b'\n_START_ARTICLE_\nTaigahumla\n_START_SECTION_\nUtbredning\n_START_PARAGRAPH_\nTaigahumlan finns i Norge, mellersta och norra Sverige och Finland samt \xc3\xb6sterut genom norra Ryssland till den sydsibiriska Stilla havskusten med sydgr\xc3\xa4nsen mellan Chabarovsk och s\xc3\xb6dra Sachalin. I Sverige \xc3\xa4r den mindre allm\xc3\xa4n i norra Svealand (Dalarna) och Norrland (med undantag f\xc3\xb6r G\xc3\xa4vleborgs l\xc3\xa4n). I Finland f\xc3\xb6rekommer den i de norra och mellersta delarna av landet._NEWLINE_\xc3\x84ven om arten inte \xc3\xa4r speciellt vanlig, \xc3\xa4r den klassificerad som livskraftig ("LC") b\xc3\xa5de i Sverige och Finland.\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nTaigahumlan \xc3\xa4r en liten till medelstor art med kort tunga. Humlan har en r\xc3\xb6dbrun mellankropp med ett svart band mittp\xc3\xa5, samt svart bakkropp med vit spets. Hos arbetarna och hanarna \xc3\xa4r det svarta mellankroppsbandet mycket otydligt eller saknas helt. Hos hanen \xc3\xa4r \xc3\xa4ven det fr\xc3\xa4msta bakkroppsegmentet r\xc3\xb6dbrunt. Dessutom har hanarna vit nos till skillnad fr\xc3\xa5n honorna, som har svart nos. Taigahumlan \xc3\xa4r mycket lik hushumlan, men denna har aldrig n\xc3\xa5got svart band \xc3\xb6ver mellankroppen.\n_START_SECTION_\nVanor\n_START_PARAGRAPH_\nTaigahumlan upptr\xc3\xa4der i tajgans barrskogslandskap. De vanligaste n\xc3\xa4ringsv\xc3\xa4xterna \xc3\xa4r kr\xc3\xa5kvicker, gullris och mj\xc3\xb6lk\xc3\xb6rt. Boet \xc3\xa4r litet och ofta bel\xc3\xa4get i gamla musbon.'