b'\n_START_ARTICLE_\nChristian Eriksson\n_START_SECTION_\nStockholm\n_START_PARAGRAPH_\nChristian Eriksson fick yrkesutbildning i faderns snickarverkstad. I mitten av 1870-talet var han l\xc3\xa4rling hos en ornamentssnickare i Stockholm, J\xc3\xb6rlings verkstad vid Regeringsgatan, \xc3\xa5ren 1875-1877, och studerade samtidigt vid Tekniska skolans afton- och s\xc3\xb6ndagskurser.\n_START_SECTION_\nHamburg\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x85ren 1877-1881 arbetade han som m\xc3\xb6belarkitekt och modell\xc3\xb6r vid en m\xc3\xb6belfabrik i Hamburg, d\xc3\xa4r han var elev vid Allgemaine Gewerbeschule. Han ans\xc3\xb6kte och fick stipendium fr\xc3\xa5n Tekniska skolan i Stockholm 1880. Han tog ut avflyttningsbevis fr\xc3\xa5n Arvika landsf\xc3\xb6rsamling till Hamburg den 3 november 1881. \xc3\x85ren 1881-1883 arbetade han samtidigt ett \xc3\xa5r i Heymans m\xc3\xb6belfabrik d\xc3\xa4r och ett \xc3\xa5r hos ornamentbildhuggaren Ziegler. D\xc3\xa4refter arbetade han ytterligare tv\xc3\xa5 \xc3\xa5r hos arkitekten Bichweiler i dennes Kunstgewerbliche Werkstatt, Bichweilers Kunstgewerbewerkstatt. I Hamburg erh\xc3\xb6ll han anst\xc3\xa4llning hos statybildhuggaren Carl B\xc3\xb6rner 1883. Carl B\xc3\xb6rner, som var fr\xc3\xa5n Schlesien var en av m\xc3\xa4starna till Schillermonumentet i Hamburg. Det var han som slutf\xc3\xb6rde monumentet, s\xc3\xa5 att det kom p\xc3\xa5 plats den 10 maj 1866. Christian Eriksson fick hj\xc3\xa4lpa Carl B\xc3\xb6rner d\xc3\xa5 han fabricerade ett slags terracotta eller fajans som utf\xc3\xb6rdes i reliefplattor med jaktmotiv eller med figurer i ren\xc3\xa4ssansdr\xc3\xa4kter eller liknande. Han utformade sj\xc3\xa4lv en del fat, krus och vaser i lera under sin tid i Hamburg.\n_START_SECTION_\nParis\n_START_PARAGRAPH_\nHan reste sen till Paris och inskrevs som elev vid \xc3\x89cole des arts d\xc3\xa9coratifs i Paris den 27 september 1883, varifr\xc3\xa5n han erh\xc3\xb6ll avg\xc3\xa5ngsbetyg den 7 januari 1885. F\xc3\xb6r att utbilda sig till skulpt\xc3\xb6r gick Christian fyra \xc3\xa5r p\xc3\xa5 \xc3\x89cole des Beaux-Arts, de sk\xc3\xb6na konsternas skola i Paris. Han var inskriven som elev vid \xc3\x89cole nationale sup\xc3\xa9rieure des Beaux-Arts den 4 augusti 1883\xe2\x80\x93 14 april 1887. Vid \xc3\x89cole des Beaux-Arts erh\xc3\xb6ll han d\xc3\xa5 3:e medaljen f\xc3\xb6r figur modellerad efter antiken. I Paris arbetade han \xc3\xa4ven p\xc3\xa5 sin l\xc3\xa4rare Alexandre Falgui\xc3\xa8res atelj\xc3\xa9 samt p\xc3\xa5 konstindustriella verkst\xc3\xa4der och i en keramisk fabrik. Alexandre Falgui\xc3\xa8re var en av det d\xc3\xa5tida Paris\xe2\x80\x99 mest efterfr\xc3\xa5gade konstpedagoger. F\xc3\xb6r att f\xc3\xb6rs\xc3\xb6rja sig hj\xc3\xa4lpte han andra konstn\xc3\xa4rer med modellering och marmorhuggning. I Paris bitr\xc3\xa4dde han bland annat skulpt\xc3\xb6ren Per Hasselberg. I Paris tr\xc3\xa4ffade han ocks\xc3\xa5 sin blivande hustru Jeanne Tramcourt, som bara var 19 \xc3\xa5r d\xc3\xa5 de gifte sig. Hon v\xc3\xa4ckte stor uppm\xc3\xa4rksamhet n\xc3\xa4r hon kom till Taserud. Konstn\xc3\xa4rskollegan Fritz Lindstr\xc3\xb6m karakt\xc3\xa4riserade henne som "en orkid\xc3\xa9 i en potatis\xc3\xa5ker". Christian Eriksson ritade och l\xc3\xa4t bygga den kombinerade bostaden och atelj\xc3\xa9n, som han kallade Oppstuhage. Det huset \xc3\xa4r numera en del av Rackstadmuseet.