b"\n_START_ARTICLE_\nDimitrij Bludov\n_START_PARAGRAPH_\nDimitrij Nikolajevitj Bludov, f\xc3\xb6dd 1785 och d\xc3\xb6d 1864, var en rysk diplomat och politiker._NEWLINE_Efter anst\xc3\xa4llning vid ryska beskickningen i Amsterdam var Bludov 1812-14 legationssekreterare i Stockholm och 1817-20 charg\xc3\xa9 d'affaires i London. Han blev 1826 sekreterare i den efter dekabristupproret tillsatta unders\xc3\xb6kningskommissionen och snart dess egentlige ledare, och bel\xc3\xb6nades med en statssekretaretj\xc3\xa4nst och utn\xc3\xa4mndes 1829 till geheimer\xc3\xa5d. 1832 blev Bludov inrikesminister, 1839 justitieminister och president i riksr\xc3\xa5dets lagkommission, som under hans ledning fullbordade det stora lagkodifieringsarbetet som Michail Speranskij hade inlett. Under Bludovs medverkan togs ocks\xc3\xa5 p\xc3\xa5 1840-talet de f\xc3\xb6rsta stegen till livegenskapens upph\xc3\xa4vande. Efter en beskickning till Rom 1846-47 och avslutandet av ett konkordat med p\xc3\xa5ven var han ivrigt verksam f\xc3\xb6r b\xc3\xb6ndernas frig\xc3\xb6relse, blev 1858 ordf\xc3\xb6rande i centralkommitt\xc3\xa9n f\xc3\xb6r fr\xc3\xa5gans utredande och kunde 1861 underteckna akten som gav n\xc3\xa4ra 22 miljoner livegna sin frihet."