b'\n_START_ARTICLE_\nCharles de Gaulle\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb6rsta v\xc3\xa4rldskriget\n_START_PARAGRAPH_\nde Gaulle v\xc3\xa4xte upp i ett katolskt hem och blev officer 1912. Under f\xc3\xb6rsta v\xc3\xa4rldskriget s\xc3\xa5rades han tre g\xc3\xa5nger i strid och togs som krigsf\xc3\xa5nge av tyskarna 1916. Under sin f\xc3\xa5ngenskap genomf\xc3\xb6rde de Gaulle fem misslyckade rymningsf\xc3\xb6rs\xc3\xb6k. Hemkommen efter kriget deltog han som frivillig i en fransk hj\xc3\xa4lpk\xc3\xa5r p\xc3\xa5 polsk sida under det polsk-ryska kriget 1920. D\xc3\xa4refter blev han l\xc3\xa4rare i franska milit\xc3\xa4ra skolor. Han ins\xc3\xa5g tidigt vilken betydelse bensinmotorn skulle f\xc3\xa5 f\xc3\xb6r den mobila krigf\xc3\xb6ringen och f\xc3\xb6rel\xc3\xa4ste ofta om att en r\xc3\xb6rlig krigf\xc3\xb6ring skulle st\xc3\xa4lla krav p\xc3\xa5 en helt ny milit\xc3\xa4r strategi, med s\xc3\xa4rskilda pansarf\xc3\xb6rband. Trots detta blev en l\xc3\xa5ngtg\xc3\xa5ende defensiv strategi f\xc3\xb6rh\xc3\xa4rskande och Frankrike byggde Maginotlinjen, och grupperade ut stridsvagnarna i sm\xc3\xa5 enheter underst\xc3\xa4llda infanteriet.\n_START_SECTION_\nAndra v\xc3\xa4rldskriget\n_START_PARAGRAPH_\nEfter det tyska anfallet p\xc3\xa5 Frankrike 10 maj 1940 uts\xc3\xa5gs de Gaulle till regementschef f\xc3\xb6r ett pansarregemente, och blev 1 juni 1940 befordrad till brigadgeneral (g\xc3\xa9n\xc3\xa9ral de brigade \xc3\xa0 titre temporaire). Han lyckades hindra tyskarnas framryckning p\xc3\xa5 det aktuella frontavsnittet men detta fick ingen st\xc3\xb6rre betydelse. D\xc3\xa4refter blev han vid en regeringsombildning utsedd till bitr\xc3\xa4dande f\xc3\xb6rsvarsminister, som en motvikt till de krafter som ville s\xc3\xb6ka vapenvila. Hans f\xc3\xb6rsta uppgift var att \xc3\xa5ka till London och f\xc3\xb6rs\xc3\xa4kra att Frankrike skulle forts\xc3\xa4tta kriget samt beg\xc3\xa4ra att hela det brittiska flygvapnet skulle hj\xc3\xa4lpa Frankrike. Denna beg\xc3\xa4ran avslogs d\xc3\xa5 flyget ans\xc3\xa5gs beh\xc3\xb6vas f\xc3\xb6r att f\xc3\xb6rsvara Storbritannien. D\xc3\xa5 det stod klart att Paris skulle falla fick han p\xc3\xa5 konseljpresidenten Reynauds uppdrag utreda en flytt av regeringen till Bretagne d\xc3\xa4r ett brohuvud f\xc3\xb6r vidare motst\xc3\xa5nd skulle uppr\xc3\xa4ttas. Regeringen valde dock att flytta till Bordeaux varefter de krafter som s\xc3\xb6kte ett vapenstillest\xc3\xa5nd tog \xc3\xb6ver initiativet._NEWLINE_D\xc3\xa5 marskalk P\xc3\xa9tain beg\xc3\xa4rt vapenstillest\xc3\xa5nd med tyskarna begav sig de Gaulle med Reynauds tillst\xc3\xa5nd och ekonomiska st\xc3\xb6d till London f\xc3\xb6r att forts\xc3\xa4tta motst\xc3\xa5ndet. Den 18 juni 1940 tog han till orda i BBC:s franskspr\xc3\xa5kiga s\xc3\xa4ndningar och st\xc3\xa4llde sig i spetsen f\xc3\xb6r det fria Frankrike och manade sina landsm\xc3\xa4n att forts\xc3\xa4tta kampen: \xe2\x80\x9dVad som \xc3\xa4n h\xc3\xa4nder f\xc3\xa5r det franska motst\xc3\xa5ndets l\xc3\xa5ga inte slockna\xe2\x80\x9d. Han uppr\xc3\xa4ttade en vecka senare organisationen Fria Frankrike som erk\xc3\xa4ndes av Storbritanniens premi\xc3\xa4rminister Churchill och som fick mer l\xc3\xa5ngtskridande