b'\n_START_ARTICLE_\nKatt\xc3\xb6genebulosan\n_START_SECTION_\nAllm\xc3\xa4n information\n_START_PARAGRAPH_\nKatt\xc3\xb6genebulosan \xc3\xa4r en v\xc3\xa4lstuderad planetarisk nebulosa. Den \xc3\xa4r relativt ljus med en magnitud p\xc3\xa5 +8,1, och har ocks\xc3\xa5 en h\xc3\xb6g ytljushet. Den har en rektascension p\xc3\xa5 17 h 58,6 m och en deklination p\xc3\xa5 +66\xc2\xb038\'. Dess h\xc3\xb6ga deklination g\xc3\xb6r den enkel att observera fr\xc3\xa5n den norra hemisf\xc3\xa4ren, d\xc3\xa4r de flesta av de stora teleskopen finns. Katt\xc3\xb6genebulosan ligger n\xc3\xa4stan exakt mitt i linje med den norra ekliptiska polen. _NEWLINE_Medan den inre nebulosan \xc3\xa4r ganska liten, 20 b\xc3\xa5gsekunder i diameter, har den en utbredd halo av materia som den f\xc3\xb6rg\xc3\xa5ngna stj\xc3\xa4rnan kastade ut under sin r\xc3\xb6da j\xc3\xa4ttefas. Halon str\xc3\xa4cker ut sig till en diameter p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 386 b\xc3\xa5gsekunder (6,4 b\xc3\xa5gminuter)._NEWLINE_Observationer visar att nebulosans huvudkropp har en densitet p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 5 000 partiklar/cm\xc2\xb3 och en temperatur p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 8 000 K. Den yttre halon har en h\xc3\xb6gre temperatur p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 15 000 K och en mycket l\xc3\xa4gre densitet. _NEWLINE_Den centrala stj\xc3\xa4rnan hos Katt\xc3\xb6genebulosan \xc3\xa4r av O-typ och har en temperatur p\xc3\xa5 uppskattningsvis 80 000 K. Den har omkring 10 000 g\xc3\xa5nger h\xc3\xb6gre luminositet \xc3\xa4n solen, och dess radie \xc3\xa4r omkring 0,65 g\xc3\xa5nger solens. Spektroskopiska analyser visar att stj\xc3\xa4rnan f\xc3\xb6rlorar massa genom en snabb solvind med en hastighet p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 3,2\xc3\x9710\xe2\x81\xbb\xe2\x81\xb7 solmassor per \xc3\xa5r - allts\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 20 biljoner ton per sekund. Vindens hastighet \xc3\xa4r omkring 1 900\xc2\xa0km/s. Vissa utr\xc3\xa4kningar visar att stj\xc3\xa4rnan v\xc3\xa4ger bara lite mer \xc3\xa4n en solmassa, medan andra m\xc3\xa4tningar visar p\xc3\xa5 att den har en vikt p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 5 solmassor.\n_START_SECTION_\nObservationer\n_START_PARAGRAPH_\nNGC 6543 uppt\xc3\xa4cktes av William Herschel den 15 februari 1786 och var den f\xc3\xb6rsta planetariska nebulosa vars spektrum blivit unders\xc3\xb6kt. Det var den engelske amat\xc3\xb6rastronomen William Huggins som unders\xc3\xb6kte nebulosan 1864. Efter dessa tidiga observationer har hela NGC 6543:s elektromagnetiska spektrum unders\xc3\xb6kts.