b'\n_START_ARTICLE_\nDas Ende einer Welt\n_START_PARAGRAPH_\nDas Ende einer Welt (Ett v\xc3\xa4rldsslut eller Slutet p\xc3\xa5 en v\xc3\xa4rld) \xc3\xa4r en radioopera i tv\xc3\xa5 akter med prolog och epilog med musik av Hans Werner Henze och libretto av Wolfgang Hildesheimer efter novellen med samma namn fr\xc3\xa5n hans samling Lieblose Legenden (1952).\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nVerket har form av en traditionell nummeropera med aria, rondo, barcaroll och cabaletta. Henzes parodiska karakt\xc3\xa4rer understryks i musiken medelst s\xc3\xa5dana ovanliga instrument s\xc3\xa5som dragspel, okarina, en oktett av jazztrumpeter, tromboner och elgitarr, men \xc3\xa4ven med bisarra ljudeffekter p\xc3\xa5 tre f\xc3\xb6rinspelade band. De flesta av dessa ovanliga instrument, liksom musikbanden, tog Henze bort i den reviderade och f\xc3\xb6rkortade scenversionen av \xc3\xa5r 1965._NEWLINE_Operan hade premi\xc3\xa4r den 4 december 1953 p\xc3\xa5 Nordwestdeutscher Rundfunk i Hamburg. Scenversionen hade premi\xc3\xa4r den 30 november 1965 i Frankfurt am Main.\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 en konstgjord \xc3\xb6 i den venetianska lagunen bor den rike amerikanskf\xc3\xb6dde markisen Montetristo. Han har samlat en skara g\xc3\xa4ster f\xc3\xb6r en storslagen fest. D\xc3\xa5 en fl\xc3\xb6jtist spelar en pastisch p\xc3\xa5 en sonat fr\xc3\xa5n 1700-talet b\xc3\xb6rjar huset rasa samman och \xc3\xb6n sakta att sjunka ner i havet. Men g\xc3\xa4sterna \xc3\xa4r antingen f\xc3\xb6r dumma eller f\xc3\xb6r v\xc3\xa4luppfostrade f\xc3\xb6r att m\xc3\xa4rka vad som sker. De ropar f\xc3\xb6rtjust p\xc3\xa5 en repris av sonaten allt medan \xc3\xb6n f\xc3\xb6rsvinner under vattenytan.'