b'\n_START_ARTICLE_\nNeil Peart\n_START_SECTION_\nTidig barndom\n_START_PARAGRAPH_\nPeart f\xc3\xb6ddes i Hamilton och levde sina f\xc3\xb6rsta \xc3\xa5r p\xc3\xa5 familjens g\xc3\xa5rd i Hagersville, i utkanten av Hamilton. Han var det \xc3\xa4ldsta barnet av fyra. Hans bror Danny och systrarna Judy och Nancy f\xc3\xb6ddes efter att familjen flyttade till St Catharines n\xc3\xa4r Peart var tv\xc3\xa5. Vid denna tid blev hans far reservdelsansvarig f\xc3\xb6r Dalziel Equipment, en internationell \xc3\xa5terf\xc3\xb6rs\xc3\xa4ljare av lantbruksmaskiner. \xc3\x85r 1956 flyttade familjen till omr\xc3\xa5det Port Dalhousie i staden. Peart gick i Gracefield School och senare Lakeport high school och beskriver sin barndom som lycklig och s\xc3\xa4ger att han upplevde ett varmt familjeliv. I b\xc3\xb6rjan av ton\xc3\xa5ren blev han intresserad av musik och skaffade en transistorradio, som han anv\xc3\xa4nde f\xc3\xb6r att lyssna p\xc3\xa5 popstationer som s\xc3\xa4nde fr\xc3\xa5n Toronto, Hamilton och Welland, Ontario och Buffalo, New York._NEWLINE_Hans f\xc3\xb6rsta erfarenhet av musikalisk utbildning kom i form av pianolektioner, som han senare sade i sin instruktionsvideo A Work in Progress inte hade n\xc3\xa5gon st\xc3\xb6rre inverkan p\xc3\xa5 honom. Han hade en f\xc3\xb6rk\xc3\xa4rlek f\xc3\xb6r att trumma p\xc3\xa5 olika objekt runt i huset med ett par \xc3\xa4tpinnar, s\xc3\xa5 n\xc3\xa4r han fyllde tretton fick han av f\xc3\xb6r\xc3\xa4ldrarna ett par trumpinnar, en \xc3\xb6vningstrumma och n\xc3\xa5gra lektioner, med ett l\xc3\xb6fte att om han fortsatte med det i ett \xc3\xa5r, skulle de k\xc3\xb6pa honom ett trumset._NEWLINE_Hans f\xc3\xb6r\xc3\xa4ldrar gav honom ett trumset p\xc3\xa5 hans fjorton\xc3\xa5rsdag och han b\xc3\xb6rjade ta lektioner f\xc3\xb6r Don George p\xc3\xa5 Peninsula Conservatory of Music. Hans scendebut skedde det \xc3\xa5ret p\xc3\xa5 skolans julparad i St Johns anglikanska kyrka i Dalhousiehamnen. Hans n\xc3\xa4sta framtr\xc3\xa4dande var p\xc3\xa5 Lakeport High School med sin f\xc3\xb6rsta grupp, The Eternal Triangle. Detta upptr\xc3\xa4dande inneh\xc3\xb6ll en egenskriven titel kallade "LSD forever". P\xc3\xa5 den h\xc3\xa4r konserten utf\xc3\xb6rde han sitt f\xc3\xb6rsta trumsolo._NEWLINE_Peart fick jobb i Lakeside Park i Port Dalhousie vid stranden av Lake Ontario, som senare inspirerade en l\xc3\xa5t med samma namn p\xc3\xa5 Rush albumet Caress of Steel. Han arbetade p\xc3\xa5 bubbel spel och kasta boll, men hans tendens att ta det lugnt n\xc3\xa4r verksamheten var svag resulterade i att han vart uppsagd. Genom hans sena ton\xc3\xa5r, hade Peart spelat i lokala band som Mumblin\' Sumpthin\', The Majority, och JR Flood. Dessa band \xc3\xb6vade i k\xc3\xa4llarrum och garage och spelade i kyrko hallar, gymnasieskolor och isbanor i st\xc3\xa4der \xc3\xb6ver hela s\xc3\xb6dra Ontario som Mitchell, Seaforth och Elmira. De spelade ocks\xc3\xa5 i norra Ontario i staden Timmins. Tisdag n\xc3\xa4tterna fylldes med jam sessions p\xc3\xa5 Niagara Theatre Centre.