b'\n_START_ARTICLE_\nFranska mandatet f\xc3\xb6r Syrien och Libanon\n_START_SECTION_\nBakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nDen brittiske generalen Edmund Allenby intog under f\xc3\xb6rsta v\xc3\xa4rldskrigets sista m\xc3\xa5nad Damaskus med st\xc3\xb6d av arabrevoltens rebeller under Faisal bin Hussein, son till kung Hussein av Hijaz. Ett regionalt styre under den hashemitiska \xc3\xa4tten uppr\xc3\xa4ttades med hopp om garanterad sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet f\xc3\xb6r ett enat arabiskt rike i Mellan\xc3\xb6stern i enlighet med de brittiska l\xc3\xb6ftena i McMahon-Hussein-korrespondensen. I Pariskonferensen 1919 ledde Faisal den arabiska delegationen och f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte s\xc3\xa4kra de hashemitiska anspr\xc3\xa5ken och kom \xc3\xa4ven \xc3\xb6verens med Sionistiska V\xc3\xa4rldsorganisationens ledare Chaim Weizmann om samarbete f\xc3\xb6r en judisk stat bredvid ett enat arabiskt rike under den hashemitiska kronan. Britterna \xc3\xb6vergav dock Faisal i f\xc3\xb6rhandlingarna d\xc3\xa5 de under det hemliga Sykes-Picot-avtalet med Frankrike hade f\xc3\xb6rpliktigat sig att splittra hela Mellan\xc3\xb6stern i olika inflytandesf\xc3\xa4rer mellan de tv\xc3\xa5 stormakterna._NEWLINE_Den amerikanska King\xe2\x80\x93Crane-kommissionen l\xc3\xa4t unders\xc3\xb6ka folkopinionen hos syrierna gentemot fransk kontroll, vilket \xc3\xb6verv\xc3\xa4ldigande avvisades, och man avvisade \xc3\xa4ven segrarmakternas f\xc3\xb6rslag p\xc3\xa5 att separera Palestina fr\xc3\xa5n resten av Syrien. Opinionen understr\xc3\xb6ks efter folkliga val till Syriska nationalkongressen i maj 1919 som vanns av konservativa. \xc3\x96verenskommelsen med sionisterna och kompromissf\xc3\xb6rs\xc3\xb6k med Georges Clemenceau gjorde dock mycket av befolkningen fientlig mot Faisal som anklagades f\xc3\xb6r att ha gett bort en stor del av det framtida syriska riket och \xc3\xb6vergivit folket till fransm\xc3\xa4nnen. Syriska f\xc3\xb6rhoppningar om att USA skulle st\xc3\xb6dja deras krav p\xc3\xa5 sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet gick om intet n\xc3\xa4r den antikoloniale Woodrow Wilson drabbades av en stroke 1919. 7 mars 1920 kr\xc3\xb6ntes Faisal bin Hussein med godk\xc3\xa4nnande av Nationalkongressen i all hast till kung av Arabiska kungad\xc3\xb6met Syrien, men det var i de flesta delar av det nya riket den brittiska ockupationsmakten som hade den reella kontrollen. Den brittiska regeringen hade inga planer p\xc3\xa5 att riskera skada relationerna med Frankrike och v\xc3\xa4grade erk\xc3\xa4nna Faisal som kung._NEWLINE_Vid San Remokonferensen erh\xc3\xb6ll Franska republiken 25 april 1920 mandat att f\xc3\xb6rvalta f\xc3\xb6re detta Osmanska Syrien med undantag f\xc3\xb6r vad som blev Brittiska Palestinamandatet i s\xc3\xb6der. Nyheten fick den syriska regeringen under Hashim al-Atassi att f\xc3\xb6rbereda sig p\xc3\xa5 krig. General Henri Gouraud st\xc3\xa4llde ett ultimatum till Faisal: Underkastas fransk \xc3\xb6verh\xc3\xb6ghet eller abdikera. Faisal accepterade fransm\xc3\xa4nnens krav men krigsministern Yusuf al-Azma v\xc3\xa4grade och i fransk-syriska kriget krossades det kortlivade kungad\xc3\xb6met. Faisal s\xc3\xa4ndes i exil och Frankrikes mandatr\xc3\xa4ttigheter bekr\xc3\xa4ftades i freden i S\xc3\xa8vres i augusti 1920.