befogenheter \xc3\xa4n exilregeringarna i London, bland annat st\xc3\xa4lldes franska trupper i England under franskt bef\xc3\xa4l. Delar av det franska koloniimperiet kom att ansluta sig till de Gaulle, bland andra Tchad, Kamerun och Franska Kongo, som kom att utg\xc3\xb6ra rekryteringsunderlag f\xc3\xb6r en ny arm\xc3\xa9._NEWLINE_Den 2 augusti 1940 d\xc3\xb6mde en milit\xc3\xa4rdomstol tillh\xc3\xb6rande Vichyregimen de Gaulle i sin fr\xc3\xa5nvaro till d\xc3\xb6den._NEWLINE_Genom sin resoluta h\xc3\xa5llning och sitt h\xc3\xa4vdande av Frankrikes intressen, samt de allierades intresse att hindra att Vichyregeringens flotta underst\xc3\xa4lldes Tyskland, kom han under l\xc3\xa5nga perioder att motarbetas av Churchill, men hade ofta st\xc3\xb6d hos utrikesminister Eden och den brittiska opinionen. Amerikanerna kom under hela kriget att negligera och direkt motarbeta de Gaulle, och till och med g\xc3\xa5 s\xc3\xa5 l\xc3\xa5ngt att de tillsatte amiral Darlan, en tidigare konseljpresident i Vichyregeringen, som administrativ chef i Alger i november 1942, vilket bland annat medf\xc3\xb6rde att judelagar inf\xc3\xb6rdes i det av amerikanska trupper ockuperade Algeriet. I maj 1943 kom de Gaulle till Alger och bildade snart tillsammans med Darlans eftertr\xc3\xa4dare general Giraud le Comit\xc3\xa9 fran\xc3\xa7ais de la Lib\xc3\xa9ration nationale (CFLN), f\xc3\xb6r att ena det befriade franska imperiet. (CFLN tog i juni 1944 namnet Frankrikes provisoriska regering.)_NEWLINE_Genom det starka folkliga st\xc3\xb6det och anslutningen av den franska motst\xc3\xa5ndsr\xc3\xb6relsen till organisationen (som d\xc3\xa5 \xc3\xa4ndrade namn till det k\xc3\xa4mpande Frankrike), ett skickligt politiskt agerande samt de med tiden betydande truppstyrkor som de Gaulle f\xc3\xb6rfogade \xc3\xb6ver kunde han h\xc3\xa5lla sig kvar som ledare och ta \xc3\xb6ver den civila kontrollen i det franska imperiet och sedan \xc3\xa4ven i de befriade omr\xc3\xa5dena i Frankrike efter invasionen i Normandie, vilket var en missr\xc3\xa4kning f\xc3\xb6r amerikanarna som hade best\xc3\xa4mt att Frankrike skulle st\xc3\xa4llas under amerikansk milit\xc3\xa4rf\xc3\xb6rvaltning. I augusti 1944 kunde han g\xc3\xa5 nedf\xc3\xb6r Champs-Elys\xc3\xa9es och motta folkets jubel.\n_START_SECTION_\nde Gaulle som politiker\n_START_PARAGRAPH_\nDen fj\xc3\xa4rde republiken hade en svag presidentmakt. de Gaulle avgick 1946 som regeringschef, och bildade partiet RPF, Rassemblement du peuple fran\xc3\xa7ais (Gaullisterna) med krav p\xc3\xa5 en f\xc3\xb6rfattnings\xc3\xa4ndring f\xc3\xb6r att st\xc3\xa4rka presidentens befogenheter. 1953 l\xc3\xa4mnade de Gaulle partiarbetet f\xc3\xb6r att skriva sina memoarer i Colombey-les-Deux-\xc3\x89glises. \xc3\x85ren d\xc3\xa4refter har han sj\xc3\xa4lv kallat f\xc3\xb6r \xc3\xb6kenvandringen, \xc3\xa5ren utan politiskt inflytande._NEWLINE_B\xc3\xa5de den franska kolonialmaktens nederlag i Vietnam vid Dien Bien Phu 1954 (varefter det kommunistiska Nordvietnam bildades och den forna kolonialmakten \xc3\xb6verl\xc3\xa4t Vietnamfr\xc3\xa5gan (i Sydvietnam) \xc3\xa5t amerikanerna) samt Suezkrisen 1956 passerade utan inblandning av de Gaulle._NEWLINE_Det var ett mer geografiskt n\xc3\xa4rliggande problem