\n_START_SECTION_\nKarri\xc3\xa4r innan han gick med i Rush\n_START_PARAGRAPH_\nVid arton \xc3\xa5rs \xc3\xa5lder, efter att ha k\xc3\xa4mpat f\xc3\xb6r att n\xc3\xa5 framg\xc3\xa5ng som trummis i Kanada, reste Peart till London, England i hopp om att fr\xc3\xa4mja sin karri\xc3\xa4r som professionell musiker. Trots att han spelade i flera band och plockade upp enstaka arbeten, var han tvungen att f\xc3\xb6rs\xc3\xb6rja sig genom att s\xc3\xa4lja prydnadssaker till turister i en souvenirshop som heter The Great Frog p\xc3\xa5 Carnaby Street._NEWLINE_I London kom han \xc3\xb6ver skrifter av objektivistiska romanf\xc3\xb6rfattaren Rand Ayn. Rands skrifter blev en betydande filosofisk p\xc3\xa5verkan p\xc3\xa5 Peart, han fann m\xc3\xa5nga av hennes skrifter om individualism och objektivism inspirerande. H\xc3\xa4nvisningar till Rands filosofi finns i hans texter, tydligast i "Anthem" fr\xc3\xa5n 1975 p\xc3\xa5 albumet Fly by Night och "2112" fr\xc3\xa5n 1976 p\xc3\xa5 albumet med samma titel._NEWLINE_Efter arton m\xc3\xa5naders \xc3\xa5terv\xc3\xa4ndsgr\xc3\xa4nd musikaliska spelningar, och desillusionerade av hans brist p\xc3\xa5 framsteg i musikbranschen, gjorde att Pearts str\xc3\xa4van att bli professionell musiker fick v\xc3\xa4nta och han \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde till Kanada. N\xc3\xa4r han kom tillbaka till St Catharines arbetade han f\xc3\xb6r sin far med att s\xc3\xa4lja traktordelar p\xc3\xa5 Dalziel Equipment.\n_START_SECTION_\nN\xc3\xa4r han gick med i Rush\n_START_PARAGRAPH_\nEfter att ha \xc3\xa5terv\xc3\xa4nt till Kanada, rekryterades Peart f\xc3\xb6r att spela trummor f\xc3\xb6r Catharines bandet Hush, som spelade p\xc3\xa5 South Ontariosbar krets. Strax efter, \xc3\xb6vertygade en bekant till Peart att provspela f\xc3\xb6r Toronto-baserade bandet Rush, som beh\xc3\xb6vde en ers\xc3\xa4ttare f\xc3\xb6r den ursprungliga trummisen John Rutsey. Geddy Lee och Alex Lifeson \xc3\xb6vervakade hans audition. Hans framtida band kompisar beskriver hans ankomst dagen som n\xc3\xa5got humoristiskt, n\xc3\xa4r han anl\xc3\xa4nde i shorts, k\xc3\xb6rde en misshandlad gammal Ford Pinto med sina trummor lagrade i soptunnor. Peart upplevde sin audition som en fullst\xc3\xa4ndig katastrof. Medan Lee och Peart fann varandra p\xc3\xa5 ett personligt plan (b\xc3\xa5da delar liknande smak i b\xc3\xb6cker och musik), s\xc3\xa5 hade Lifeson en mindre gynnsam bild av Peart. Efter viss diskussion, s\xc3\xa5 accepterade Lee och Lifeson Peart\'s brittiska stil p\xc3\xa5 trummor, som p\xc3\xa5minner om The Whos Keith Moon._NEWLINE_Peart gick officiellt bandet den 29 juli 1974, tv\xc3\xa5 veckor f\xc3\xb6re gruppens f\xc3\xb6rsta USA-turn\xc3\xa9. Peart upphandlade ett silver f\xc3\xa4rgat Slingerland kit som han spelade p\xc3\xa5 under sin f\xc3\xb6rsta spelning med bandet, n\xc3\xa4r de \xc3\xb6ppnade f\xc3\xb6r Uriah Heep och Manfred Mann inf\xc3\xb6r \xc3\xb6ver 11.000 personer p\xc3\xa5 Civic Arena, Pittsburgh, Pennsylvania den 14 augusti 1974.