\n_START_SECTION_\nInfrar\xc3\xb6da observationer\n_START_PARAGRAPH_\nObservationer av Katt\xc3\xb6genebulosan i infrar\xc3\xb6da v\xc3\xa5gl\xc3\xa4ngder avsl\xc3\xb6jar att det finns kallt stj\xc3\xa4rnstoft. Detta stoft tros ha formats under de sista perioderna av den f\xc3\xb6rg\xc3\xa5ngna stj\xc3\xa4rnans liv. Det absorberar ljus fr\xc3\xa5n centralstj\xc3\xa4rnan och emitterar vid infrar\xc3\xb6da v\xc3\xa5gl\xc3\xa4ngder. Spektrumet indikerar att det infrar\xc3\xb6da stoftet har en temperatur p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 70 K._NEWLINE_Den infrar\xc3\xb6da str\xc3\xa5lningen avsl\xc3\xb6jar ocks\xc3\xa5 att det finns icke-joniserade material s\xc3\xa5som molekyl\xc3\xa4rt v\xc3\xa4te(H\xe2\x82\x82). I m\xc3\xa5nga planetariska nebulosor \xc3\xa4r den molekyl\xc3\xa4ra str\xc3\xa5lningen st\xc3\xb6rst vid l\xc3\xa4ngre avst\xc3\xa5nd fr\xc3\xa5n stj\xc3\xa4rnan, d\xc3\xa4r mer material \xc3\xa4r avjoniserat, men den molekyl\xc3\xa4ra v\xc3\xa4testr\xc3\xa5lningen i Katt\xc3\xb6genebulosan ser ut att vara stor i den yttre halons inre h\xc3\xb6rn. Detta kan bero p\xc3\xa5 att chockv\xc3\xa5gor exciterar H\xe2\x82\x82, n\xc3\xa4r utkastat material som r\xc3\xb6r sig med olika hastigheter kolliderar.\n_START_SECTION_\nOptiska och ultravioletta observationer\n_START_PARAGRAPH_\nKatt\xc3\xb6genebulosan har observerats mycket i ultravioletta och optiska v\xc3\xa5gl\xc3\xa4ngder. Spektroskopiska m\xc3\xa4tningar i dessa v\xc3\xa5gl\xc3\xa4ngder har anv\xc3\xa4nts f\xc3\xb6r att best\xc3\xa4mma koncentrationer, medan bilder vid dessa v\xc3\xa5gl\xc3\xa4ngder har anv\xc3\xa4nts till att avsl\xc3\xb6ja den invecklade strukturen i nebulosan._NEWLINE_Bilder fr\xc3\xa5n Hubble-teleskopet som tagits fram med den metoden \xc3\xa4r i falska f\xc3\xa4rger och har anv\xc3\xa4nts f\xc3\xb6r att framh\xc3\xa4va regioner med l\xc3\xa5g och h\xc3\xb6g jonisation. Tre bilder har tagits med filter som isolerar ljus som emitterats fr\xc3\xa5n enkelt joniserat v\xc3\xa4te vid 656,3 nm, fr\xc3\xa5n enkelt joniserat kv\xc3\xa4ve vid 658,4\xc2\xa0nm och fr\xc3\xa5n dubbelt joniserat syre vid 500,7\xc2\xa0nm. Bilderna kombinerades i r\xc3\xb6da, gr\xc3\xb6na respektive bl\xc3\xa5 kanaler, fast\xc3\xa4n deras riktiga f\xc3\xa4rger \xc3\xa4r r\xc3\xb6tt, r\xc3\xb6tt respektive gr\xc3\xb6nt. Bilden visar tv\xc3\xa5 "kepsar" med mindre joniserat material vid \xc3\xa4nden av nebulosan.\n_START_SECTION_\nR\xc3\xb6ntgenobservationer\n_START_PARAGRAPH_\nNyligen gjorda observationer i r\xc3\xb6ntgenv\xc3\xa5gl\xc3\xa4ngder av Chandra X-ray Observatory har avsl\xc3\xb6jat att det finns extremt varm gas inne i Katt\xc3\xb6genebulosan. Bilden i tabellen \xc3\xb6verst p\xc3\xa5 denna sida \xc3\xa4r en kombination av optiska bilder fr\xc3\xa5n Hubble Space Telescope och bilder fr\xc3\xa5n Chandra X-ray Observatory. Man tror att den mycket varma gasen \xc3\xa4r resultatet av v\xc3\xa5ldsam interaktion mellan en snabb stj\xc3\xa4rnvind och material som tidigare kastats ut. Interaktionen har t\xc3\xb6mt den inre bubblan i nebulosan._NEWLINE_Chandra-observationer har ocks\xc3\xa5 avsl\xc3\xb6jat en punktk\xc3\xa4lla vid den centrala stj\xc3\xa4rnan som det kommer str\xc3\xa5lning ifr\xc3\xa5n. Man hade inte trott att stj\xc3\xa4rnan skulle sl\xc3\xa4ppa ut stark r\xc3\xb6ntgenstr\xc3\xa5lning, s\xc3\xa5 varf\xc3\xb6r den g\xc3\xb6r det \xc3\xa4r lite av ett mysterium. Det kanske tyder p\xc3\xa5 n\xc3\xa4rvaron av en ackretionsskiva med h\xc3\xb6g temperatur inuti ett dubbelstj\xc3\xa4rnesystem. Objektet skulle i s\xc3\xa5 fall kunna vara en r\xc3\xb6ntgenbin\xc3\xa4r i sent skede av sin livscykel.