som orsakade "ett rop p\xc3\xa5 de Gaulle", n\xc3\xa4mligen situationen i Algeriet (dit fransm\xc3\xa4nnen hade anl\xc3\xa4nt redan \xc3\xa5r 1830, l\xc3\xa5ngt f\xc3\xb6re Afrikas egentliga kolonisering). M\xc3\xa5nga fransm\xc3\xa4n hade bosatt sig vid Algeriets kuster och i Atlasbergen. I Frankrike ans\xc3\xa5gs Algeriet inte ens vara en koloni, utan en autonom del av moderlandet. Men s\xc3\xa5 betraktade inte Algeriets arabiska och berbiska befolkning saken. Det algeriska befrielsekriget hade utbrutit redan 1954. Fransm\xc3\xa4nnen var dock optimistiska de f\xc3\xb6rsta \xc3\xa5ren, men p\xc3\xa5 v\xc3\xa5ren 1958 drabbades de franska styrkorna av flera bakslag. Och nu var "\xc3\xb6kenvandringens tid" slut f\xc3\xb6r de Gaulle.\n_START_SECTION_\nDen nya konstitutionen, den femte franska republiken\n_START_PARAGRAPH_\nI det l\xc3\xa4get fick de Gaulle utarbeta en ny f\xc3\xb6rfattning. Denna nya konstitution kr\xc3\xa4vde en folkomr\xc3\xb6stning, som h\xc3\xb6lls den 28 september 1958 och st\xc3\xb6ddes av drygt trettio miljoner v\xc3\xa4ljare (omkring 80 procent av r\xc3\xb6sterna). D\xc3\xa4rmed kunde den Femte franska repuliken utropas, den 4 oktober 1958. Under en \xc3\xb6verg\xc3\xa5ngsperiod f\xc3\xb6rblev Ren\xc3\xa9 Coty dess president. Men presidentval (f\xc3\xb6rsta omg\xc3\xa5ngen) skulle h\xc3\xa5llas inom kort.\n_START_SECTION_\nPresidentvalet 1958\n_START_PARAGRAPH_\nDet f\xc3\xb6rsta presidentvalets f\xc3\xb6rsta och enda omg\xc3\xa5ng i den femte republikens historia h\xc3\xb6lls den 21 december 1958. Charles de Gaulle erh\xc3\xb6ll hela 78 procent av r\xc3\xb6sterna, och d\xc3\xa4rmed beh\xc3\xb6vdes inte fler valomg\xc3\xa5ngar. Den 8 januari 1959 tilltr\xc3\xa4dde de Gaulle som Frankrikes president, den f\xc3\xb6rste av den femte republiken och med s\xc3\xa4rskilda befogenheter att l\xc3\xb6sa krisen.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb6rsta \xc3\xa4mbetsperioden, 1959-1966\n_START_PARAGRAPH_\nSom f\xc3\xb6rsta \xc3\xa5tg\xc3\xa4rd besl\xc3\xb6t de Gaulle att b\xc3\xa5de devalvera den franska francen med 29 procent och introducerade d\xc3\xa4refter "nouveau franc" till ett v\xc3\xa4rde av 100 gamla franc, "anciens francs". Samtidigt \xc3\xa5terinf\xc3\xb6rdes de 1945 avskaffade centimes (1 franc = 100 centimes). Mot andra valutor f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndrades d\xc3\xa4rmed sammantaget v\xc3\xa4xelkursen av franc till 71 g\xc3\xa5nger av den gamla kursen (underf\xc3\xb6rst\xc3\xa5tt i de nya sedlarna). Detta var ganska typiskt f\xc3\xb6r de Gaulle, samtidigt som han ans\xc3\xa5g att den franska konkurrenskraften beh\xc3\xb6vde f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rkas genom devalveringen, ville han likv\xc3\xa4l undvika att francen skulle beh\xc3\xb6va nedl\xc3\xa5tas till att beh\xc3\xb6va m\xc3\xa4tas i sedlar med m\xc3\xa5nga nollor, likt hur den italienska liran var p\xc3\xa5 v\xc3\xa4g._NEWLINE_Ut\xc3\xa5t sett gav han bilden av en president som med best\xc3\xa4mdhet skulle k\xc3\xa4mpa f\xc3\xb6r ett franskt Algeriet, men i hemlighet inledde han f\xc3\xb6rhandlingar med den algeriska motst\xc3\xa5ndsr\xc3\xb6relsen FLN; i mars 1959 sade han: \xe2\x80\x9dDen franska arm\xc3\xa9n kommer aldrig att l\xc3\xa4mna detta land, och jag kommer aldrig att underhandla med de d\xc3\xa4r figurerna fr\xc3\xa5n Kairo och Tunis.