\n_START_SECTION_\nTidig karri\xc3\xa4r med Rush\n_START_PARAGRAPH_\nPeart bosatte sig snart i sin nya position, och blev bandets prim\xc3\xa4ra textskrivare. Innan han b\xc3\xb6rjade spela med Rush hade han skrivit n\xc3\xa5gra l\xc3\xa5tar, men med de andra medlemmarna i stor utstr\xc3\xa4ckning ointresserade av att skriva texter blev Pearts tidigare underutnyttjade av skrivande s\xc3\xa5 uppm\xc3\xa4rksammat som hans musikalitet. Bandet arbetade h\xc3\xa5rt f\xc3\xb6r att etablera sig som ett band som spelade in skivor och Peart, tillsammans med resten av bandet, fick nu l\xc3\xa4ra sig att leva i en resv\xc3\xa4ska._NEWLINE_Hans f\xc3\xb6rsta inspelning med bandet, Fly by Night (sl\xc3\xa4ppt 1975), var ganska framg\xc3\xa5ngsrik, den vann Juno Award f\xc3\xb6r mest lovande nya band, men uppf\xc3\xb6ljningen, Caress of Steel, som bandet hade stora f\xc3\xb6rhoppningar p\xc3\xa5, h\xc3\xa4lsades med fientlighet av b\xc3\xa5de fans och kritiker. Som svar p\xc3\xa5 denna negativa mottagning, som mest syftade till B-sidans episka "The Fountain of Lamneth", svarade Peart med "2112" p\xc3\xa5 deras n\xc3\xa4sta album med samma namn som kom ut 1976. Albumet, trots skivbolagets likgiltighet, blev deras genombrott och skapade dem fans i USA. Den st\xc3\xb6djande turn\xc3\xa9n kulminerade i en tre-night stand p\xc3\xa5 Massey Hall i Toronto, en m\xc3\xb6tesplats Peart hade dr\xc3\xb6mt om att spela i hans dagar p\xc3\xa5 s\xc3\xb6dra Ontario bar krets och d\xc3\xa4r han introducerades som "professor i trummor" av Lee._NEWLINE_Peart \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde till England f\xc3\xb6r Rush nordeuropeiska Tour och bandet stannade i Storbritannien f\xc3\xb6r att spela in n\xc3\xa4sta album, A Farewell To Kings (som utkom 1977) i Rockfield Studios i Wales. De \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde till Rockfieldm f\xc3\xb6r att spela in uppf\xc3\xb6ljaren, Hemispheres, \xc3\xa5r 1978, som de skrev helt i studion. Deras femte studioalbum p\xc3\xa5 fyra \xc3\xa5r, tillsammans med s\xc3\xa5 m\xc3\xa5nga som 300 spelningar per \xc3\xa5r, \xc3\xb6vertygade bandet att ta en annan v\xc3\xa4g d\xc3\xa4refter. Peart har beskrivit sin tid i bandet fram till denna punkt som "en m\xc3\xb6rk tunnel."\n_START_SECTION_\n\xc3\x85turuppfinningen av hans spelstil\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x85r 1992 blev Peart inbjuden av Buddy Richs dotter, Cathy Rich, att spela p\xc3\xa5 Buddy Rich Memorial Scholarship Concert i New York City. Peart accepterade och upptr\xc3\xa4dde f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen med Buddy Rich Big Band. Peart p\xc3\xa5pekade att han hade lite tid att repetera, och noterade att han var generad av att uppt\xc3\xa4cka att bandet spelade ett annorlunda arrangemang av l\xc3\xa5ten \xc3\xa4n den han hade l\xc3\xa4rt sig. K\xc3\xa4nslan av att hans prestation l\xc3\xa4mnat mycket att f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttra, besl\xc3\xb6t sig Peart f\xc3\xb6r producera och spela p\xc3\xa5 tv\xc3\xa5 Buddy Rich tribute album med titeln Burning f\xc3\xb6r Buddy: A Tribute to the Music of Buddy Rich 1994 och 1997 i syfte att \xc3\xa5terf\xc3\xa5 sin