b'\n_START_ARTICLE_\nEddington-luminositet\n_START_PARAGRAPH_\nEddington-luminositet (ibland \xc3\xa4ven Eddingtongr\xc3\xa4nsen) \xc3\xa4r den h\xc3\xb6gsta luminositet som kan passera genom ett skikt av gas i hydrostatisk j\xc3\xa4mvikt, vid sf\xc3\xa4risk symmetri. Det ut\xc3\xa5triktade str\xc3\xa5lningstrycket p\xc3\xa5 en stj\xc3\xa4rnas yttersta gasskikt balanserar d\xc3\xa5 gravitationens in\xc3\xa5triktade acceleration. Utifr\xc3\xa5n massa-luminositets-sambandet kan j\xc3\xa4mvikten anv\xc3\xa4ndas f\xc3\xb6r att s\xc3\xa4tta gr\xc3\xa4ns f\xc3\xb6r en stj\xc3\xa4rnas maximala massa. Om en stj\xc3\xa4rnas luminositet \xc3\xb6verskrider Eddingtongr\xc3\xa4nsen f\xc3\xb6r ett skikt p\xc3\xa5 stj\xc3\xa4rnytan, s\xc3\xa5 kastas gasskiktet ut fr\xc3\xa5n stj\xc3\xa4rnan. Fenomenet har uppkallats efter Arthur Eddingtons insats p\xc3\xa5 1920-talet.\n_START_SECTION_\nExempel\n_START_PARAGRAPH_\nGammablixtar, novor och supernovor \xc3\xa4r exempel p\xc3\xa5 system som \xc3\xb6verskrider sin Eddington-luminositet med en stor faktor under mycket korta tidrymder. Vid s\xc3\xa5dana tillf\xc3\xa4llen blir resultatet en radikal f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndring i fysikalisk struktur, i form av att en del av stj\xc3\xa4rnans massa st\xc3\xb6ts ut. Vissa r\xc3\xb6ntgenbin\xc3\xa4rer och aktiva galaxk\xc3\xa4rnor har f\xc3\xb6rm\xc3\xa5gan att uppr\xc3\xa4tth\xc3\xa5lla luminositeter helt n\xc3\xa4ra Eddingtongr\xc3\xa4nsen under avsev\xc3\xa4rda tidsrymder.\n_START_SECTION_\nSuper-Eddington-emission\n_START_PARAGRAPH_\nEddington-luminositet \xc3\xa4r ingen sann gr\xc3\xa4ns, utan det h\xc3\xa5lls f\xc3\xb6r troligt att photon-bubble-instabiliteter (som f\xc3\xb6rst\xc3\xb6r den strikta sf\xc3\xa4riska symmetrin) l\xc3\xa5ter naturen ha mycket h\xc3\xb6gre luminositeter. Super-Eddingtonsk ackretion p\xc3\xa5 svarta h\xc3\xa5l, med massor som stj\xc3\xa4rnor, \xc3\xa4r en m\xc3\xb6jlig modell f\xc3\xb6r ultralumin\xc3\xb6sa r\xc3\xb6ntgenk\xc3\xa4llor (ULX).'