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_I sv\xc3\xa5ra l\xc3\xa4gen kunde han g\xc3\xa5 emot parlamentets majoritet genom att anv\xc3\xa4nda undantagslagar eller utlysa folkomr\xc3\xb6stningar. En folkomr\xc3\xb6stning i januari 1961 gav honom fria h\xc3\xa4nder att ge Algeriet sj\xc3\xa4lvstyre. Algeriet fick sin sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet trots protester fr\xc3\xa5n den franska arm\xc3\xa9n. I april 1961 f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte generalerna i Algeriet att st\xc3\xb6rta honom men revolten misslyckades. Under den process som ledde till Algeriets sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet utsattes de Gaulle f\xc3\xb6r flera mordf\xc3\xb6rs\xc3\xb6k av OAS._NEWLINE_1960 kunde Frankrike detonera den f\xc3\xb6rsta atombomben i Algeriets \xc3\xb6ken och 1968 detonerades en v\xc3\xa4tebomb._NEWLINE_1962 tog det l\xc3\xa5ngvariga inb\xc3\xb6rdeskriget i Algeriet slut, och Algeriet utropades som en suver\xc3\xa4n nation._NEWLINE_1963 skrev de Gaulle tillsammans med V\xc3\xa4sttysklands f\xc3\xb6rbundskansler Konrad Adenauer under det tysk-franska v\xc3\xa4nskapsf\xc3\xb6rdraget, \xc3\x89lys\xc3\xa9e-f\xc3\xb6rdraget, som visade hur de forna \xc3\xa4rkefienderna n\xc3\xa4rmat sig varandra efter 1945._NEWLINE_1965 skickade Frankrike upp en satellit. Han erk\xc3\xa4nde Folkrepubliken Kina 1964 trots USA:s ogillande. de Gaulle blev omvald som president 1965 efter att ha besegrat Fran\xc3\xa7ois Mitterrand. Den gaullistiska utrikespolitiken ville ge Frankrike en position i v\xc3\xa4rlden och minska beroendet av Storbritannien och USA. F\xc3\xb6r de Gaulle var det tydligt att ett brittiskt medlemskap i EEC skulle hota den fransk-tyska balansen och vid en presskonferens den 14 januari 1964 lade han in sitt veto mot ett brittiskt medlemskap.\n_START_SECTION_\nAndra presidentperioden 1966-1969 (avbruten i f\xc3\xb6rtid)\n_START_PARAGRAPH_\nFrankrike l\xc3\xa4mnade det milit\xc3\xa4ra samarbetet inom NATO 1966 och alla amerikanska baser i Frankrike fick st\xc3\xa4ngas._NEWLINE_De omfattande strejkerna och oroligheterna i maj 1968 tog honom p\xc3\xa5 s\xc3\xa4ngen. de Gaulle utlyste d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r en folkomr\xc3\xb6stning den 27 april 1969 om ytterligare ut\xc3\xb6kad presidentmakt, men s\xc3\xa5gs \xc3\xa4ven om f\xc3\xb6rtroendet f\xc3\xb6r de Gaulle. D\xc3\xa5 52,4 procent r\xc3\xb6stade nej till \xc3\xa4nnu st\xc3\xb6rre presidentmakt avgick han dagen efter som president i samband med ett lakoniskt h\xc3\xa5llet tal._NEWLINE_Han eftertr\xc3\xa4ddes som president av Georges Pompidou._NEWLINE_Efter sin avg\xc3\xa5ng gjorde de Gaulle ett kritiserat artighetsbes\xc3\xb6k hos general Franco i det fascistiska Spanien. Charles de Gaulle avled den 9 november 1970.\n_START_SECTION_\nSerafimerorden\n_START_PARAGRAPH_\nde Gaulle utn\xc3\xa4mndes den 8 maj 1963 till riddare av Serafimerorden av kung Gustaf VI Adolf. Hans vapensk\xc3\xb6ld sattes d\xc3\xa4refter upp i Riddarholmskyrkan efter hans d\xc3\xb6d, i enlighet med ordens traditioner.'