b'\n_START_ARTICLE_\nGilbert de la Porr\xc3\xa9e\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nGilbert de la Porr\xc3\xa9e f\xc3\xb6ddes i Poitiers, och var elev till Bernard av Chartres och Anselm av Laon. Efter att ha undervisat i Chartres i bort\xc3\xa5t tjugo \xc3\xa5r, b\xc3\xb6rjade han 1137 f\xc3\xb6rel\xc3\xa4sa i dialektik och teologi i Paris. Stefan av Alinerre var en av hans elever. 1141 \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde han till Poitiers, och valdes till biskop n\xc3\xa4stf\xc3\xb6ljande \xc3\xa5r. _NEWLINE_P\xc3\xa5 grund av hans avvikande uppfattning om treenighetsl\xc3\xa4ran, \xc3\xa5drog sig hans arbeten Kyrkans f\xc3\xb6rd\xc3\xb6melse. Vid synoden i Reims 1148, som b\xc3\xa5de Gilbert och Stefan n\xc3\xa4rvarade vid, utf\xc3\xa4rdades en p\xc3\xa5vlig sanktion av fyra l\xc3\xa4rosatser som stod i mots\xc3\xa4ttning till n\xc3\xa5gra av Gilberts teser, och hans b\xc3\xb6cker f\xc3\xb6rd\xc3\xb6mdes tills de hade korrigerats i enlighet med Kyrkans principer. Gilbert synes ha gett vika i tysthet; han samtyckte till de fyra l\xc3\xa4rosatserna, och f\xc3\xb6rblev p\xc3\xa5 v\xc3\xa4nskaplig fot med sina antagonister till sin d\xc3\xb6d.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xa4ror\n_START_PARAGRAPH_\nGilbert \xc3\xa4r n\xc3\xa4stan den ende logiker fr\xc3\xa5n 1100-talet som citerats av de st\xc3\xb6rre skolastikerna i efterf\xc3\xb6ljande tids\xc3\xa5ldrar. Hans huvudverk i logik, avhandlingen De sex principiis, betraktades med en v\xc3\xb6rdnad som n\xc3\xa4stan var likst\xc3\xa4lld den som erk\xc3\xa4ndes Aristoteles, och f\xc3\xb6rs\xc3\xa5g ett flertal kommentatorer, d\xc3\xa4ribland Albertus Magnus, med material. Med anledning av ber\xc3\xb6mmelsen hans verk \xc3\xa5tnj\xc3\xb6t, ben\xc3\xa4mner Dante honom Magister sex principiorum. Avhandlingen i sig utg\xc3\xb6rs av en diskussion om Aristoteles kategorier, och behandlar universalierna._NEWLINE_Gilbert urskiljer tv\xc3\xa5 klasser av Aristoteles tio kategorier; en essentiell, och den andra derivativ. Essentiellt eller ned\xc3\xa4rvt (formae inhaerentes) i objekt, \xc3\xa4r enbart substans, kvantitet, kvalitet och relation i ordets sn\xc3\xa4vare betydelse. De \xc3\xa5terst\xc3\xa5ende sex kategorierna, tid, plats, handling, passion, position och vana, \xc3\xa4r relativa och subordin\xc3\xa4ra (formae assistentes). Denna uppst\xc3\xa4llning har visst intresse, men \xc3\xa4r n\xc3\xa4ppeligen av h\xc3\xb6gre v\xc3\xa4rde, vare sig f\xc3\xb6r logiken eller kunskapsteorin. Viktigare \xc3\xa4r de teologiska konsekvenserna av denna realism som Gilbert hamnade i._NEWLINE_I kommentarerna till avhandlingen De Trinitate (som f\xc3\xb6rr felaktigt tillskrevs Boethius), g\xc3\xa5r han i sin metafysiska uppfattning l\xc3\xa4ngre \xc3\xa4n f\xc3\xb6rfattaren, i synnerhet vad betr\xc3\xa4ffar synen p\xc3\xa5 Gud, Treenigheten, och prim\xc3\xa4ra (absoluta) varan i naturen. Gud \xc3\xa4r of\xc3\xb6rst\xc3\xa5elig, och kategorierna kan inte anv\xc3\xa4ndas f\xc3\xb6r att best\xc3\xa4mma hans existens. I Gud finns ingen distinktion, olikhet eller \xc3\xa5tskillnad, medan alla substanser eller ting har en dualitet, som kommer av materiens element. Mellan det rena (absoluta) varat och materien finns id\xc3\xa9erna eller formerna, vilka existerar, men utan substans. N\xc3\xa4r dessa former materialiseras, kallas de formae substantiales eller formae nativae; de \xc3\xa4r tingens essens, och i sig sj\xc3\xa4lva har de ingen relation till tingens accidenser. Ting \xc3\xa4r tempor\xc3\xa4ra, formerna eller id\xc3\xa9erna \xc3\xa4r best\xc3\xa4ndiga, Gud \xc3\xa4r evig. Existensens rena (absoluta) form, genom vilken Gud \xc3\xa4r Gud, m\xc3\xa5ste begripas \xc3\xa5tskild fr\xc3\xa5n de tre personerna som \xc3\xa4r Gud genom att tillsammans materialisera formen. Formen eller essensen \xc3\xa4r en, men personerna eller substanserna \xc3\xa4r tre. Det var denna distinktion mellan Deitas eller Divinitas och Deus som orsakade f\xc3\xb6rd\xc3\xb6melsen av Gilberts doktrin.'