b'\n_START_ARTICLE_\nMarlene Dietrich\n_START_SECTION_\nTidiga \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nMarlene Dietrich f\xc3\xb6ddes i kvarteret Rote Insel i Sch\xc3\xb6neberg i nuvarande Berlin. Fadern, Louis Erich Otto Dietrich, var officer i den preussiska polisen och avled n\xc3\xa4r Marlene var sex \xc3\xa5r gammal. N\xc3\xa4r Marlene var 11 \xc3\xa5r gifte hennes mor om sig med faderns b\xc3\xa4sta v\xc3\xa4n, kavalleril\xc3\xb6jtnanten Edouard von Losch, men han dog 1917 av skador han \xc3\xa5dragit sig under det p\xc3\xa5g\xc3\xa5ende kriget. Hon fick en strikt uppfostran i ett konservativt \xc3\xb6vre medelklasshem. Hon kallades "Lene" i familjen, och hon drog samman sina b\xc3\xa5da namn och skapade namnet "Marlene"._NEWLINE_I ton\xc3\xa5ren ville hon bli violinist och bes\xc3\xb6kte d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r sedan 1918 musikh\xc3\xb6gskolan i Weimar. 1921 bytte hon till en musikskola i Berlin, men en handskada stoppade den karri\xc3\xa4ren. Hon b\xc3\xb6rjade ist\xc3\xa4llet vid teatern efter en lyckad anst\xc3\xa4llningsintervju hos Max Reinhardt vid Deutsches Theater och fick sedan mindre filmroller. Senare i livet f\xc3\xb6rnekade hon oftast dessa mindre roller trots att hon var med i 13 stumfilmer f\xc3\xb6re Bl\xc3\xa5 \xc3\xa4ngeln. I maj 1923 gifte hon sig med den tjeckiske filmassistenten Rudolf Sieber (1897\xe2\x88\x921976). Paret fick dottern Maria, som f\xc3\xb6ddes i december 1924. Dietrich och hennes make separerade efter fem \xc3\xa5r, men f\xc3\xb6rblev gifta fram till Siebers d\xc3\xb6d 1976.\n_START_SECTION_\nGenombrott\n_START_PARAGRAPH_\n1927 fick Dietrich sin f\xc3\xb6rsta huvudroll, i filmen Caf\xc3\xa9 Elektric av regiss\xc3\xb6ren Gustav Ucicky. Hon spelade d\xc3\xa4r mot den \xc3\xb6sterrikiske sk\xc3\xa5despelaren Willi Forst, som vid den h\xc3\xa4r tiden var mycket folkk\xc3\xa4r. Redan 1922\xe2\x80\x931923 hade hon en st\xc3\xb6rre biroll i trilogin Trag\xc3\xb6die der Liebe, regisserad av Joe May._NEWLINE_Marlene Dietrichs genombrott kom 1930 med den f\xc3\xb6rsta tyska ljudfilmen Bl\xc3\xa5 \xc3\xa4ngeln d\xc3\xa4r hon spelade variet\xc3\xa9flickan Lola-Lola mot Emil Jannings. Det var i den filmen som hon med sin hesa och besl\xc3\xb6jade r\xc3\xb6st framf\xc3\xb6rde den s\xc3\xa5ng som kom att bli hennes "signaturmelodi": Ich bin von Kopf bis Fu\xc3\x9f auf Liebe eingestellt. Filmens f\xc3\xb6rlaga var romanen Bl\xc3\xa5 \xc3\xa4ngeln av Heinrich Mann och filmen gjordes samtidigt p\xc3\xa5 tyska och p\xc3\xa5 engelska. Hon blev internationellt k\xc3\xa4nd och begav sig med regiss\xc3\xb6ren Josef von Sternberg till USA. De skulle s\xc3\xa5 sm\xc3\xa5ningom \xc3\xa4ven g\xc3\xb6ra Spansk karneval tillsammans, efter Pierre Lou\xc3\xbfs roman Kvinnan och dockan (1898). Marlene Dietrich skrev i Hollywood kontrakt med Paramount Pictures. F\xc3\xb6r huvudrollen i filmen Marocko (1930) blev hon nominerad till en Oscar i kategorin "B\xc3\xa4sta kvinnliga huvudrollsinnehavare" men statyetten gick ist\xc3\xa4llet till Marie Dressler. Det var Dietrichs enda oscarsnominering. Sedan gjorde Marlene Dietrich huvud- och biroller i filmer av Hitchcock, Lubitsch, Welles och Wilder._NEWLINE_Marlene Dietrich gjorde sig ocks\xc3\xa5 k\xc3\xa4nd som en banbrytare i sitt val av kl\xc3\xa4der. Till exempel kl\xc3\xa4dde hon sig i byxor redan p\xc3\xa5 30-talet, vilket uppfattades som skandal\xc3\xb6st av samtiden.\n_START_SECTION_\nPolitiska aktiviteter\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa4r hon fick ett bud fr\xc3\xa5n Joseph Goebbels att \xc3\xa5terigen spela i Tyskland tackade hon nej. Hennes filmer blev d\xc3\xa5 bojkottade i hemlandet p\xc3\xa5 order av regimen. \xc3\x85r 1939 blev hon amerikansk medborgare och b\xc3\xb6rjade sjunga chanson. Fr\xc3\xa5n 1943 reste hon runt och underh\xc3\xb6ll amerikanska trupper, bland annat med s\xc3\xa5ngen "Lili Marlene". Dietrichs politiska och sociala aktiviteter mot nazisterna blev tidigt uppskattade utanf\xc3\xb6r Tyskland men i hennes hemland fanns en del r\xc3\xb6ster som kallade Dietrich f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rr\xc3\xa4dare. Hon fick 1947 Frihetsmedaljen, den st\xc3\xb6rsta utm\xc3\xa4rkelsen f\xc3\xb6r amerikanska civilister. 