sj\xc3\xa4lvs\xc3\xa4kerhet._NEWLINE_Samtidigt som de producerade det f\xc3\xb6rsta Buddy Rich tribute albumet, Peart slogs av den enorma f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttring fd. Journey trummisen Steve Smith spelande, och fr\xc3\xa5gade honom om hans "hemligheter". Smith svarade att han hade studerat med truml\xc3\xa4raren Freddie Gruber. Som ett resultat s\xc3\xa5 satte Peart Rushs verksamheter p\xc3\xa5 is medan han regelbundet tr\xc3\xa4ffade Gruber._NEWLINE_I b\xc3\xb6rjan av 2007 b\xc3\xb6rjade Peart och Cathy Rich igen diskutera om att g\xc3\xb6ra \xc3\xa4nnu en konsert till Buddys hyllning. P\xc3\xa5 rekommendation av basisten Jeff Berlin best\xc3\xa4mde Peart att \xc3\xa5terigen \xc3\xb6ka sin sving med formella trumma lektioner, denna g\xc3\xa5ng under ledning av en elev av Freddie Gruber, Peter Erskine, som sj\xc3\xa4lv varit en instrukt\xc3\xb6r f\xc3\xb6r Steve Smith. Den 18 oktober 2008 upptr\xc3\xa4dde Peart p\xc3\xa5 Buddy Rich Memorial Concert p\xc3\xa5 New Yorks Hammerstein Ballroom. Konserten har sedan dess sl\xc3\xa4ppts p\xc3\xa5 DVD.\n_START_SECTION_\nFamiljetragedier och \xc3\xa5terh\xc3\xa4mtning\n_START_PARAGRAPH_\nStrax efter det att Rush avslutat sin Test for Echo Tour den 4 juli 1997, fick Peart reda p\xc3\xa5 att hans f\xc3\xb6rsta dotter (och d\xc3\xa5 hans enda barn) 19-\xc3\xa5riga Selena Taylor, d\xc3\xb6dats i en bilolycka p\xc3\xa5 Highway 401 n\xc3\xa4ra staden Brighton, Ontario, den 10 augusti 1997. Hans sambo sedan 22 \xc3\xa5r, Jacqueline Taylor, dog av cancer endast 10 m\xc3\xa5nader senare den 20 juni 1998. Peart har dock h\xc3\xa4vdat att hennes d\xc3\xb6d var resultatet av ett "f\xc3\xb6rkrossat hj\xc3\xa4rta" och kallade det "ett l\xc3\xa5ngsamt sj\xc3\xa4lvmord genom epati. Hon bara brydde sig inte." [18]_NEWLINE_I sin bok Ghost Rider: Travels On The Healing Road skriver Peart att han sade till sina bandmedlemmar p\xc3\xa5 Selenas begravning, "Se p\xc3\xa5 mig som pensionerad". Peart tog ett l\xc3\xa5ngt sabbats\xc3\xa5r f\xc3\xb6r att s\xc3\xb6rja och reflektera, och reste mycket i hela Nord- och Centralamerika p\xc3\xa5 sin motorcykel. Resan omfattade 88.000 km (55.000 miles). Efter sin resa besl\xc3\xb6t sig Peart f\xc3\xb6r att \xc3\xa5terv\xc3\xa4nda till bandet. Peart skrev boken som en kr\xc3\xb6nika \xc3\xb6ver sin geografiska och k\xc3\xa4nslom\xc3\xa4ssiga resa._NEWLINE_Peart introducerades till fotografen Carrie Nuttall i Los Angeles genom den l\xc3\xa5ngtida Rush-fotografen Andrew MacNaughtan. De gifte sig den 9 september 2000. I b\xc3\xb6rjan av 2001 meddelade Peart sina bandmedlemmar att han var redo att \xc3\xa5terv\xc3\xa4nda till inspelning och upptr\xc3\xa4dande. Produkten av bandets \xc3\xa5terkomst var albumet Vapor Trails (Sl\xc3\xa4ppt 2002). I b\xc3\xb6rjan av den efterf\xc3\xb6ljande turn\xc3\xa9n till st\xc3\xb6d f\xc3\xb6r albumet, beslutades det bland bandmedlemmarna att det var b\xc3\xa4st om Peart inte deltog i vardagen av pressintervjuer och "Meet and Greet"-sessioner vid ankomsten i en ny stad som normalt ingick f\xc3\xb6r ett turnerande bands dagliga schema. Peart