b'\n_START_ARTICLE_\nDer Zwerg\n_START_PARAGRAPH_\nDer Zwerg (Dv\xc3\xa4rgen) \xc3\xa4r en opera ("Ein tragisches M\xc3\xa4rchen f\xc3\xbcr Musik") i en akt med musik av Alexander von Zemlinsky och libretto av Georg Klaren efter Oscar Wildes novell The Birthday of the Infanta (1888).\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\n1900 f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskade sig Zemlinsky i en av sina kompositionselever, den 21-\xc3\xa5riga Alma Schindler. Hon besvarade hans uppvaktning till en b\xc3\xb6rjan men h\xc3\xb6ll honom hela tiden p\xc3\xa5 str\xc3\xa4ckb\xc3\xa4nken. Hennes familj var emot f\xc3\xb6rbindelsen och ans\xc3\xa5g att Zemlinsky saknade b\xc3\xa5de internationell ryktbarhet och utseende. Efter p\xc3\xa5tryckningar fr\xc3\xa5n sin familj och n\xc3\xa4ra v\xc3\xa4nner br\xc3\xb6t Alma f\xc3\xb6rbindelsen med Zemlinsky och gifte sig 1902 med tons\xc3\xa4ttarkollegan Gustav Mahler. Senare beskrev hon Zemlinsky som "liten, hakl\xc3\xb6s och tandl\xc3\xb6s" - och tons\xc3\xa4ttaren led sv\xc3\xa5rt av hennes f\xc3\xb6raktfulla kommentarer om hans utseende. Mycket av detta st\xc3\xa5r att finna i Der Zwerg, som han under stor sinnesr\xc3\xb6relse skapade 1922: en liten ber\xc3\xa4ttelse om hans eget personliga lidande i sagans f\xc3\xb6rkl\xc3\xa4dnad. Operan uruppf\xc3\xb6rdes 28 maj 1922 p\xc3\xa5 Stadttheater i K\xc3\xb6ln med Otto Klemperer som dirigent.\n_START_SECTION_\nOm operan\n_START_PARAGRAPH_\nDe b\xc3\xa5da sf\xc3\xa4rerna, infantinnan och det stela hovceremonielet respektive dv\xc3\xa4rgen och den medlidsamma kammarjungfrun Ghita, karakteriseras musikaliskt av ovanligt sofistikerade klangbilder: den f\xc3\xb6rstn\xc3\xa4mnda sf\xc3\xa4ren pr\xc3\xa4glas av diatoniska melodier och "kalla" instrument, som till exempel celesta, medan den senare k\xc3\xa4nnetecknas av h\xc3\xb6gexpressiv kromatik och svallande melodik. Till skillnad fr\xc3\xa5n Eine florentinische Trag\xc3\xb6die utm\xc3\xa4rks den h\xc3\xa4r operan genomg\xc3\xa5ende av en mer lyrisk och \xc3\xa5terh\xc3\xa5llsam ton, som n\xc3\xa4r hovfolkets h\xc3\xa5n av den kringstapplande dv\xc3\xa4rgen kompletteras med ironiskt och groteskt \xc3\xb6verdrivna klangf\xc3\xa4rger. Men i spegelscenen, efter dv\xc3\xa4rgens skri, h\xc3\xb6rs ett dissonant "explosivt" tutti i orkestern, vars andl\xc3\xb6sa expressionism saknar motstycke i hela den samtida operalitteraturen. Imponerande \xc3\xa4r \xc3\xa4ven den lyckade sammansm\xc3\xa4ltningen av de till synes naiva ensemblescenerna med en orkestersats som pendlar mellan senromantik och atonalitet.\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 sin 18-\xc3\xa5rsdag f\xc3\xa5r den spanska infantinnan dyrbara f\xc3\xb6delsedagsg\xc3\xa5vor, d\xc3\xa4ribland en missbildad dv\xc3\xa4rg. Dv\xc3\xa4rgen \xc3\xa4r omedveten om sin missbildning och blir ber\xc3\xb6md som s\xc3\xa5ngare. Den bortsk\xc3\xa4mda, k\xc3\xa4nslokalla infantinnan leker med honom medan hovet skrattar. Hon l\xc3\xa5ter dv\xc3\xa4rgen sjunga f\xc3\xb6r henne och ger honom komplimanger, dansar med honom och sk\xc3\xa4nker honom en vit ros och f\xc3\xa5r honom att tro att hon \xc3\xa4lskar honom. Kammarjungfrun Ghita vill att den grymma leken skall upph\xc3\xb6ra, men kan inte f\xc3\xb6rm\xc3\xa5 sig att ber\xc3\xa4tta den hemska sanningen f\xc3\xb6r dv\xc3\xa4rgen. Medan hovet och infantinnan roar sig i tr\xc3\xa4dg\xc3\xa5rden, stapplar dv\xc3\xa4rgen genom tornrummet och r\xc3\xa5kar riva ned ett tungt draperi, som avt\xc3\xa4cker en stor spegel. Dv\xc3\xa4rgen, som f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen ser sig sj\xc3\xa4lv, bryter samman och ger upp ett hj\xc3\xa4rtsk\xc3\xa4rande skri. Den obarmh\xc3\xa4rtiga infantinnan f\xc3\xb6rklarar f\xc3\xb6r honom att han bara varit en "leksak" f\xc3\xb6r henne. N\xc3\xa4r dv\xc3\xa4rgen d\xc3\xb6r av brustet hj\xc3\xa4rta, springer infantinnan ut i tr\xc3\xa4dg\xc3\xa5rden f\xc3\xb6r att roa sig med de andra.'