b'\n_START_ARTICLE_\nKromosom\n_START_PARAGRAPH_\nKromosomer \xc3\xa4r mikroskopiskt synliga f\xc3\xa4rgbara strukturer i en cell, som framtr\xc3\xa4der vid celldelningen, mitosen. _NEWLINE_Mellan celldelningarna luckras kromosomerna upp och syns som ett diffust n\xc3\xa4tverk i cellk\xc3\xa4rnan och de enskilda kromosomerna kan inte l\xc3\xa4ngre urskiljas._NEWLINE_En kromosom inneh\xc3\xa5ller en l\xc3\xa5ng tr\xc3\xa5d av DNA i vilken hela eller delar av genomet finns._NEWLINE_Under st\xc3\xb6rre delen av cellcykeln \xc3\xa4r kromosomerna ordnade i en kombination av DNA och proteiner som kallas kromatin. Under celldelningen blir kromatinet v\xc3\xa4l synligt. Det \xc3\xa4r i denna form som kromosomerna \xc3\xa4r mest v\xc3\xa4lk\xc3\xa4nda. _NEWLINE_Det finns tv\xc3\xa5 typer av kromatin. Eukromatin \xc3\xa4r den mindre kompakta formen av DNA. Den inneh\xc3\xa5ller gener som uttrycks ofta. Den andra typen, heterokromatin, \xc3\xa4r mer kompakt. Den inneh\xc3\xa5ller DNA som transkriberas ganska s\xc3\xa4llan. Under interfas organiseras kromatinet i \xc3\xa5tskilda omr\xc3\xa5den, s\xc3\xa5 kallade "kromosomrevir" (engelska chromosome territories). _NEWLINE_Aktiva gener, som vanligtvis finns i den eukromatiska delen av kromosomen, befinner sig oftast n\xc3\xa4ra kromosomrevirets gr\xc3\xa4ns mot andra kromosomrevir._NEWLINE_Antikroppar mot vissa kromatin-former, s\xc3\xa4rskilt nukleosomer, har satts i och med vissa autoimmuna sjukdomar, till exempel systemisk lupus erythematosus. _NEWLINE_Det \xc3\xa4r oklart vilken roll dessa antikroppar kan spela i uppkomsten av dessa sjukdomars symptom.\n_START_SECTION_\nUppbyggnad\n_START_PARAGRAPH_\nKromosomerna kan betraktas som den mest t\xc3\xa4tpackade formen av DNA. _NEWLINE_Prokaryoter har vanligtvis endast en kromosom, som ofta har cirkul\xc3\xa4r form. Strukturen hos denna kromosom \xc3\xa4r enklare \xc3\xa4n hos eukaryoter._NEWLINE_Hos eukaryoter best\xc3\xa5r varje kromosom av en DNA-tr\xc3\xa5d som \xc3\xa4r lindad kring proteiner av olika typer som kallas histoner. Den exakta formen f\xc3\xb6r hur DNA-tr\xc3\xa5den \xc3\xa4r lindad och packad varierar under cellens olika faser. Vid mitosen \xc3\xa4r DNA:t maximalt packat och det \xc3\xa4r vid denna fas som kromosomerna kan urskiljas i mikroskop \xe2\x80\x93 en relativt vanlig laboration i h\xc3\xb6gstadieskolor \xc3\xa4r att titta p\xc3\xa5 kromosomerna i rottr\xc3\xa5darna hos en l\xc3\xb6k. _NEWLINE_DNA:t och proteinerna, i dess olika former av kondensation, brukar med gemensamt namn kallas f\xc3\xb6r kromatin. Varje \xc3\xa4nde p\xc3\xa5 en kromosom avslutas med en telomer, och i mitten sitter en centromer som ocks\xc3\xa5 f\xc3\xb6renar de tv\xc3\xa5 kromatiderna i kromosomen. Detta ger kromosomen sitt typiska utseende med tv\xc3\xa5 korta p-armar och tv\xc3\xa5 l\xc3\xa5nga q-armar. I akrocentriska kromosomer sitter centromeren inte i mitten, utan n\xc3\xa4ra ena \xc3\xa4nden.\n_START_SECTION_\nHistorik\n_START_PARAGRAPH_\nKromosomer observerades f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen av den schweiziske biologen Karl Wilhelm von N\xc3\xa4geli 1842. Att kromosomerna var b\xc3\xa4rare av generna visades av amerikanen Thomas H Morgan som fick nobelpriset i medicin f\xc3\xb6r denna uppt\xc3\xa4ckt 1933.'