b'\n_START_ARTICLE_\nChristian Magnus Falsen\n_START_PARAGRAPH_\nChristian Magnus Falsen,  f\xc3\xb6dd den 14 september 1782 i Kristiania (nuvarande Oslo), d\xc3\xb6d den 13 januari 1830 i Kristiania, var en norsk statsman, son till Enevold de Falsen och bror till Carl Valentin Falsen._NEWLINE_Falsen blev student 1798 och juris kandidat 1802, utn\xc3\xa4mndes 1804 till overretsprokurator i Norge samt 1807 till h\xc3\xb6iesteretsadvokat och deltog samma \xc3\xa5r i K\xc3\xb6penhamns f\xc3\xb6rsvar. Under kriget mot Sverige 1808 tj\xc3\xa4nstgjorde han som officer vid greve Wedel-Jarlsbergs frik\xc3\xa5r._NEWLINE_1814 utarbetade han och Johan Gunder Adler, prins Kristian Fredriks privatsekreterare, ett utkast till norsk grundlag som togs till utg\xc3\xa5ngspunkt vid \xc3\xb6verl\xc3\xa4ggningarna i Eidsvoll om Norges blivande f\xc3\xb6rfattning. N\xc3\xa4r f\xc3\xb6rslaget i april 1814 kom fr\xc3\xa5n trycket hade det dock \xc3\xa4ndrats, delvis f\xc3\xb6ranlett av regenten, prins Kristian Fredrik. Fr\xc3\xa5n b\xc3\xb6rjan hade han i sina \xc3\xa5sikter st\xc3\xa5tt greve Wedel n\xc3\xa4ra, men slog pl\xc3\xb6tsligt om och blev en ivrig anh\xc3\xa4ngare av prinsen-regenten. _NEWLINE_I Eidsvollsf\xc3\xb6rsamlingen var Falsen, j\xc3\xa4mte Georg Sverdrup, majoritetens ledare samt arbetade med energi och framg\xc3\xa5ng p\xc3\xa5 att trygga Norges sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet utan f\xc3\xb6rening med Sverige. Samtidigt f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte han bana v\xc3\xa4gen f\xc3\xb6r en framtida f\xc3\xb6rening mellan alla tre nordiska rikena under Kristian Fredrik, som valdes till Norges kung 1814, var arvinge till Danmarks tron och kunde bli det \xc3\xa4ven till Sveriges, om n\xc3\xa4mligen Karl XIII ville adoptera honom och skjuta Karl Johan \xc3\xa5t sidan. Men s\xc3\xa5 skedde inte. H\xc3\xa4ndelserna utvecklade sig tv\xc3\xa4rtom i en riktning, som var helt och h\xc3\xa5llet stridande mot Falsens \xc3\xb6nskningar och planer._NEWLINE_Efter konventionen i Moss (14 augusti 1814) l\xc3\xa4t han utn\xc3\xa4mna sig till amtman i Nordre Bergenhus amt. Av 1814 \xc3\xa5rs storting, som gick in p\xc3\xa5 Norges f\xc3\xb6rening med Sverige, var Falsen inte medlem. 1815-16 var han stortingsman, men spelade inte n\xc3\xa5gon framst\xc3\xa5ende roll. 1818 blev hans val f\xc3\xb6rklarat ogiltigt. 1821 var han \xc3\xa5terigen ledamot av stortinget, men visade sig d\xc3\xa5 mycket f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndrad till sina t\xc3\xa4nkes\xc3\xa4tt. Sedan han 1819 gjort bekantskap med riksst\xc3\xa5th\xc3\xa5llaren greve Sandels, hade han n\xc3\xa4mligen alltmera n\xc3\xa4rmat sig regeringen. _NEWLINE_I stortingets \xc3\xb6verl\xc3\xa4ggningar ang\xc3\xa5ende Norges \xc3\xb6vertagande av 3 miljoner speciedaler (12 miljoner kronor) av Danmarks statsskuld inlade Falsen mycken f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4nst, men br\xc3\xb6t tillika fullst\xc3\xa4ndigt med oppositionspartiet, och d\xc3\xa5 Karl Johan framlade sina f\xc3\xb6rslag till \xc3\xa4ndringar i den norska grundlagen, framst\xc3\xa4llde \xc3\xa4ven Falsen n\xc3\xa5gra s\xc3\xa5dana, vilka \xc3\xa5drog honom h\xc3\xa4ftiga beskyllningar f\xc3\xb6r att ha \xc3\xb6vergivit sin forna politiska st\xc3\xa5ndpunkt. 1822 blev han generalprokurator (justitiekansler). Det nyinr\xc3\xa4ttade \xc3\xa4mbetet var h\xc3\xb6gst impopul\xc3\xa4rt, och innehavaren fick dela dess \xc3\xb6de. _NEWLINE_Stortingsman blev han aldrig mera. 1825 utn\xc3\xa4mndes han till stiftsamtman i Bergen och 1827 till justitiarius (president) i H\xc3\xb6iesteret. Under senare delen av sitt liv utsattes han f\xc3\xb6r h\xc3\xa4ftig f\xc3\xb6rf\xc3\xb6ljelse. Falsen upptr\xc3\xa4dde \xc3\xa4ven som politisk och historisk f\xc3\xb6rfattare. Bland hans skrifter kan n\xc3\xa4mnas Norges historie til 1319 (1823-24).'