har alltid varit blyg f\xc3\xb6r dessa typer av in-person m\xc3\xb6ten, och det beslutades att det inte var n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndigt att uts\xc3\xa4tta honom f\xc3\xb6r en \xc3\xa4ndl\xc3\xb6s str\xc3\xb6m av fr\xc3\xa5gor om de tragiska h\xc3\xa4ndelserna i hans liv._NEWLINE_Sedan hans \xc3\xa5terf\xc3\xb6rening med band kompisarna har Peart \xc3\xa5terv\xc3\xa4nt till arbetet som en heltids musiker. Rush sl\xc3\xa4ppte en alla covers-EP, Feedback i juni 2004 och deras 18 studio Snakes album & Arrows maj 2007, med st\xc3\xb6d av turn\xc3\xa9er 2004, 2007 och 2008._NEWLINE_I juni 2009s upplaga av Pearts webbplats nyheter, v\xc3\xa4der och sport, med titeln "Under marina Layer", meddelade han att han och Nuttall v\xc3\xa4ntade sitt f\xc3\xb6rsta barn, Olivia Louise Peart, f\xc3\xb6ddes den 12 augusti 2009._NEWLINE_Peart och resten av bandet turnerade Nordamerika, Sydamerika och Europa p\xc3\xa5 deras Time Machine Tour, som avslutades den 2 juli 2011, i Gorge Amphitheatre i George, Washington.\n_START_SECTION_\nStil och influenser\n_START_PARAGRAPH_\nPearts skicklighet och teknik \xc3\xa4r v\xc3\xa4l betraktad av fans, musiker och tidskrifter. Hans influenser \xc3\xa4r eklektiska, fr\xc3\xa5n Jon Thomas, John Bonham, Michael Giles, Ginger Baker, Phil Collins, Steve Gadd och Keith Moon, till fusion och jazz trummisar som Billy Cobham, Buddy Rich, Bill Bruford och Gene Krupa. The Who var den f\xc3\xb6rsta gruppen som inspirerade honom att skriva l\xc3\xa5tar och spela trummor. Peart utm\xc3\xa4rker sig f\xc3\xb6r spela "butt-end out", v\xc3\xa4nda fattning orientering f\xc3\xb6r st\xc3\xb6rre effekt och \xc3\xb6kad Rimshot kapacitet. "N\xc3\xa4r jag b\xc3\xb6rjade", s\xc3\xa4ger Peart, "om jag br\xc3\xb6t av druvan p\xc3\xa5 min pinnar s\xc3\xa5 hade jag inte r\xc3\xa5d att k\xc3\xb6pa nya, s\xc3\xa5 jag bara v\xc3\xa4nde dem runt och anv\xc3\xa4nde den andra \xc3\xa4nden. Jag blev van vid det, och forts\xc3\xa4tte att anv\xc3\xa4nda den tunga \xc3\xa4nden av l\xc3\xa4ttare pinnar . Det ger mig en fast effekt, men med mindre "d\xc3\xb6dvikt" att slinga runt "_NEWLINE_Peart hade l\xc3\xa4nge spelat match grip, men bytte till den traditionella stilen som en del av hans \xc3\xa5terupfinning av sin spelstil i mitten av 1990-talet under ledning av jazzl\xc3\xa4raren Freddie Gruber. Kort efter inspelningen av hans f\xc3\xb6rsta instruktions-DVD "A Work In Progress", gick Peart tillbaka till att anv\xc3\xa4nda fr\xc3\xa4mst match grip, men han byter till traditionellt grepp n\xc3\xa4r han spelar l\xc3\xa5tar fr\xc3\xa5n Test f\xc3\xb6r Echo plattan och vid tidpunkter d\xc3\xa5 han k\xc3\xa4nner att traditionellt grepp \xc3\xa4r l\xc3\xa4mpligare, t.ex. den rudiment\xc3\xa4ra virvel delen av hans trumsolo. Han diskuterar detaljerna i dessa v\xc3\xa4xlingar p\xc3\xa5 sin DVD "Anatomy of a Drum Solo".