\n_START_SECTION_\nArbete i Stockholm\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb6r att komma n\xc3\xa4rmare sitt arbete i Stockholm, d\xc3\xa4r han fick m\xc3\xa5nga uppdrag, l\xc3\xa4mnade han snart Arvika. Han l\xc3\xa4mnade d\xc3\xa5 sin atelj\xc3\xa9 och bostad i Oppstuhage f\xc3\xb6r att ist\xc3\xa4llet verka i Stockholm. D\xc3\xa5 hyrde han ut Oppstuhage till konstn\xc3\xa4rskollegan Gustaf Fj\xc3\xa6stad, som s\xc3\xb6kte bostad i V\xc3\xa4rmland som han f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskat sig i. Detta blev starten av Rackstadkolonin.\n_START_SECTION_\nMedalj och stipendium\n_START_PARAGRAPH_\nEtt av hans f\xc3\xb6rsta arbeten var statyn Martyren, som st\xc3\xa4llde han ut p\xc3\xa5 Parissalongen 1888 och erh\xc3\xb6ll 3:e medaljen f\xc3\xb6r den figurgruppen, och stipendium f\xc3\xb6r sitt debutverk. Den som bel\xc3\xb6nades med guldmedalj p\xc3\xa5 Parisutst\xc3\xa4llningen 1888 var den svenske konstn\xc3\xa4ren Nils Forsberg f\xc3\xb6r sin m\xc3\xa5lning En hj\xc3\xa4ltes d\xc3\xb6d. Forsbergs mest ber\xc3\xb6mda verk finns nu p\xc3\xa5 Nationalmuseum i Stockholm. Den 28 april 1888 tilldelades Christian Eriksson av Konstakademien Jenny Linds resestipendium (sedan 1965 heter det Jenny Lind-stipendiet) p\xc3\xa5 3000 kronor f\xc3\xb6r ett \xc3\xa5r, f\xc3\xb6rnya f\xc3\xb6r \xc3\xa4nnu ett \xc3\xa5r samt erh\xc3\xb6ll f\xc3\xb6r ytterligare ett \xc3\xa5r resestipendium p\xc3\xa5 samma belopp 29 maj 1890.\n_START_SECTION_\nGenombrott och \xc3\xa5terflytt till Sverige\n_START_PARAGRAPH_\nDet verkliga genombrottet kom dock \xc3\xa5ret d\xc3\xa4rp\xc3\xa5, 1889, med bronsvasen Tjusning, en modellstudie, och Barnv\xc3\xa4rlden. Tjusning kom senare till Nationalmuseum. Barnv\xc3\xa4rlden k\xc3\xb6ptes av konstsamlaren Pontus F\xc3\xbcrstenberg. F\xc3\xbcrstenberg var s\xc3\xa5 imponerad att han gav Christian Eriksson en best\xc3\xa4llning p\xc3\xa5 en stor relief i marmor av Carl von Linn\xc3\xa9 som skulle sk\xc3\xa4nkas till Nationalmuseum. Pontus F\xc3\xbcrstenberg hj\xc3\xa4lpte Christian Eriksson och de d\xc3\xa5tida k\xc3\xa4nda konstn\xc3\xa4rerna som Carl Larsson, Ernst Josephson, Olof Sager-Nelson och Anders Zorn direkt och indirekt med ekonomiskt st\xc3\xb6d. Pontus F\xc3\xbcrstenberg ans\xc3\xa5g att b\xc3\xa4sta s\xc3\xa4ttet att hj\xc3\xa4lpa Christian Eriksson var att alltid h\xc3\xa5lla honom sysselsatt med best\xc3\xa4llningar. F\xc3\xbcrstenberg donerade sina samlingar till konstavdelningen p\xc3\xa5 G\xc3\xb6teborgs museum, vilka senare sammanst\xc3\xa4lldes i det F\xc3\xbcrstenbergska galleriet p\xc3\xa5 G\xc3\xb6teborgs konstmuseum._NEWLINE_\xc3\x85r 1890 l\xc3\xa4mnade Christian Eriksson konstn\xc3\xa4rskvarteren