\n_START_SECTION_\nUppr\xc3\xa4ttandet av franskt styre\n_START_PARAGRAPH_\nOmr\xc3\xa5det som tilldelats Frankrike att som mandatmakt f\xc3\xb6rvalta splittrades i ett antal stater enligt religi\xc3\xb6sa linjer vilket fransm\xc3\xa4nnen trodde skulle underl\xc3\xa4tta kontrollen \xc3\xb6ver lokalbefolkningen och minska sp\xc3\xa4nningarna mellan folkgrupperna. Ist\xc3\xa4llet m\xc3\xb6ttes de med n\xc3\xa4stan universellt motst\xc3\xa5nd vid int\xc3\xa5get 1920 och v\xc3\xa4pnade uppror p\xc3\xa5gick \xc3\xa4nda fram till 1923. Ursprungligen hade den franska regeringen planerat att skapa tre religi\xc3\xb6st baserade stater, en alawitisk i norr, en sunnimuslimsk i mitten och en drusisk i s\xc3\xb6der. Ist\xc3\xa4llet slog man samman de i huvudsak kristna omr\xc3\xa5dena kring Libanonberget med kringliggande omr\xc3\xa5den med muslimsk majoritet i en ny stat under kristet styre, Storlibanon, medan de flesta muslimer ville forts\xc3\xa4tta vara del av Syrien. Resten av Syrien delades i fyra semiautonoma territorier, ocks\xc3\xa5 p\xc3\xa5 religi\xc3\xb6s basis. Dessa nya sp\xc3\xa4nningar som den franska splittringspolitiken gav upphov till skulle senare utmynna i Libanonkrisen 1958 men ocks\xc3\xa5 f\xc3\xa5 dramatiska konsekvenser vad g\xc3\xa4ller synen p\xc3\xa5 nationell och religi\xc3\xb6s identitet i Syrien och Libanon efter sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndigheten, bl a fr\xc3\xa4mjades inte arabisk nationalism utan ist\xc3\xa4llet st\xc3\xa4rktes regionala och religi\xc3\xb6sa lojaliteter._NEWLINE_1922 bildades ett l\xc3\xb6st administrativt f\xc3\xb6rbund mellan Aleppo, Damaskus och Alawitstaten kallat Syriska federationen med en centralregering. 1923 l\xc3\xa4t \xc3\xb6verkommissarien general Maxime Weygand regionala val h\xc3\xa5llas i alla ing\xc3\xa5ende stater, men de bojkottades av m\xc3\xa5nga syrier och ans\xc3\xa5gs i allm\xc3\xa4nhet vara riggade till f\xc3\xb6rdel f\xc3\xb6r franskv\xc3\xa4nliga grupper. 1924 uppl\xc3\xb6stes federationen d\xc3\xa5 en v\xc3\xa4nsterregering tog makten i Paris som gjorde vissa eftergifter till nationalisterna genom att sl\xc3\xa5 samman staterna Aleppo och Damaskus i en ny enhet kallad Staten Syrien.\n_START_SECTION_\nUppror och nationalism\n_START_PARAGRAPH_\nDe syriska nationalisterna f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte g\xc3\xa5ng p\xc3\xa5 g\xc3\xa5ng f\xc3\xb6rg\xc3\xa4ves f\xc3\xb6rhindra splittringen av landet men mandatmakten slog v\xc3\xa5ldsamt ner alla uppror. 1926 bad nationalisterna Nationernas f\xc3\xb6rbund att ge Syrien sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet men misslyckades. Samtidigt inf\xc3\xb6rde fransm\xc3\xa4nnen enligt kolonialt m\xc3\xb6nster en assimileringspolitik i Syrien d\xc3\xa4r franska blev obligatoriskt spr\xc3\xa5k i skolan, barn tvingades sjunga Marselj\xc3\xa4sen och franska bankirer som representerade moderlandets intressen tog \xc3\xb6ver den lokala ekonomin. Tidningar censurerades, politiska partier f\xc3\xb6rbj\xc3\xb6ds och medborgerliga r\xc3\xa4ttigheter uteblev. 1924 blev general Maurice Sarrail \xc3\xb6verkommissarie f\xc3\xb6r mandatomr\xc3\xa5det och inf\xc3\xb6rde genast ett mycket auktorit\xc3\xa4rt styre i alla ing\xc3\xa5ende stater. 