\n_START_SECTION_\nUtrustning\n_START_PARAGRAPH_\nMed Rush, s\xc3\xa5 har Peart spelat Slingerland, Tama, Ludwig och Drum Workshop, i den ordningen._NEWLINE_Peart spelade p\xc3\xa5 Zildjians A-serie cymbaler och Wuhan Kina cymbaler fram till b\xc3\xb6rjan av 2000-talet, d\xc3\xa5 han bytte till Paragon, en linje som skapats f\xc3\xb6r honom Sabian. En serie som \xc3\xa4r baserad p\xc3\xa5 maskintillverkad cymbal (AA, AAX-serien) med en handhamrad klocka (HH, HHX-serien) vilket enligt honom ger en riktigt bra kombination. Till Time Machine Touren s\xc3\xa5 bytte han fr\xc3\xa5n en Natural Finish p\xc3\xa5 Paragon cymbalerna till en Brillian Finish med motiveringen att de polerade cymbalerna s\xc3\xa5 ofta att de blev Brilliant i slut\xc3\xa4nden i alla fall. En annan del av \xc3\xa4ndringen p\xc3\xa5 cymbalerna till den Touren var det kugghjuls former p\xc3\xa5 cymbalerna. P\xc3\xa5 konserter anv\xc3\xa4nder Peart ett utstuderatt 360-graders trumsett, med en stor akustisk del fram och elektroniska trummor p\xc3\xa5 den bakre delen.\n_START_SECTION_\nNuvarande Set Up\n_START_PARAGRAPH_\nTrummor: 8x7, 10x7, 12x8, 13x9, 15x12, 15x13, 16x16, 18x16 och 23" Bastrumma. Virvlar 14x6.5 och en piccolo virvel._NEWLINE_Cymbaler:Hihat: 14" (Huvud) & 13" (Sekund\xc3\xa4r)_NEWLINE_Ride: 22"_NEWLINE_Chrashar: 2x 16", 18", 20"_NEWLINE_Splashar: 8", 2x 10"_NEWLINE_China: 19", 20", 20" Diamondback_NEWLINE_Neil Peart b\xc3\xb6rjade inkludera elektroniska trummor 1984 p\xc3\xa5 deras Grace Under Pressure platta._NEWLINE_Under slutet av 1970, ut\xc3\xb6kade Peart sin akustiska setup med olika slagverk, inklusive orkester klockor, r\xc3\xb6rklockor, vindspel, crotales, timbales, pukor, Gong, tempel block, tr\xc3\xa4d klockor, triangel, och melodiska cowbells. Sedan mitten 1980-talet, har Peart ersatt flera av dessa med MIDI-triggade pads. Detta gjordes f\xc3\xb6r att utl\xc3\xb6sa ljud samplade fr\xc3\xa5n olika delar av hans sett med akustiskt slagverk som annars skulle f\xc3\xb6rbruka alltf\xc3\xb6r mycket av scenomr\xc3\xa5det. N\xc3\xa5gra rent elektroniska icke instrumentljud anv\xc3\xa4nds ocks\xc3\xa5. En klassisk MIDI-pad som anv\xc3\xa4nts \xc3\xa4r Malletkat Express som \xc3\xa4r en tv\xc3\xa5-oktav elektronisk MIDI-enhet som liknar en xylofon eller ett piano. Den best\xc3\xa5r av gummif\xc3\xb6tter f\xc3\xb6r "tangenter" s\xc3\xa5 att alla typer av trumpinnar kan anv\xc3\xa4ndas. Fr\xc3\xa5n och med Grace Under Pressure (1984), anv\xc3\xa4nde han Simmons elektroniska trummor tillsammans med Akai digitala samplers. Peart har utf\xc3\xb6rt flera l\xc3\xa5tar d\xc3\xa4r han fr\xc3\xa4mst anv\xc3\xa4nder den elektroniska delen av hans trumsett. (T.ex. "Red Sector A", "Closer to the Heart" p\xc3\xa5 handuppr\xc3\xa4ckning och "Mystic Rhythms" p\xc3\xa5 R30.) Pearts trumsolon har ocks\xc3\xa5 delar som utf\xc3\xb6rs i f\xc3\xb6rsta hand p\xc3\xa5 den elektroniska delen av hans utrustning._NEWLINE_Strax efter valet att inkludera elektroniska trummor och triggers, tillade Peart vad som blivit ett av hans trumsets varum\xc3\xa4rken: en roterande trumriser. Under Rush shower till\xc3\xa5ter risern Peart att byta mellan de fr\xc3\xa4mre delarna av kitet (traditionell akustisk) och de bakre delarna (elektroniskt). I Pearts levande trumsolon har rotation och byte mellan de