b'\n_START_ARTICLE_\nOrmen (roman)\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nRomanen \xc3\xa4r indelad i tv\xc3\xa5 delar. Den f\xc3\xb6rsta handlar om de unga Irene och Bill. Irene har skuldk\xc3\xa4nslor f\xc3\xb6r att hon knuffat sin mor av ett t\xc3\xa5g och kanske d\xc3\xb6dat henne. Bill, som g\xc3\xa5r omkring med en orm i sin r\xc3\xa4nsel, har under en fest h\xc3\xa4mnats p\xc3\xa5 en flicka genom att kasta henne i en brunn. N\xc3\xa4r Bill sl\xc3\xa4pper l\xc3\xb6s ormen framf\xc3\xb6r Irene skriker hon "Hon \xc3\xa4r d\xc3\xb6d!" och rusar iv\xc3\xa4g. Bill tror att skriket syftar p\xc3\xa5 flickan i brunnen och f\xc3\xb6ljer efter henne. Irene ber\xc3\xa4ttar om modern och tillsammans letar de efter henne p\xc3\xa5 banvallen. Bill tycker sig vara i en ond dr\xc3\xb6m och n\xc3\xa4r han uppt\xc3\xa4cker att de letar p\xc3\xa5 fel banvall rusar han bort med ett vanvettigt skratt._NEWLINE_Den andra delen utspelar sig p\xc3\xa5 en milit\xc3\xa4rf\xc3\xb6rl\xc3\xa4ggning. Ormen har sluppit l\xc3\xb6s och ingen vet var den befinner sig. Bev\xc3\xa4ringarna ligger s\xc3\xb6mnl\xc3\xb6sa p\xc3\xa5 n\xc3\xa4tterna men d\xc3\xb6ljer sin r\xc3\xa4dsla. Deras \xc3\xa5ngest finns hela tiden n\xc3\xa4rvarande under ytan fast de l\xc3\xa5tsas som om den inte finns och under permissionerna blir deras upplevelser allt mer mardr\xc3\xb6msaktiga. Den ende av de inkallade som kan se klart \xc3\xa4r f\xc3\xb6rfattaren Scriver som f\xc3\xb6rklarar fruktan och \xc3\xa5ngesten som n\xc3\xa5got best\xc3\xa4ndigt och ofr\xc3\xa5nkomligt i tillvaron.\n_START_SECTION_\nMottagande\n_START_PARAGRAPH_\nVid sin utgivning hyllades romanen av en f\xc3\xb6rbluffad kritikerk\xc3\xa5r. "S\xc3\xa5 v\xc3\xa5ldsamt \xc3\xb6vertygande har ingen svensk f\xc3\xb6rfattare i detta sekel debuterat" skrev Olof Lagercrantz i Dagens Nyheter. 1966 filmatiserades Ormen av Hans Abramson.\n_START_SECTION_\n\xc3\x96vers\xc3\xa4ttningar\n_START_PARAGRAPH_\nOrmen \xc3\xa4r \xc3\xb6versatt till ett tiotal spr\xc3\xa5k, bland annat franska (Le serpent, 1966), finska (K\xc3\xa4\xc3\xa4rme, 1968), nederl\xc3\xa4ndska (De slang, 1988), spanska (La serpiente, 1990), engelska (The Snake, 1995), tyska (Die schlange, 1995), portugisiska (A serpente, 2000) och tjeckiska (Had, 2012).'