1925 br\xc3\xb6t s\xc3\xa5 det stora syriska upproret ut efter en drusisk resning mot mandatstyret som snabbt spred sig till de \xc3\xb6vriga staterna. Druserna hade tr\xc3\xb6ttnat p\xc3\xa5 \xc3\xb6verbeskattning och tv\xc3\xa5ngsarbete som fransm\xc3\xa4nnen p\xc3\xa5tvingade bondebefolkningen, men den delegation de hade s\xc3\xa4nt till Sarrail f\xc3\xb6r att klaga hade pl\xc3\xb6tsligt blivit f\xc3\xa4ngslad. Tusentals civila omkom n\xc3\xa4r franska trupper bombarderade Damaskus och i b\xc3\xb6rjan av 1926 hade revolten krossats, den drusiska adeln underkastats och nationalisternas ledare antingen avr\xc3\xa4ttats eller g\xc3\xa5tt i exil. I Frankrike beskrevs upproret som ett v\xc3\xa5ldsutbrott av ociviliserade vildar och banditer medan det av nationalisterna s\xc3\xa5gs som en avg\xc3\xb6rande strid mot en utl\xc3\xa4ndsk ockupationsmakt.\n_START_SECTION_\nMandatets fortsatta utveckling\n_START_PARAGRAPH_\nSv\xc3\xa5ra oroligheter utbr\xc3\xb6t i Syrien 1936 och en nationalistisk regering kom till makten. Enligt f\xc3\xb6rdrag med Frankrike samma \xc3\xa5r upph\xc3\xa4vdes mandatet och Syrien erk\xc3\xa4ndes som en sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndig stat i f\xc3\xb6rbund med Frankrike. F\xc3\xb6rdraget skulle tr\xc3\xa4da i kraft efter en 3-\xc3\xa5rig frist, vilket dock ej skedde. Nordligaste delen av Syrien, regionen Alexandretta, omvandlades 1938 till en autonom republik Hatay och avtr\xc3\xa4ddes 1939 till Turkiet._NEWLINE_Efter Frankrikes krigsf\xc3\xb6rklaring mot Tyskland 1939 f\xc3\xb6retogs i Syrien omfattande f\xc3\xb6rsvars\xc3\xa5tg\xc3\xa4rder och en \xe2\x80\x9dorientarm\xc3\xa9\xe2\x80\x9d organiserades under ledning av en fransk general. Vid Frankrikes sammanbrott juni 1940 l\xc3\xa4mnade de icke-franska trupperna landet, medan den franske \xc3\xb6verkommissarien i Syrien f\xc3\xb6rblev lojal mot Vichyregimen. Inf\xc3\xb6r hotet av en v\xc3\xa4xande tysk infiltration i Syrien ig\xc3\xa5ngsatte brittiska trupper, st\xc3\xb6dda av de Gaulle-styrkor, i  juni 1941 ett anfall mot mandatomr\xc3\xa5det, som i juli samma \xc3\xa5r ledde till att det \xc3\xb6verl\xc3\xa4mnades till de Gaulles fria franska regering. 1941 erk\xc3\xa4nde de Gaulle Libanons och Syriens sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet och 1944 avstod Frankrike formligen fr\xc3\xa5n sina r\xc3\xa4ttigheter som mandat\xc3\xa4rmakt._NEWLINE_Vid andra v\xc3\xa4rldskrigets slut i maj 1945 skar sig de brittiska och franska intressena i omr\xc3\xa5det. Det kom till \xc3\xb6ppen konflikt mellan syrierna och fransm\xc3\xa4nnen, som tillspetsade l\xc3\xa4get genom att de f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rkte sina trupper. Syrien v\xc3\xa4djade i februari 1946 till s\xc3\xa4kerhetsr\xc3\xa5det om tillbakadragande av de franska och brittiska trupperna vilket resulterade i att samtliga utl\xc3\xa4ndska styrkor l\xc3\xa4mnade omr\xc3\xa5det i april samma \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nPolitik\n_START_PARAGRAPH_\nDen h\xc3\xb6gsta \xc3\xa4mbetsmannen i mandatomr\xc3\xa5det var den franska \xc3\xb6verkommissarien (efter 1941 titulerad generaldelegat). Denne hade stor frihet att med milit\xc3\xa4ra medel sl\xc3\xa5 ner alla