i Paris och reste till Rom. Han inr\xc3\xa4ttade sin bostad och atelj\xc3\xa9 p\xc3\xa5 Via Sistina 123 i Rom. Atelj\xc3\xa9n l\xc3\xa5g vid sidan av ett franskt nunnekloster. Tidigare hade f\xc3\xb6rst Egron Lundgren och senare Werner \xc3\x85kerman (1854-1903) och Sven Andersson haft sina atelj\xc3\xa9er. \xc3\x84ven den ukrainske f\xc3\xb6rfattaren och nationalhj\xc3\xa4lten Gogol hade en g\xc3\xa5ng bott och d\xc3\xb6tt i samma hus. Eriksson modellerade byster efter levande modeller p\xc3\xa5 f\xc3\xb6rmiddagarna och kv\xc3\xa4llarna \xc3\xa4gnade han \xc3\xa5t att dekorera silverb\xc3\xa4gare och komponera skiffer p\xc3\xa5 lerfat._NEWLINE_\xc3\x85r 1890 skapade Christian Eriksson bronsvasen Blindbock, idag p\xc3\xa5 G\xc3\xb6teborgs konstmuseum. Best\xc3\xa4llningen av 1891 tillkom den stora gipsreliefen Linn\xc3\xa9 tillkom 1891 och senare, 1894, utf\xc3\xb6rdes den i marmor f\xc3\xb6r Nationalmuseum och uppst\xc3\xa4lldes d\xc3\xa4r. \xc3\x85r 1896 hugg Christian Eriksson f\xc3\xa4rdigt Per Hasselbergs (1850-1894) skulptur i marmor N\xc3\xa4ckrosen, en liggande kvinnofigur, som Hasselberg p\xc3\xa5b\xc3\xb6rjat. Christian Erikssons f\xc3\xa4rdigst\xc3\xa4llda skulptur finns i G\xc3\xb6teborgs konstmuseum. Originalet, som ocks\xc3\xa5 finns p\xc3\xa5 G\xc3\xb6teborgs konstmuseum, utf\xc3\xb6rde Per Hasselberg ursprungligen i gips 1892. Redan \xc3\xa5r 1890 (h\xc3\xb6jd 11 cm) hade Per Hasselberg utf\xc3\xb6rt N\xc3\xa4ckrosen gjuten i brons och den finns p\xc3\xa5 Prins Eugens Waldemarsudde. Ytterligare n\xc3\xa5gra exemplar av N\xc3\xa4ckrosen finns p\xc3\xa5 andra museer i Sverige._NEWLINE_Christian Eriksson f\xc3\xb6retog studieresor till Italien \xc3\xa5ren  1890, 1891 och 1892. Han var bosatt i Paris till 1897, han flyttade d\xc3\xa5 tillbaka till Sverige, men vistades i Paris fr\xc3\xa5n v\xc3\xa5ren 1900 till h\xc3\xb6sten 1901._NEWLINE_\xc3\x85r 1920 gjorde han resor till Spanien och 1928 till Frankrike. Christian Eriksson utf\xc3\xb6rde Konstforskningen f\xc3\xb6r portalen till Nationalmuseum, vidare utf\xc3\xb6rde han statyer av Lars Johan Hierta p\xc3\xa5 Riddarhustorget i Stockholm och Jenny Lind i marmor i Kungliga Operan i Stockholm, den samiske f\xc3\xb6rfattaren Johan Thuuri i Prins Eugens Waldemarsudde, Idyll p\xc3\xa5 Djurg\xc3\xa5rden i Stockholm, Diana i Helsingborg, Sankt G\xc3\xb6ran och draken i Stadshuset samt Engelbrektsmonumentet i Stadshuset. Han har \xc3\xa4ven utf\xc3\xb6rt postament till flaggst\xc3\xa4nger i Saltsj\xc3\xb6baden, B\xc3\xa5gsp\xc3\xa4nnaren i Stockholm, tr\xc3\xa4arbetena Dansa p\xc3\xa5 t\xc3\xa5 samt lapp i G\xc3\xb6teborgs konstmuseum. Eriksson gjorde \xc3\xa4ven hantverksf\xc3\xb6rem\xc3\xa5l i metall. Hans arbeten utm\xc3\xa4rks av humor, originalitet och friskhet.