b'\n_START_ARTICLE_\nAmerikansk tundrapipare\n_START_SECTION_\nUtseende och l\xc3\xa4te\n_START_PARAGRAPH_\nAmerikansk tundrapipare \xc3\xa4r en medelstor pipare som m\xc3\xa4ter 24-27 centimeter, har ett vingspann p\xc3\xa5 cirka 66 centimeter och v\xc3\xa4ger cirka 145 gram. Den \xc3\xa4r n\xc3\xa5got st\xc3\xb6rre \xc3\xa4n sibirisk tundrapipare men gentemot ljungpipare \xc3\xa4r den ist\xc3\xa4llet mindre, slankare och mer l\xc3\xa5ngvingad. St\xc3\xa5ende har den l\xc3\xa5ng handpenneprojektion._NEWLINE_I alla dr\xc3\xa4kter p\xc3\xa5minner den om sibirisk tundrapipare. I adult dr\xc3\xa4kt \xc3\xa4r den mer svart undertill och p\xc3\xa5 sidorna \xc3\xa4n sibirisk tundrapipare och den liknare snarare kustpiparen \xc3\xa4n ljungpiparen. Undergumpen och undersidan av stj\xc3\xa4rten \xc3\xa4r dock svarta. De vita \xc3\xb6gonbrynsstrecket som g\xc3\xa5r ihop i pannan g\xc3\xa5r ner bakom \xc3\xb6ront\xc3\xa4ckaren och ner p\xc3\xa5 br\xc3\xb6stet och bara ett tunt svart streck skiljer dessa stora vita ytor p\xc3\xa5 b\xc3\xa4gge sidor om br\xc3\xb6stet. Ovansidan \xc3\xa4r grovt vattrad i svart, gr\xc3\xa5tt, vitt och med f\xc3\xa5 inslag av gult. Dess ben som \xc3\xa4r ganska l\xc3\xa5nga \xc3\xa4r m\xc3\xb6rkare svartgr\xc3\xa5 \xc3\xa4n exempelvis ljungpiparens. I flykten ser man att den inte har n\xc3\xa5got vitt i armh\xc3\xa5lan som ljungpiparen och sibiriskt tundrapipare utan den \xc3\xa4r helsvart. Undersidan av vingen \xc3\xa4r gr\xc3\xa5brun som hos sibirisk tundrapipare. _NEWLINE_I juvenil dr\xc3\xa4kt p\xc3\xa5minner den om en liten juvenil kustpipare. Den \xc3\xa4r ljust gr\xc3\xa5 p\xc3\xa5 br\xc3\xb6st och undergump, har en vattrad ovansida som ser skiffergr\xc3\xa5 ut p\xc3\xa5 h\xc3\xa5ll och den har ett markerat ljust \xc3\xb6gonbrynsstreck._NEWLINE_Dess lockl\xc3\xa4te \xc3\xa4r ett "klyi" med betoning p\xc3\xa5 f\xc3\xb6rsta stavelsen.\n_START_SECTION_\nUtbredning och flyttning\n_START_PARAGRAPH_\nAmerikansk tundrapipare h\xc3\xa4ckar i Alaska och Kanada och \xc3\xb6vervintar i s\xc3\xb6dra Sydamerika. De f\xc3\xb6ljer en elliptisk flyttrutt. Nordflyttande f\xc3\xa5glar passerar genom Centralamerika under perioden januari-april och rastar i stora antal i exempelvis Illinois innan de flyttar sista str\xc3\xa4ckan till sina nordliga h\xc3\xa4ckplatser. Under h\xc3\xb6sten f\xc3\xb6ljer de en \xc3\xb6stligare rutt \xc3\xb6ver v\xc3\xa4stra Atlanten och Karibiska havet till \xc3\xb6vervintringsomr\xc3\xa5dena i Patagonien. Arten har en av de l\xc3\xa4ngsta k\xc3\xa4nda flyttrutterna av alla f\xc3\xa5glar och tillryggal\xc3\xa4gger mer \xc3\xa4n 40.000 km och av dessa \xc3\xa4r 3.500 km \xc3\xb6ver \xc3\xb6ppet hav. _NEWLINE_Felflugna individer observeras s\xc3\xa4llsynt men regelbundet i V\xc3\xa4steuropa. I Sverige \xc3\xa4r den en mycket s\xc3\xa4llsynt g\xc3\xa4st, ovanligare \xc3\xa4n sibirisk tundrapipare. Den har observerats 17 g\xc3\xa5nger till och med 2015, f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen p\xc3\xa5 \xc3\x84ngsn\xc3\xa4set i Falsterbo, Sk\xc3\xa5ne 20 september 1981.\n_START_SECTION_\nSystematik\n_START_PARAGRAPH_\nAmerikansk tundrapipare tillh\xc3\xb6r det lilla sl\xc3\xa4ktet Pluvialis som omfattar fyra arter inom familjen pipare och vipor (Charadriidae). Tidigare behandlades sibirisk och amerikansk tundrapipare som tv\xc3\xa5 underarter av samma art och amerikansk tundrapipare bar d\xc3\xa5 det vetenskapliga namnet P. d. dominica.\n_START_SECTION_\nEkologi\n_START_PARAGRAPH_\nAmerikansk tundrapipare h\xc3\xa4ckar p\xc3\xa5 gr\xc3\xa4sbev\xc3\xa4xt tundra och l\xc3\xa4gger sitt bo direkt p\xc3\xa5 marken p\xc3\xa5 en torr \xc3\xb6ppen plats. De s\xc3\xb6ker mat p\xc3\xa5 f\xc3\xa4lt, str\xc3\xa4nder och flodb\xc3\xa4ddar och lever fr\xc3\xa4mst av insekter och kr\xc3\xa4ftdjur.\n_START_SECTION_\nStatus och hot\n_START_PARAGRAPH_\nArten har ett mycket stort utbredningsomr\xc3\xa5de, och trots att arten minskar kategoriseras den inte som hotad av IUCN. Stora antal sk\xc3\xb6ts under senare delen av 1800-talet och populationen har aldrig fullt ut \xc3\xa5terh\xc3\xa4mtat sig.'