b'\n_START_ARTICLE_\nLiturgiska striden\n_START_PARAGRAPH_\nLiturgiska striden kallas de 20-\xc3\xa5riga stridigheter (1574\xe2\x80\x931593) ang\xc3\xa5ende den svenska kyrkans bek\xc3\xa4nnelse och religionsbruk, som framkallades av kung Johan III:s f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k att tvinga kyrkan att inta en f\xc3\xb6rmedlande st\xc3\xa5ndpunkt mellan katolicismen och de protestantiska meningsriktningarna genom fasth\xc3\xa5llande av endast s\xc3\xa5 mycket i l\xc3\xa4ra och kult, som kunde anses grundat omedelbart i Guds ord eller de \xc3\xa4ldste kyrkof\xc3\xa4dernas skrifter.\n_START_SECTION_\nBakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nId\xc3\xa9n om de olika kristna kyrkornas sammanslutning hade redan tidigare framtr\xc3\xa4tt utomlands och d\xc3\xa4r haft sin mest framst\xc3\xa5ende f\xc3\xb6respr\xc3\xa5kare i den nederl\xc3\xa4ndske teologen Georg Cassander (d\xc3\xb6d 1566). Johan III hade genom sina teologiska studier under f\xc3\xa4ngelsetiden p\xc3\xa5 Gripsholm (1563\xe2\x80\x931567) gjort sig f\xc3\xb6rtrogen med samma tanke, och han fick i sin sekreterare Petrus Fecht en god medhj\xc3\xa4lpare vid str\xc3\xa4vandet att \xc3\xa5terst\xc3\xa4lla "den f\xc3\xb6rsta kyrkans apostoliska och katolska tro"._NEWLINE_Det b\xc3\xb6rjade med att kungen vid en riksdag 1574, trots framf\xc3\xb6rda inv\xc3\xa4ndningar, fastst\xc3\xa4llde ett antal mindre f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llningsregler r\xc3\xb6rande gudstj\xc3\xa4nsten, och 1575 fick han kyrkans fr\xc3\xa4msta m\xc3\xa4n att anta den "nya ordinantian" (Nova Ordinantia), som i flera punkter \xc3\xa4ven inneh\xc3\xb6ll l\xc3\xa4rosatser, annorlunda \xc3\xa4n vad som kort d\xc3\xa4refter g\xc3\xa4llde som ensamt renl\xc3\xa4rig lutherdom. Teologerna fr\xc3\xa5n Uppsala fick avge ett s\xc3\xa4rskilt utl\xc3\xa5tande \xc3\xb6ver denna ordinantia: de ans\xc3\xa5g att den inneh\xc3\xb6ll kyrkans godk\xc3\xa4nda l\xc3\xa4ra, "allenast den r\xc3\xa4tt f\xc3\xb6rstodes", samt att de d\xc3\xa4ri f\xc3\xb6reskrivna ceremonierna v\xc3\xa4l kunde accepteras, "s\xc3\xa5vida det ej v\xc3\xa4ckte f\xc3\xb6rargelse". Samma \xc3\xa5r godk\xc3\xa4ndes stadgan villkorligt \xc3\xa4ven av de pr\xc3\xa4ster, som sammantr\xc3\xa4ffat, d\xc3\xa5 \xc3\xa4rkebiskop Laurentius Petri Gothus, biskoparna i Link\xc3\xb6ping och V\xc3\xa4ster\xc3\xa5s vigdes till sina \xc3\xa4mbeten._NEWLINE_\xc3\x85r 1576 br\xc3\xb6t schismen ut fullst\xc3\xa4ndigt, sedan kungen i b\xc3\xb6rjan av samma \xc3\xa5r l\xc3\xa5tit trycka och sprida en ny gudstj\xc3\xa4nstordning, Liturgia Svecan\xc3\xa6 Ecclesi\xc3\xa6 catholic\xc3\xa6 & orthodox\xc3\xa6 conformia, den s\xc3\xa5 kallade liturgien. P\xc3\xa5 grund av f\xc3\xa4rgen p\xc3\xa5 de tryckta exemplarens band kom den att kallas R\xc3\xb6dboken (Idag skrivs den ofta som \xe2\x80\x9dR\xc3\xb6da boken\xe2\x80\x9d). Den hade han sj\xc3\xa4lv tillsammans med Fecht skrivit. (Bokens titel och f\xc3\xb6retal samt f\xc3\xb6reskrifterna f\xc3\xb6r