b'\n_START_ARTICLE_\nNicos Poulantzas\n_START_PARAGRAPH_\nNicos Poulantzas (grekiska: \xce\x9d\xce\xaf\xce\xba\xce\xbf\xcf\x82 \xce\xa0\xce\xbf\xcf\x85\xce\xbb\xce\xb1\xce\xbd\xcf\x84\xce\xb6\xce\xac\xcf\x82), f\xc3\xb6dd 21 september 1936 i Athen, d\xc3\xb6d 3 oktober 1979 i Paris, var en grekisk-fransk marxistisk sociolog. _NEWLINE_P\xc3\xa5 1970-talet var Poulantzas, tillsammans med Louis Althusser, den ledande representanten f\xc3\xb6r strukturalistisk marxism, men blev till skillnad fr\xc3\xa5n Althusser eurokommunist. Han \xc3\xa4r mest k\xc3\xa4nd f\xc3\xb6r sina teoretiska arbeten om staten, men han har ocks\xc3\xa5 bidragit till marxistiska analyser av fascismen.\n_START_SECTION_\nLivet\n_START_PARAGRAPH_\nPoulantzas var f\xc3\xb6dd i Grekland, och blev politiskt aktiv under studietiden och ansl\xc3\xb6t sig till Demokratisk Allians, som var en frontorganisation f\xc3\xb6r Greklands kommunistiska parti. Han ansl\xc3\xb6t sig inte till partiet f\xc3\xb6rr\xc3\xa4n efter statskuppen 1968, d\xc3\xa5 han bodde i Paris. H\xc3\xa4r blev han en del av kretsen kring Althusser tillsammans med andra marxister som \xc3\x89tienne Balibar, Pierre Macherey, Jacques Ranci\xc3\xa8re och Regis Debray, och genom 1970-talet blev han en prominent marxist, b\xc3\xa5de genom sina b\xc3\xb6cker och sina artiklar, s\xc3\xa4rskilt i New Left Review. Han slet emellertid ocks\xc3\xa5 med personliga problem, och begick 1979 sj\xc3\xa4lvmord.\n_START_SECTION_\nKlassteori\n_START_PARAGRAPH_\nPoulantzas utvecklade Louis Althussers strukturella marxism mot en stats- och klassteori i boken Politisk makt och sociala klasser (1968). Det viktigaste i hans klassanalys bygger p\xc3\xa5 Althussers tanke att varje konkret samh\xc3\xa4llsanalys \xc3\xa4r en kombination av olika produktionss\xc3\xa4tt och att niv\xc3\xa5erna i det kapitalistiska produktionss\xc3\xa4ttet har en "relativ autonomi". D\xc3\xa4rf\xc3\xb6r \xc3\xa4r klassf\xc3\xb6rh\xc3\xa5llandena under kapitalismen betydligt mer komplexa \xc3\xa4n vad som kan f\xc3\xa5ngas i en ekonomistisk reducering till den materiella produktionen med dess klasser, bourgeoisien och proletariatet. Klasserna \xc3\xa4r inte bara objektiva fenomen, som kan best\xc3\xa4mmas utifr\xc3\xa5n den kapitalistiska ekonomin, utan "klassbegreppet t\xc3\xa4cker klasspraktikens enhet - \'klasskamp\' - dvs de sociala f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llandenas enhet s\xc3\xa5som effekter av de strukturella niv\xc3\xa5ernas enhet". Klasserna konstitueras begreppsligt i klasskampen, och d\xc3\xa4rmed avvisar Poulantzas den traditionella uppdelningen av klasser i en objektiv "klass i sig" och en subjektiv "klass f\xc3\xb6r sig". De \xc3\xa4r effekter av den sociala praktiken p\xc3\xa5 alla niv\xc3\xa5er.\n_START_SECTION_\nStatsteori\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x84ven i fr\xc3\xa5ga om staten utvecklade strukturella marxister nya teorier. Eftersom den ekonomiska utsugningen under kapitalismen sker direkt i produktionen utan utomekonomisk intervention, har den kapitalistiska staten en relativ autonomi i f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande till samh\xc3\xa4llets huvudklasser. Statens uppgift \xc3\xa4r att garantera de f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llanden under vilka produktionen och reproduktionen sker, och den kan inte reduceras till enbart ett uttryck f\xc3\xb6r den h\xc3\xa4rskande klassen. Eftersom det dessutom finns en m\xc3\xa4ngd olika klasser fr\xc3\xa5n olika produktionss\xc3\xa4tt och \xc3\xa4ven olika klassfraktioner i det kapitalistiska produktionss\xc3\xa4ttet, talar Poulantzas om att det finns ett "maktblock" best\xc3\xa5ende av olika klasser och klassfraktioner som har "hegemoni" i staten. Detta maktblock kan h\xc3\xa4rska genom att staten, speciellt genom politiska och ideologiska praktiker, kan uppl\xc3\xb6sa de beh\xc3\xa4rskande klassernas enhet, exempelvis genom att behandla m\xc3\xa4nniskorna i de underordnade klasserna som isolerade individer d\xc3\xa4r var och en har en r\xc3\xb6st.'