1950 tilldelades hon den franska orden Hederslegionen ("Chevalier de la Legion d\'Honneur") av den franska regeringen. De franska presidenterna Pompidou och Mitterand befordrade Dietrich till "Officier" respektive "Commandeur" av Hederslegionen._NEWLINE_Vid b\xc3\xb6rjan av det kalla kriget n\xc3\xa4rmade sig Dietrich en pacifistisk inst\xc3\xa4llning. S\xc3\xa4rskilt k\xc3\xa4nda blev hennes franska och tyska varianter av s\xc3\xa5ngen Where Have All the Flowers Gone? av Pete Seeger.\n_START_SECTION_\nSenare \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xa5nga filmroller spelade Marlene Dietrich i herrkl\xc3\xa4der, vilket var nytt och provokativt. Den blommande kvinnor\xc3\xb6relsen betraktade henne som en f\xc3\xb6rebild. Fr\xc3\xa5n och med 50-talet \xc3\xa4gnade hon sig huvudsakligen \xc3\xa5t s\xc3\xa5ngen och sj\xc3\xb6ng f\xc3\xb6r fulla hus i London, Berlin, K\xc3\xb6penhamn, Stockholm, Oslo, Bryssel, Paris, Moskva, Las Vegas och New York. Hennes ackompanjat\xc3\xb6r var sedan 1955 den amerikanska pianisten och komposit\xc3\xb6ren Burt Bacharach._NEWLINE_Hon visade vid flera tillf\xc3\xa4llen att hon hade sina egna tankar om uppf\xc3\xb6randet av sin show. Till exempel blev hon i Israel av managern uppmanad att inte sjunga p\xc3\xa5 tyska men hon svarade: "Jag ska inte sjunga en l\xc3\xa5t p\xc3\xa5 tyska \xe2\x80\x93 jag sjunger nio". F\xc3\xb6rst var publiken chockad men sedan hedrades Dietrich f\xc3\xb6r sin dj\xc3\xa4rvhet och \xc3\xa4rlighet. P\xc3\xa5 s\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt blev Dietrich den f\xc3\xb6rsta s\xc3\xa5ngerska som hade till\xc3\xa5telse att sjunga p\xc3\xa5 tyska i Israel._NEWLINE_Som n\xc3\xa4mnt var inte alla tyskar f\xc3\xb6rtjusta i hennes insatser under kriget och s\xc3\xa5 blev hon 1960 under en konsert i Berlin tr\xc3\xa4ffad av ett \xc3\xa4gg. Efter\xc3\xa5t fick hon fr\xc3\xa5gan om hon \xc3\xa4r \xc3\xa4ngslig n\xc3\xa4r hon vistades i Tyskland men Dietrich svarade lakoniskt: "R\xc3\xa4dsla? Nej, jag k\xc3\xa4nner ingen r\xc3\xa4dsla. Inte f\xc3\xb6r tyskarna, jag \xc3\xa4r bara bekymrad f\xc3\xb6r min mantel av svanfj\xc3\xa4drar, det \xc3\xa4r v\xc3\xa4ldigt sv\xc3\xa5rt att avl\xc3\xa4gsna \xc3\xa4gg- eller tomatfl\xc3\xa4ckar fr\xc3\xa5n den". 1961 skapades den sista stora filmen med Marlene Dietrich, Dom i N\xc3\xbcrnberg av Stanley Kramer. Redan 1957 hade hon i \xc3\x85klagarens vittne bevisat f\xc3\xb6r sina motst\xc3\xa5ndare att hon hade f\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga att spela en st\xc3\xb6rre karakt\xc3\xa4rsroll._NEWLINE_Fram till slutet av 70-talet hade hon succ\xc3\xa9er \xc3\xb6ver hela v\xc3\xa4rlden. Hon ramlade d\xc3\xa5 p\xc3\xa5 scenen och br\xc3\xb6t benet, varp\xc3\xa5 hon l\xc3\xa4mnade artistlivet och bosatte sig i Paris. De sista \xc3\xa5ren av sitt liv isolerade Dietrich sig med flit - hon ville att hennes publik skulle minnas henne som den glamor\xc3\xb6sa kvinnan fr\xc3\xa5n glans\xc3\xa5ren. Dock beh\xc3\xb6ll hon till slutet av sitt liv telefonkontakt med gamla v\xc3\xa4nner och bekanta._NEWLINE_Marlene Dietrich dog 1992 i Paris \xe2\x80\x93 enligt den officiella versionen p\xc3\xa5 grund av att hj\xc3\xa4rtat och njurarna kollapsade. Hennes v\xc3\xa4ninna Norma Bosquet ber\xc3\xa4ttade d\xc3\xa4remot att hon tog sitt liv med hj\xc3\xa4lp av s\xc3\xb6mntabletter efter att hon n\xc3\xa5gra dagar tidigare blev drabbad av sitt andra slaganfall. Efter en stor begravningsceremoni vid \xc3\x89glise de la Madeleine i Paris blev hennes kvarlevor flyttade till Berlin. \xc3\x84ven i Tysklands huvudstad bes\xc3\xb6ktes begravningen p\xc3\xa5 kyrkog\xc3\xa5rden i Friedenau, d\xc3\xa4r Dietrichs mor redan hade sin grav, av en stor skara s\xc3\xb6rjande._NEWLINE_1999 utn\xc3\xa4mnde American Film Institute henne till den nionde st\xc3\xb6rsta kvinnliga sk\xc3\xa5despelaren n\xc3\xa5gonsin.'