b'\n_START_ARTICLE_\nStrandg\xc3\xa5rd\n_START_PARAGRAPH_\nStrandg\xc3\xa5rd (finska: Rantakartano) \xc3\xa4r en herrg\xc3\xa5rd och tidigare kungsg\xc3\xa5rd i Rantasalmi kommun i landskapet S\xc3\xb6dra Savolax i \xc3\xb6stra Finland.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nStrandg\xc3\xa5rd anlades som kungsg\xc3\xa5rd och kan dokumenteras till 1500-talets f\xc3\xb6rsta h\xc3\xa4lft. Den \xc3\xa4r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen n\xc3\xa4mnd 1538 som en f\xc3\xb6rl\xc3\xa4ning till en Tomas Uttermark, och 1550 som bostad f\xc3\xb6r l\xc3\xa4nsmannen Hartvig Sigfridsson. \xc3\x85r 1556 \xc3\xb6vergick rollen som kungsg\xc3\xa5rd till Lankila g\xc3\xa5rd (i \xc3\xa4ldre tid kallad Kauppilanpelto)._NEWLINE_P\xc3\xa5 Strandg\xc3\xa5rds marker anlades senast p\xc3\xa5 1560-talet ett bruk f\xc3\xb6r salpetertillverkning, en verksamhet som p\xc3\xa5gick \xc3\xa5tminstone till 1640-talet. Till g\xc3\xa5rdens \xc3\xa4gor h\xc3\xb6rde redan fr\xc3\xa5n tiden som kungsg\xc3\xa5rd \xc3\xa4ven en utg\xc3\xa5rd i Hein\xc3\xa4vesi, kallad Papinniemi. Papinniemi blev egen herrg\xc3\xa5rd p\xc3\xa5 1770-talet, d\xc3\xa5 \xc3\xa4garen f\xc3\xa4nrik Johan (Johansson) Kyander anlade en st\xc3\xb6rre byggnad och valde att flytta till denna ist\xc3\xa4llet. Papinniemi blev efter storskiftet 1804 officiellt godsets huvudg\xc3\xa5rd och Strandg\xc3\xa5rd d\xc3\xa4rmed utg\xc3\xa5rd. \xc3\x84gorna delades genom arvskifte 1840. Papinniemi blev efter den nya gr\xc3\xa4nsdragningen vid Finska vinterkrigets fredsslut 1940 den plats d\xc3\xa4r Valamo nya kloster anlades, efter att det gamla klostret p\xc3\xa5 en \xc3\xb6 i sj\xc3\xb6n Ladoga hamnat p\xc3\xa5 den sovjetiska sidan. Papinniemis herrg\xc3\xa5rdsbyggnad, som p\xc3\xa5 senare \xc3\xa5r l\xc3\xa4nge st\xc3\xa5tt oanv\xc3\xa4nd, f\xc3\xb6rst\xc3\xb6rdes i en brand 2011._NEWLINE_P\xc3\xa5 1800-talet var Strandg\xc3\xa5rds areal 280 hektar (1859) och hade fem underlydande torp (1830), medan Papinniemis \xc3\xa4gor omkring 1830 omfattade 1 806 hektar och 30 torp.\n_START_SECTION_\nByggnaden\n_START_PARAGRAPH_\nStrandg\xc3\xa5rd \xc3\xa4r till sin grundstruktur typisk f\xc3\xb6r de sm\xc3\xa5 rusth\xc3\xa5llen och herrg\xc3\xa5rdarna i \xc3\xb6stra Finland. De f\xc3\xb6refaller utan undantag ha varit timrade env\xc3\xa5ningsbyggnader, med eller utan stengrund. Byggnadernas vidd varierade f\xc3\xb6ga, fasaderna hade plats f\xc3\xb6r omkring sju f\xc3\xb6nster- och d\xc3\xb6rr\xc3\xb6ppningar och var f\xc3\xb6rsedda med tv\xc3\xa5 enkla ing\xc3\xa5ngar med f\xc3\xb6rstugor som ofta i n\xc3\xa5got f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndrad form \xc3\xb6verlevt in i modern tid. F\xc3\xb6rst under 1800-talet fick de flesta av dessa byggnader ett utseende som vi idag f\xc3\xb6rknippar med herrg\xc3\xa5rdar, ofta genom till\xc3\xa4gg av verandor samt helt eller delvis en andra v\xc3\xa5ning. Strandg\xc3\xa5rds huvudbyggnads nuvarande form \xc3\xa4r resultatet av en ombyggnad p\xc3\xa5 1910-talet i finsk jugendstil.\n_START_SECTION_\n\xc3\x84gare\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1640-talet n\xc3\xa4r tiden som salpetersbruk upph\xc3\xb6rde \xc3\xb6vergick Strandg\xc3\xa5rd i Erik S\xc3\xb6lfverarms \xc3\xa4go, och \xc3\xa4rvdes av hans son Johan Adolf S\xc3\xb6lfverarm 1671. D\xc3\xa5 denne dog barnl\xc3\xb6s \xc3\xa4rvdes g\xc3\xa5rden i sin tur av hustrun Helena Kyander, och genom hennes andra \xc3\xa4ktenskap var Strandg\xc3\xa5rd en tid i Karl Gustav Sv\xc3\xa4rdfelts \xc3\xa4go. N\xc3\xa4r \xc3\xa4ven denne dog barnl\xc3\xb6s 1710, f\xc3\xb6rv\xc3\xa4rvades g\xc3\xa5rden av pastorn Johan Kyander, bror till \xc3\xa4nkan, vilken \xc3\xa4ven \xc3\xa4gde g\xc3\xa5rdarna Kolkonhovi och Tornioniemi. Strandg\xc3\xa5rd f\xc3\xb6rblev i sl\xc3\xa4kten Kyanders \xc3\xa4go fram till 1860-talet, och den tidigare utg\xc3\xa5rden Papinniemi - fr\xc3\xa5n 1804 huvudg\xc3\xa5rd - ytterligare ett par \xc3\xa5rtionden. D\xc3\xa4refter har Strandg\xc3\xa5rd \xc3\xa4gts av sl\xc3\xa4kterna Taskinen och Paunonen.'