pr\xc3\xa4sten, randanm\xc3\xa4rkningar och noter \xc3\xa4r skrivna p\xc3\xa5 latin, men sj\xc3\xa4lva liturgin \xc3\xa4r skriven p\xc3\xa5 b\xc3\xa5de latin och svenska.) Denna m\xc3\xa4ssordning skilde sig fr\xc3\xa5n den \xc3\xb6vriga, mindre ceremoniella "Svenska m\xc3\xa4ssan" genom att omedelbart uppta en stor del av den romerska m\xc3\xa4ssans inneh\xc3\xa5ll. Korstecken, bugningar och altarkyssningar, som ans\xc3\xa5gs anst\xc3\xb6tliga f\xc3\xb6r protestantiska \xc3\xb6gon var dock borttagna. Det var om denna gudstj\xc3\xa4nstordning, som kampen d\xc3\xa4refter huvudsakligen f\xc3\xb6rdes; d\xc3\xa4rav \xc3\xa4ven sj\xc3\xa4lva namnet p\xc3\xa5 striden, vars inneh\xc3\xa5ll likv\xc3\xa4l under n\xc3\xa5gra \xc3\xa5r (1576\xe2\x80\x931580) blev av vida st\xc3\xb6rre betydelse genom Johans samtidigt f\xc3\xb6rda underhandlingar om ett direkt n\xc3\xa4rmande till romerska kyrkan.\n_START_SECTION_\nMotst\xc3\xa5nd\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb6rsta motst\xc3\xa5ndet mot "nya ordinantian" och liturgin kom fr\xc3\xa5n brodern hertig Karl. Han uttalade sig fr\xc3\xa5n b\xc3\xb6rjan best\xc3\xa4mt f\xc3\xb6r bibeh\xc3\xa5llande av de under Gustav Vasas tid inf\xc3\xb6rda kyrkobruken. Senare, i september 1576, f\xc3\xb6rklarade sig \xc3\xa4ven hertigd\xc3\xb6mets inv\xc3\xa5nare vilja h\xc3\xa5lla fast vid dem. Samtidigt b\xc3\xb6rjade oron m\xc3\xa4rkas i huvudstaden. Stockholms kyrkoherde, Olaus Petri Medelpadius, rektorn vid stadens skola, Abrahamus Andreae Angermannus, och tv\xc3\xa5 kaplaner sattes 7 september ur tj\xc3\xa4nstg\xc3\xb6ring f\xc3\xb6r sin v\xc3\xa4gran att iaktta den nya ordningen. D\xc3\xa5 de inte gav efter, utan tv\xc3\xa4rtom avgav en skriftlig inv\xc3\xa4ndning mot liturgin, f\xc3\xb6rflyttades Olaus Petri till domprost i Uppsala och Abrahamus till predikant i \xc3\x96regrund, b\xc3\xa5da under \xc3\xa4rkebiskopens s\xc3\xa4rskilda uppsikt. Av de b\xc3\xa5da kaplanerna flydde den ene, Petrus Erici, till hertig Karl; den andre fick stanna i Stockholm p\xc3\xa5 grund av sin h\xc3\xb6ga \xc3\xa5lder.\n_START_SECTION_\nStriden h\xc3\xa5rdnar\n_START_PARAGRAPH_\nVid jultiden 1576 flammade striden upp i Uppsala, d\xc3\xa4r \xc3\xa4rkebiskop Laurentius f\xc3\xb6rbj\xc3\xb6d den nye domprosten och professorn Petrus Jonae, vilka upptr\xc3\xa4dde med h\xc3\xa4ftiga predikningar, att ut\xc3\xb6va pr\xc3\xa4st\xc3\xa4mbetet. I januari 1577 kallades Petrus Jonae och hans \xc3\xa4mbetsbroder Olaus Luth av kungen till Stockholm. Religionssamtal \xc3\xa4gde rum, varvid jesuiten Laurentius Norvegus ("Klosterlasse") f\xc3\xb6rde liturgins talan. Men de b\xc3\xa5da m\xc3\xa4nnen vidh\xc3\xb6ll sina protester, och domprosten i V\xc3\xa4ster\xc3\xa5s, Salomon Birgeri, som f\xc3\xb6rm\xc3\xa5tts underst\xc3\xb6dja liturgin och f\xc3\xb6rordnats att tj\xc3\xa4nstg\xc3\xb6ra i Stockholm, ansl\xc3\xb6t sig till motst\xc3\xa5ndet. Emellertid l\xc3\xa4t kungen underhandla i landsorterna om liturgins erk\xc3\xa4nnande. Och d\xc3\xa5 en till Stockholm utlyst riksdag