oroligheter, dirigera mandatomr\xc3\xa5dets ekonomi och styra den politiska f\xc3\xb6rvaltningen. Centralt f\xc3\xb6r den franska politiken var att bibeh\xc3\xa5lla den politiska splittringen i typiskt kolonial divide et impera-taktik f\xc3\xb6r att underminera mobilisering f\xc3\xb6r sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet och i Syrien och Libanon berodde fransm\xc3\xa4nnen p\xc3\xa5 den religi\xc3\xb6st heterogena befolkningens lojalitet till sina trossamfund mot nationalisternas f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k att f\xc3\xa5 folk att ist\xc3\xa4llet identifiera sig med den enade arabiska nationen. Nominellt avsade sig Frankrike som mandatmakt r\xc3\xa4tt till mandatomr\xc3\xa5dets ekonomi men i realiteten dirigerade man ekonomin i Syrien och Libanon p\xc3\xa5 samma s\xc3\xa4tt som i sina kolonier, med fokus p\xc3\xa5 r\xc3\xa5varuproduktion f\xc3\xb6r export till metropolen och inga investeringar i en lokal industri._NEWLINE_Som klass A-mandat skulle den politiska administrationen i relativt h\xc3\xb6g grad sk\xc3\xb6tas av lokalbefolkningen och mandatomr\xc3\xa5dets fem ing\xc3\xa5ende stater fick regionala parlament, regeringar och andra politiska organ. I praktiken ut\xc3\xb6vade \xc3\xb6verkommissarien och dennes r\xc3\xa5dgivare avg\xc3\xb6rande inflytande \xc3\xb6ver alla aspekter av det politiska styret och kunde utan f\xc3\xb6rvarning uppl\xc3\xb6sa folkvalda f\xc3\xb6rsamlingar och upph\xc3\xa4va politiska r\xc3\xa4ttigheter. R\xc3\xa5dgivarna l\xc3\xa5g till stor del bakom att den f\xc3\xb6rda politiken inte sammanf\xc3\xb6ll med vad som \xc3\xa4mnades med NF-mandatet utan ist\xc3\xa4llet liknade fransk kolonialpolitik. F\xc3\xb6r Frankrikes del var styret \xc3\xb6ver Syrien och Libanon legitimt p\xc3\xa5 tv\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt. Dels rent juridiskt d\xc3\xa5 landet hade f\xc3\xa5tt mandatet av Nationernas f\xc3\xb6rbund, dels moraliskt d\xc3\xa4r mandatstyret s\xc3\xa5gs som en del av det st\xc3\xb6rre Franska kolonialimperiet vars uppdrag var att "civilisera" koloniserade folk. Rent formellt var Syrien och Libanon inte en fransk koloni och dessa tv\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt att legitimera styret var direkt inkompatibla med varandra; om fransm\xc3\xa4nnen s\xc3\xa5g sig regera som kolonialimperium i f\xc3\xb6rsta hand hade den inhemska befolkningen all r\xc3\xa4tt att f\xc3\xb6rkasta deras styre, om de d\xc3\xa4remot ans\xc3\xa5g att deras n\xc3\xa4rvaro var som mandatmakt i f\xc3\xb6rsta hand fick de finna sig i de begr\xc3\xa4nsningar som mandatet innebar._NEWLINE_Varje ing\xc3\xa5ende stat styrdes av en guvern\xc3\xb6r som uts\xc3\xa5gs av \xc3\xb6verkommissarien. D\xc3\xa4rut\xc3\xb6ver skiljde sig deras statsskick \xc3\xa5t d\xc3\xa5 varje stat fick en egen f\xc3\xb6rfattning och d\xc3\xa4rmed viss m\xc3\xb6jlighet att utforma sitt politiska system. S\xc3\xa5 hade t.ex. Storlibanon enligt 1926 \xc3\xa5rs f\xc3\xb6rfattning en president utsedd av ett folkvalt parlament medan Staten Aleppo ist\xc3\xa4llet hade ett verkst\xc3\xa4llande direkt\xc3\xb6rsr\xc3\xa5d som bistod guvern\xc3\xb6ren. Dessa skillnader var dock formaliteter och f\xc3\xb6rem\xc3\xa5l f\xc3\xb6r mandatmaktens oinskr\xc3\xa4nkta maktut\xc3\xb6vande.'