b'\n_START_ARTICLE_\nDisputation (diskussion)\n_START_SECTION_\n1600-talets disputationer\n_START_PARAGRAPH_\nDe flesta disputationer som h\xc3\xb6lls var disputationer pro exercito, ett slags \xc3\xb6vningar i retorik, dialektik och logisk argumentation med de klassiska grekiska f\xc3\xb6rfattarna som f\xc3\xb6rebild. S\xc3\xa5dana fick alla studenter h\xc3\xa5lla flera stycken._NEWLINE_F\xc3\xb6r att vinna promotion inom n\xc3\xa5gon fakultet skulle studenten disputera pro gradu det vill s\xc3\xa4ga genomg\xc3\xa5 en gradualdisputation. _NEWLINE_De \xc3\xa4ldsta k\xc3\xa4nda (om \xc3\xa4n aldrig offentligt fastslagna) stadgarna f\xc3\xb6r Uppsala universitet, skrivna 1606 av Johannes Rudbeckius beskriver hur och n\xc3\xa4r disputationer skulle h\xc3\xa5llas. Ingen fick utan laga f\xc3\xb6rfall neka till att agera vare sig opponent (granskare) eller respondent (f\xc3\xb6rsvarare), och universitets professorer var skyldiga att disputera tv\xc3\xa5 g\xc3\xa5nger per \xc3\xa5r. Disputationerna h\xc3\xb6lls mellan 7 och 10 p\xc3\xa5 l\xc3\xb6rdagsf\xc3\xb6rmiddagarna, d\xc3\xa5 inga f\xc3\xb6rel\xc3\xa4sningar skulle h\xc3\xa5llas, med obligatorisk n\xc3\xa4rvaro f\xc3\xb6r studenterna. De teser som skulle diskuteras skulle anges till dekanus \xc3\xa5tta dagar i f\xc3\xb6rv\xc3\xa4g. _NEWLINE_Uppsala universitets stadgar fr\xc3\xa5n 1655 och Lunds universitets fr\xc3\xa5n 1666, som i v\xc3\xa4ldigt h\xc3\xb6g grad liknar varandra, anger att disputationen skulle ansl\xc3\xa5s sex dagar f\xc3\xb6re ventilationen och att exemplar av den skulle delas ut. Gradualdisputationernas h\xc3\xb6gtidlighet markerades genom att rektor skulle b\xc3\xa4ra \xc3\xa4mbetesdr\xc3\xa4kt och f\xc3\xb6ljas av pedeller b\xc3\xa4rande p\xc3\xa5 silverspiror. Respondenter kunde vara b\xc3\xa5de l\xc3\xa4rda med akademisk grad och andra, som dock beh\xc3\xb6vde n\xc3\xa5gon med  minst magistersgrad att presidera disputationen. Professorer skulle varje \xc3\xa5r f\xc3\xb6rfatta och ventilera minst en disputation. Vid ventilationen skulle alltid finnas en preses, som ofta f\xc3\xb6rfattat den avhandling som skulle diskuteras, en respondent som skulle redog\xc3\xb6ra f\xc3\xb6r avhandlingens inneh\xc3\xa5ll och \xc3\xa4ven f\xc3\xb6rsvara den samt tv\xc3\xa5 opponenter, granskare, som uts\xc3\xa5gs av preses eller av respondenten.\n_START_SECTION_\nMot en modernare form\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x84nda in p\xc3\xa5 mitten av 1800-talet var avhandlingen oftast f\xc3\xb6rfattad av preses och tryckningen bekostades av respondenten. Disputationer var d\xc3\xa4rmed enda s\xc3\xa4ttet f\xc3\xb6r universitetsl\xc3\xa4rare att f\xc3\xa5 sina vetenskapliga alster tryckta utan att beh\xc3\xb6va betala tryckningen sj\xc3\xa4lva. Troligen var det d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r som disputationerna urartade till tomma formaliteter av tvivelaktigt vetenskapligt v\xc3\xa4rde, utan den tanke\xc3\xb6vning som ursprungligen var dess k\xc3\xa4rna. Disputationerna st\xc3\xb6rdes dessutom ofta av ol\xc3\xa4mpliga upptr\xc3\xa4danden. 1852 \xc3\xa5rs stadgar avskaffade dessa missf\xc3\xb6rh\xc3\xa5llanden och det best\xc3\xa4mdes att den som ville vinna doktorsgrad sj\xc3\xa4lv skulle f\xc3\xb6rfatta sin avhandling och f\xc3\xb6rsvara den offentligt, s\xc3\xa5 som det g\xc3\xa5r till vid en modern disputation.'