\n_START_SECTION_\nAvst\xc3\xa5nd\n_START_PARAGRAPH_\nEtt vanligt problem med studier av planetariska nebulosor \xc3\xa4r att deras avst\xc3\xa5nd i allm\xc3\xa4nhet inte \xc3\xa4r k\xc3\xa4nt. M\xc3\xa5nga metoder att r\xc3\xa4kna ut avst\xc3\xa5ndet till en planetarisk nebulosa h\xc3\xa4nger p\xc3\xa5 att g\xc3\xb6ra ungef\xc3\xa4rliga antaganden, vilka kan vara mycket os\xc3\xa4kra. _NEWLINE_P\xc3\xa5 senare \xc3\xa5r har dock observationer med hj\xc3\xa4lp av Hubble Space Telescope gjort det m\xc3\xb6jligt att anv\xc3\xa4nda nya metoder f\xc3\xb6r att r\xc3\xa4kna ut avst\xc3\xa5ndet. Alla planetariska nebulosor expanderar, och observationer gjorda med n\xc3\xa5gra \xc3\xa5rs mellanrum och med tillr\xc3\xa4ckligt h\xc3\xb6g optisk uppl\xc3\xb6sning kommer att avsl\xc3\xb6ja hur nebulosan har v\xc3\xa4xt. Denna tillv\xc3\xa4xt \xc3\xa4r dock mycket liten, endast n\xc3\xa5gon enda millib\xc3\xa5gsekund per \xc3\xa5r eller mindre. Spektroskopiska observationer kan avsl\xc3\xb6ja hastigheten av nebulosans expansion med hj\xc3\xa4lp av dopplereffekten. Sedan j\xc3\xa4mf\xc3\xb6r man vinkelexpansionen med den k\xc3\xa4nda expansionshastigheten, varvid avst\xc3\xa5ndet till nebulosan kan ber\xc3\xa4knas._NEWLINE_Observationer med Hubble Space Telescope av Katt\xc3\xb6genebulosan med n\xc3\xa5gra \xc3\xa5rs mellanrum har anv\xc3\xa4nts f\xc3\xb6r att r\xc3\xa4kna ut avst\xc3\xa5ndet. Vinkelexpansionen \xc3\xa4r ungef\xc3\xa4r 10 millib\xc3\xa5gsekunder per \xc3\xa5r, medan expansionshastigheten har uppskattats till att vara 16,4\xc2\xa0km/s. Genom att kombinera dessa resultat har man kommit fram till att NGC 6543 ligger ungef\xc3\xa4r 1\xc2\xa0000\xc2\xa0parsec (3\xc3\x9710\xc2\xb9\xe2\x81\xb9\xc2\xa0m) ifr\xc3\xa5n jorden.\n_START_SECTION_\n\xc3\x85lder\n_START_PARAGRAPH_\nDen optiska expansionen kan ocks\xc3\xa5 anv\xc3\xa4ndas f\xc3\xb6r att r\xc3\xa4kna ut \xc3\xa5ldern p\xc3\xa5 nebulosan. Om den har expanderat med en konstant hastighet av 10 millib\xc3\xa5gsekunder per \xc3\xa5r, skulle den n\xc3\xa5 en diameter av 20 b\xc3\xa5gsekunder p\xc3\xa5 1000 \xc3\xa5r. Detta kan vara en \xc3\xb6vre gr\xc3\xa4ns f\xc3\xb6r dess \xc3\xa5lder, eftersom utkastat material bromsas upp n\xc3\xa4r det m\xc3\xb6ter material som stj\xc3\xa4rnan kastat ut i tidigare stadier av sin evolution, likv\xc3\xa4l som interstell\xc3\xa4r materia.