xc3\xa5ld. Johan Kasimirs senare regering fylldes av inre partisplittring, s\xc3\xa4rskilt i sammanhang med f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k att med fransk hj\xc3\xa4lp st\xc3\xa4rka den polska kungamakten genom att v\xc3\xa4lja en fransk prins till tronf\xc3\xb6ljare. \xc3\x84ven om Johan Kasimir i ett ber\xc3\xb6mt tal till riksdagen i juni 1661 framst\xc3\xa4llde detta som dikterad av omsorg om det inre lugnet v\xc3\xa4ckte dock tanken p\xc3\xa5 ett kungaval vivente rege ("under kungens livstid") skarp opposition av stormarskalken Jerzy Lubomirski och en stor del av adeln. _NEWLINE_P\xc3\xa5 b\xc3\xa5da sidor stod man f\xc3\xa4rdig att dra in utl\xc3\xa4ndska makter (i hovpartiets intresse \xc3\xa4ven Sverige) i det 1665 utbrytande inb\xc3\xb6rdeskriget. Johan Kasimir led mot de upproriska en sv\xc3\xa5r motg\xc3\xa5ng (juli 1666) och m\xc3\xa5ste i allt v\xc3\xa4sentligt ge efter f\xc3\xb6r deras fordringar, s\xc3\xa4rskilt ocks\xc3\xa5 betr\xc3\xa4ffande adelns fria valr\xc3\xa4tt. Lubomirski dog kort d\xc3\xa4refter (januari 1667), \xc3\xb6vergiven av sina anh\xc3\xa4ngare. Ludvig XIV ans\xc3\xa5g sig dock inte av denna uppg\xc3\xb6relse f\xc3\xb6rhindrad att forts\xc3\xa4tta sina p\xc3\xa5tryckningsf\xc3\xb6rs\xc3\xb6k i Warszava, men f\xc3\xb6r Johan Kasimir framstod en abdikation som enda medlet att f\xc3\xb6rena ordh\xc3\xa5llighet gentemot adeln med (mera l\xc3\xb6nande) eftergivenhet f\xc3\xb6r de franska lockelserna. _NEWLINE_Innan denna plan blivit f\xc3\xb6rverkligad, hade drottningen avlidit (april 1667), till det sista outtr\xc3\xb6ttlig i det franska partiets intresse. St\xc3\xa4lld inf\xc3\xb6r nya yttre sv\xc3\xa5righeter (kosackhetmanen Petro Dorosjenkos f\xc3\xb6rbund med sultanen och det polsk-turkiska krigets utbrott 1667) och genom sina fortsatta franska f\xc3\xb6rbindelser ber\xc3\xb6vad sista resten av sina unders\xc3\xa5tars f\xc3\xb6rtroende, som i st\xc3\xa4llet allt mer sk\xc3\xa4nktes \xc3\xa5t den nye, kronhetmanen Johan Sobieski, fann Johan Kasimir tiden vara inne att inf\xc3\xb6r den till riksdag samlade adeln abdikera (16 september 1668). Vasa\xc3\xa4ttens styre i Polen gick tillbaka till Sigismund och Johan II Kasimir var den siste Vasakungen i Polen.\n_START_SECTION_\nSenare liv\n_START_PARAGRAPH_\nEfter att till juli 1669 ha uppeh\xc3\xa5llit sig i Polen som fransk pension\xc3\xa4r valde han frivilligt Frankrike till sitt andra hemland, d\xc3\xa4r han (bosatt i S:t Germain des Pr\xc3\xa9s) fick den formella titeln abbot och erh\xc3\xb6ll ett rikligt underh\xc3\xa5ll, men under sin \xc3\xa5terst\xc3\xa5ende mellan andakts\xc3\xb6vningar och n\xc3\xb6jen delade tillvaro inte spelade n\xc3\xa5gon som helst politisk roll. Gift 1672 med Claudine Fran\xc3\xa7oise Mignot._NEWLINE_Johan II Kasimir har \xc3\xa4ven en minnestavla p\xc3\xa5 polska och franska i Notre Dame de Paris._NEWLINE_Med Johan Kasimirs d\xc3\xb6d 1672 utslocknade Vasa\xc3\xa4tten p\xc3\xa5 manslinjen, \xc3\xb6ver Johan Kasimirs regentg\xc3\xa4rning och personlighet f\xc3\xa4llde senare tids polska historieskrivning en str\xc3\xa4ng dom, som samtidigt skarpt framh\xc3\xa4vde drottningens riksf\xc3\xb6rd\xc3\xa4rvliga korruptionspolitik.'