skulle avhandla fr\xc3\xa5gan, f\xc3\xb6rdes Uppsalaprofessorerna bort i f\xc3\xb6rvar till Svartsj\xc3\xb6, Salomo Birgeri samt Olaus Petri och Abrahamus Angermannus, vilka senare fortfarande visade sig omedg\xc3\xb6rliga, till g\xc3\xa5rden H\xc3\xa4ringe i S\xc3\xb6dert\xc3\xb6rn. Vid st\xc3\xa4ndernas sammantr\xc3\xa4de l\xc3\xa4mnade de v\xc3\xa4rldsliga st\xc3\xa5nden genast sitt bifall till den nya m\xc3\xa4ssordningen (11 februari). Pr\xc3\xa4sterskapet undertecknade d\xc3\xa4remot f\xc3\xb6rst fem dagar senare sitt medgivande, efter ett ih\xc3\xa4rdigt motst\xc3\xa5nd av Link\xc3\xb6pingsbiskopen Martinus Olai Gestricius och med h\xc3\xa4nvisning till en i konflikten avkr\xc3\xa4vd f\xc3\xb6rklaring \xc3\xb6ver den omtvistade boken. D\xc3\xa4refter \xc3\xa5terh\xc3\xa4mtades f\xc3\xa5ngarna, men kunde inte heller nu f\xc3\xb6rm\xc3\xa5s till eftergift. De b\xc3\xa5da professorerna fick d\xc3\xa5 \xc3\xa5terv\xc3\xa4nda till Uppsala; Abrahamus Angermannus skickades som kyrkoherde till Saltvik p\xc3\xa5 \xc3\x85land, och Olaus Petri fick sl\xc3\xa5 sig ned p\xc3\xa5 en sin g\xc3\xa5rd i Roslagen. Salomo Birgeri h\xc3\xb6lls \xc3\xa4nnu n\xc3\xa5gon tid f\xc3\xa5ngen och fick d\xc3\xa4refter \xc3\xa5terg\xc3\xa5 till sin befattning i V\xc3\xa4ster\xc3\xa5s._NEWLINE_Trots det genomdrivna beslutet m\xc3\xa4rktes dock inte \xe2\x80\x93 utom i V\xc3\xa4sterg\xc3\xb6tland \xe2\x80\x93 n\xc3\xa5gon betydande entusiasm f\xc3\xb6r liturgins verkliga inf\xc3\xb6rande, och allra minst kom detta i fr\xc3\xa5ga i Link\xc3\xb6pings stift, d\xc3\xa4r biskop Martin var den styrande, eller i Str\xc3\xa4ngn\xc3\xa4s stift, d\xc3\xa4r hertig Karls vilja var avg\xc3\xb6rande. Den omst\xc3\xa4ndigheten, att de till Sverige inkomna jesuiterna upptr\xc3\xa4dde alltmera \xc3\xb6ppet, bidrog snart att \xc3\xb6ppna \xc3\xb6gonen p\xc3\xa5 m\xc3\xa5nga, som visat sig undfallande, och sj\xc3\xa4lve \xc3\xa4rkebiskop Laurentius Petri (d\xc3\xb6d 12 februari 1579) v\xc3\xa4nde sig under sitt sista levnads\xc3\xa5r mot den vidtagna f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringen.\n_START_SECTION_\nKampen forts\xc3\xa4tter\n_START_PARAGRAPH_\nSedan f\xc3\xb6rhoppningen om en \xc3\xb6verenskommelse med p\xc3\xa5ven g\xc3\xa5tt om intet 1580, blev kung Johan mera v\xc3\xa5ldsam i f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ket att genomdriva sin vilja, medan \xc3\xa5ter hertig Karl b\xc3\xb6rjade att \xc3\xb6ppet trotsa den. Kungen befallde sina fogdar att undanh\xc3\xa5lla inkomsterna f\xc3\xb6r de pr\xc3\xa4ster, som v\xc3\xa4grade att f\xc3\xb6lja liturgin. Biskop Martinus i Link\xc3\xb6ping avsattes, men uts\xc3\xa5gs till kyrkoherde i Nyk\xc3\xb6ping av hertig Karl, som vid samma tid \xc3\xa4ven utn\xc3\xa4mnde den avsatte kyrkoherden i Vadstena Jesper Marci till superintendent \xc3\xb6ver V\xc3\xa4rmland samt Vadsbo och Valla h\xc3\xa4rad. Petrus Jonae kastades 1581 i f\xc3\xa4ngelse, och Abraham Angermannus, som en tid h\xc3\xa5llits f\xc3\xa5ngen p\xc3\xa5 \xc3\x85bo