fr\xc3\xa4mre och bakre delarna blivit en del av sj\xc3\xa4lva solot. Denna specialeffekt ger b\xc3\xa5de en symbolisk \xc3\xb6verg\xc3\xa5ng av att trumman stilar inom solo och en visuell fr\xc3\xb6jd f\xc3\xb6r publiken._NEWLINE_I b\xc3\xb6rjan av 2000-talet b\xc3\xb6rjade Peart dra full nytta av de framsteg i elektronisk trumteknik, fr\xc3\xa4mst genom Roland V-Drums och fortsatt anv\xc3\xa4ndning av samplers med sin nuvarande upps\xc3\xa4ttning av akustiska slagverk. Hans digitalt samplade bibliotek av b\xc3\xa5de traditionella och exotiska ljud har expanderat under \xc3\xa5ren med sin musik._NEWLINE_I april 2006 tog Neil leverans av hans tredje Drum Workshop-set, konfigurerad p\xc3\xa5 samma s\xc3\xa4tt som hans R30 upps\xc3\xa4ttning i en Tobacco Sunburst finish \xc3\xb6ver curly maple exterior ply, med kromad h\xc3\xa5rdvara. Han h\xc3\xa4nvisar till denna upps\xc3\xa4ttning, som han anv\xc3\xa4nder i f\xc3\xb6rsta hand i Los Angeles, som The "West Coast kit". F\xc3\xb6rutom att anv\xc3\xa4nda det p\xc3\xa5 nya inspelningar som med Vertical Horizon, spelar han p\xc3\xa5 det medan han skrev delar f\xc3\xb6r Rushs album, Snakes & Arrows. Den har en custom 23-tums bastrumma, alla andra storlekar \xc3\xa4r desamma som R30 satsen._NEWLINE_Peart har ocks\xc3\xa5 utformat sina egna signaturserietrumstockar med Pro-Mark. ProMark PW747W, Neil Peart Signature trumpinnar. De \xc3\xa4r tillverkade av japansk White Oak, som l\xc3\xa4gger mer vikt \xc3\xa4n en vanlig Hickory Stick. De har en tjocklek av en standard 5A (0,551 ", 1,4 cm) men \xc3\xa4r l\xc3\xa4ngre (16,25", 41,3 cm) med en tjockare avsmalning och st\xc3\xb6rre druva. N\xc3\xa4r Rush h\xc3\xb6ll sin Time Machine Tour, sl\xc3\xa4ppte Pro-Mark tre upplagor trumstockar (begr\xc3\xa4nsad upplaga), var och en med en av de tre utf\xc3\xb6randen som valts fr\xc3\xa5n Peart\'s "Steam Punk" inspirerade Time Machine tour kit tryckt med kopparbl\xc3\xa4ck. N\xc3\xa5gra andra artister som anv\xc3\xa4nder Neil Peart Signature Series inkluderar Ben Johnston fr\xc3\xa5n Biffy Clyro, Richie Hayward av Little Feat och Paul Garred av The Kooks.\n_START_SECTION_\nTrumsolon\n_START_PARAGRAPH_\nPeart \xc3\xa4r k\xc3\xa4nd f\xc3\xb6r sina distinkta trumsolon, som k\xc3\xa4nnetecknas av exotiska slagverk och l\xc3\xa5nga, invecklade passager i udda taktarter. Hans komplexa arrangemang resulterar ibland i fullst\xc3\xa4ndig separation av \xc3\xb6vre och nedre extremiteterna m\xc3\xb6nster,. en ostinato dubbat "The Waltz" \xc3\xa4r ett typiskt exempel. Hans solon har varit med p\xc3\xa5 alla livealbum som sl\xc3\xa4ppts av bandet. P\xc3\xa5 de tidiga livealbum (All the World\'s a Stage & Exit...Stage Left), har hans trumsolon varit med som en del av en l\xc3\xa5t. P\xc3\xa5 alla efterf\xc3\xb6ljande livealbum har trumsolon tagits med som ett separat sp\xc3\xa5r. Hans instruktions-DVD Anatomy of a Drum Solo \xc3\xa4r en djupg\xc3\xa5ende granskning av hur han konstruerar ett solo som \xc3\xa4r musikaliskt \xc3\xb6verseende, med hans solo fr\xc3\xa5n 2004 R30 30-\xc3\xa5rsjubileum turn\xc3\xa9 som ett exempel.'