\n_START_SECTION_\nSammans\xc3\xa4ttning\n_START_PARAGRAPH_\nLikt de flesta av alla astronomiska objekt, best\xc3\xa5r NGC 6543 mest av v\xc3\xa4te och helium, med tyngre element representerade i mindre m\xc3\xa4ngder. Den exakta sammans\xc3\xa4ttningen kan fastsl\xc3\xa5s med hj\xc3\xa4lp av spektroskopiska studier. F\xc3\xb6rekomsten av \xc3\xb6vriga grund\xc3\xa4mnen anges ofta i f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande till v\xc3\xa4te, som \xc3\xa4r det vanligast f\xc3\xb6rekommande grund\xc3\xa4mnet i rymden._NEWLINE_Olika studier ger i allm\xc3\xa4nhet olika v\xc3\xa4rden f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rekomsten av grund\xc3\xa4mnen. Detta beror ofta p\xc3\xa5 att spektrografer p\xc3\xa5satta p\xc3\xa5 teleskop inte alltid samlar in allt ljus fr\xc3\xa5n det objekt den observerar, utan ist\xc3\xa4llet samlar in ljus fr\xc3\xa5n liten \xc3\xb6ppning. F\xc3\xb6ljaktligen kan det vid olika observationer samlas in information fr\xc3\xa5n olika delar av nebulosan._NEWLINE_Resultat fr\xc3\xa5n m\xc3\xa4tningar av NGC 6543 visar att nebulosan inneh\xc3\xa5ller (relativt v\xc3\xa4te) 12\xc2\xa0% helium, omkring 3\xc3\x9710\xe2\x81\xbb\xe2\x81\xb4 kol och kv\xc3\xa4ve och omkring 7\xc3\x9710\xe2\x81\xbb\xe2\x81\xb4 syre. Detta \xc3\xa4r typiska v\xc3\xa4rden f\xc3\xb6r en planetarisk nebulosa, med f\xc3\xb6rekomster av kol, kv\xc3\xa4ve och syre som \xc3\xa4r st\xc3\xb6rre \xc3\xa4n f\xc3\xb6r solen.  _NEWLINE_Djupa spektroskopiska studier av Katt\xc3\xb6genebulosan kan indikera att nebulosan inneh\xc3\xa5ller sm\xc3\xa5 m\xc3\xa4ngder av material som \xc3\xa4r h\xc3\xb6gt berikade med tunga \xc3\xa4mnen.\n_START_SECTION_\nKinematik och morfologi\n_START_PARAGRAPH_\nKatt\xc3\xb6genebulosan \xc3\xa4r strukturellt en mycket komplex nebulosa, och mekanismerna som har givit upphov till denna komplicerade morfologi \xc3\xa4r inte helt klarlagda._NEWLINE_Den ljusa delens struktur i nebulosan \xc3\xa4r huvudsakligen skapad genom samverkan med den snabba stj\xc3\xa4rnvinden som s\xc3\xa4nds ut av centralstj\xc3\xa4rnan och med material som blivit utkastat under bildandet av nebulosan. Denna samverkan orsakar emissionen av r\xc3\xb6ntgenstr\xc3\xa5lning. Denna stj\xc3\xa4rnvind har "bl\xc3\xa5st ut" den inre bubblan av nebulosan, och ser ut att ha spr\xc3\xa4ckt bubblan vid b\xc3\xa5da \xc3\xa4ndarna. _NEWLINE_Det har ocks\xc3\xa5 spekulerats om att centralstj\xc3\xa4rnan kan vara en dubbelstj\xc3\xa4rna. Existensen av en ackretionsskiva orsakad av mass\xc3\xb6verf\xc3\xb6ringen mellan systemets b\xc3\xa5da komponenter kan ge upphov till pol\xc3\xa4ra jetstr\xc3\xa5lar, som i s\xc3\xa5 fall skulle samverka med det tidigare utkastade materialet. \xc3\x96ver tid skulle dessa jetstr\xc3\xa5lars riktning \xc3\xa4ndras till f\xc3\xb6ljd av precessionen._NEWLINE_Utanf\xc3\xb6r de ljusa inre delarna av nebulosan, finns det en serie koncentriska ringar, som tros ha blivit utkastade vid formandet av denna planetariska nebulosa medan stj\xc3\xa4rnan var i det asymptotiska j\xc3\xa4ttebandet i Hertzsprung-Russell-diagrammet. Dessa ringar \xc3\xa4r mycket j\xc3\xa4mnt utplacerade, vilket indikerar att de har blivit utkastade i regelbundna intervaller och med relativt lika hastighet. _NEWLINE_L\xc3\xa4ngre ut finns en stor ljussvag halo som expanderar l\xc3\xa5ngt ifr\xc3\xa5n stj\xc3\xa4rnan. Denna bildades f\xc3\xb6re huvudnebulosan.'