slott, hotades \xc3\xa5terigen av f\xc3\xa5ngenskap, men b\xc3\xa5da lyckades fly till hertigen. P\xc3\xa5 riksdagen i Stockholm 1582 l\xc3\xa4t Johan pr\xc3\xa4sterna stadf\xc3\xa4sta kyrkoordinantian 1575 och f\xc3\xb6rklara sig frivilligt samtycka till liturgins inf\xc3\xb6rande i alla f\xc3\xb6rsamlingar i riket. \xc3\x85r 1583 var alla rikets biskopar, utom den i Str\xc3\xa4ngn\xc3\xa4s, samlade vid \xc3\xa4rkebiskop Andreas Laurentii Bj\xc3\xb6rnrams vigning och f\xc3\xb6rband sig d\xc3\xa5 till den liturgiska reformens fullst\xc3\xa4ndiga genomf\xc3\xb6rande.\n_START_SECTION_\nSlutet p\xc3\xa5 striden\n_START_PARAGRAPH_\nHertig Karl l\xc3\xa4t, efter Martinus Olai d\xc3\xb6d 1585, v\xc3\xa4lja Petrus Jon\xc3\xa6 Helsingus (1586) till biskop i Str\xc3\xa4ngn\xc3\xa4s stift. I maj samma \xc3\xa5r utf\xc3\xa4rdade han \xc3\x96rebro artiklar, i vilka det bl. a. framh\xc3\xb6lls, att endast de ceremonier i kyrkotj\xc3\xa4nsten skulle g\xc3\xa4lla, som pr\xc3\xa4sterskapet godk\xc3\xa4nt i Uppsala 1572. Vid den f\xc3\xb6rlikning emellan konungen och hertigen, som stadf\xc3\xa4stes i Vadstena 1587, h\xc3\xa4nsk\xc3\xb6ts den religi\xc3\xb6sa stridsfr\xc3\xa5gan till ett blivande kyrkom\xc3\xb6te; men redan samma \xc3\xa5r l\xc3\xa4t Karl Str\xc3\xa4ngn\xc3\xa4s stifts pr\xc3\xa4sterskap f\xc3\xb6rklara liturgien b\xc3\xa5de on\xc3\xb6dig och skadlig. Denna f\xc3\xb6rklaring bitr\xc3\xa4ddes av det \xc3\xb6vriga pr\xc3\xa4sterskapet i hertigd\xc3\xb6met. Med hj\xc3\xa4lp av Abrahamus Angermannus visade hertigen f\xc3\xb6rkastelsedomar \xc3\xb6ver konungens \xc3\xa4lsklingsverk fr\xc3\xa5n fyra tyska teologiska fakulteter._NEWLINE_Johan rasade och f\xc3\xb6rkunnade i ett av kraftord fyllt \xc3\xb6ppet brev fredl\xc3\xb6shet \xc3\xb6ver hertigd\xc3\xb6mets pr\xc3\xa4sterskap 1588. Kungen lyckades ocks\xc3\xa5 f\xc3\xb6rm\xc3\xa5 pr\xc3\xa4sterna i n\xc3\xa5gra andra landsdelar att upps\xc3\xa4ga all gemenskap med hertigd\xc3\xb6mets andlige; men \xc3\xa5 andra sidan gjordes fr\xc3\xa5n flera h\xc3\xa5ll p\xc3\xa5minnelser om det tillt\xc3\xa4nkta kyrkom\xc3\xb6tet, och \xc3\xa4ven r\xc3\xa5det yrkade 1589 p\xc3\xa5, att ett s\xc3\xa5dant borde sammankallas. F\xc3\xb6r sin v\xc3\xa4gran att erk\xc3\xa4nna liturgien f\xc3\xa4ngslades samma \xc3\xa5r de tre l\xc3\xa4rarna vid kollegiet i Stockholm Ericus Jacobi Skinnerus, Nicolaus Olai Bothniensis och Petrus Kenicius, den till konungens motst\xc3\xa5ndare \xc3\xb6verg\xc3\xa5ngna skolrektorn Ericus Olai Schepperus m. fl. Men under den sjukdom, som f\xc3\xb6regick kungens d\xc3\xb6d 1592, mildrades hans sinne, och d\xc3\xa5 pr\xc3\xa4sterskapet \xc3\xa4ven i det f\xc3\xb6r liturgien mest undfallande stiftet (V\xc3\xa4xj\xc3\xb6) s\xc3\xb6kt frihet fr\xc3\xa5n att f\xc3\xb6lja den, f\xc3\xb6rklarade Johan sig icke vilja vara "deras samvetens konung". 1593 slutade hela striden genom det definitiva ordnandet av svenska kyrkans f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llanden, som \xc3\xa4gde rum p\xc3\xa5 Uppsala m\xc3\xb6te.'