\n_START_SECTION_\nBr\xc3\xb6derna Eriksson\n_START_PARAGRAPH_\nChristian Eriksson var son till hemmans\xc3\xa4garen och bysnickaren Erik Olsson (d\xc3\xb6d 1904) och Stina Olsdotter. Han var en av fem br\xc3\xb6der. Fadern grundade p\xc3\xa5 1850-talet ett m\xc3\xb6belsnickeri under namnet E. Olsson M\xc3\xb6bel-Snickeri i Taserud utanf\xc3\xb6r Arvika. Christian Eriksson och hans tre br\xc3\xb6der Ola (1852-1942), Elis (1856-1936) och Karl Eriksson (1862-1957) utbildade sig i Sverige och utomlands i Tyskland, Frankrike och Rum\xc3\xa4nien och gick d\xc3\xa4refter in i faderns firma som m\xc3\xb6belsnickare. Brodern Ola Eriksson har skapat altaruppsatsen i Trefaldighetskyrkan, Arvika, den \xc3\xa4r en blandning av barock och fornnordisk stil och brodern Elis Eriksson hade ansvaret f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rs\xc3\xa4ljningen i familjens firma och i verkstaden var han huvudsakligen sysselsatt i svarvstolen. Christian Eriksson var farbror till konstn\xc3\xa4ren, skulpt\xc3\xb6ren och f\xc3\xb6rfattaren Erik Ernst Eriksson (1906-2006), som var son till Christians bror, m\xc3\xb6belsnickaren Elis Eriksson och kusin till skulpt\xc3\xb6ren Liss Eriksson, som var son till Christian Eriksson och Ebba Dahlgren.\n_START_SECTION_\nBr\xc3\xb6derna Erikssons M\xc3\xb6belverkstad\n_START_PARAGRAPH_\nFirman, som senare blev Br\xc3\xb6derna Erikssons M\xc3\xb6belverkstad tillverkade Christian Eriksson, som var skulpt\xc3\xb6r, tillsammans med sina br\xc3\xb6der tillverkade m\xc3\xb6bler utifr\xc3\xa5n ritningar av bland annat Ragnar \xc3\x96stberg, Carl Westman och Ivar Tengbom. M\xc3\xb6blerna blev k\xc3\xa4nda f\xc3\xb6r sin kvalitet i Sverige och \xc3\xb6vriga Europa. M\xc3\xb6belsnickarna var br\xc3\xb6derna Ola Eriksson, som var bildhuggaren, Karl Eriksson, som kallades M\xc3\xa4ster-Karl, och Elis Eriksson, som kallades Elis i Taserud. F\xc3\xb6rlagor till figurreliefer och beslag gjordes av Christian Eriksson. Konstsmeden Petter Andersson, som kallades Petter p\xc3\xa5 Myra, tillverkade beslagen. \xc3\x84ven ges\xc3\xa4ller och l\xc3\xa4rlingar var anst\xc3\xa4llda ut\xc3\xb6ver br\xc3\xb6derna. F\xc3\xb6r ett sk\xc3\xa5p med sniderier fick man bronsplakett p\xc3\xa5 v\xc3\xa4rldsutst\xc3\xa4llningen i Chicago, Illinois, 1893, World\'s Columbian Exposition. Vid Stockholmsutst\xc3\xa4llningen 1897 kom det verkliga genombrottet f\xc3\xb6r m\xc3\xb6belsnickeriet. Sveriges kommissarie var Artur Leffler. Vid Chicagoutst\xc3\xa4llningen 1893 den svenska utst\xc3\xa4llningsbyggnaden ritats av Gustaf Wickman och bland utst\xc3\xa4llarnas fanns ocks\xc3\xa5 flera svenska bidrag av konstn\xc3\xa4rinnan Eva Bonnier och skulpt\xc3\xb6ren Per Hasselbergs skulptur N\xc3\xa4ckrosen. Per Hasselberg avled i juli ett \xc3\xa5r senare, 1894, och Christian Eriksson fick uppdraget att utforma Per Hasselbergs gravplats, en gravh\xc3\xa4ll i granit, p\xc3\xa5 Norra begravningsplatsen i Solna. Under \xc3\xa5ren i Paris m\xc3\xb6tte Per Hasselberg Eva Bonnier och de inledde en relation och f\xc3\xb6rlovade sig, men f\xc3\xb6rlovningen br\xc3\xb6ts. Br\xc3\xb6derna Erikssons M\xc3\xb6belsnickeri brann ned 1925 och d\xc3\xa5 upph\xc3\xb6rde snickeriet. P\xc3\xa5 Rackstadmuseet i Arvika och p\xc3\xa5 M\xc3\xb6ssebergs kurhotell i Falk\xc3\xb6ping kan man se m\xc3\xb6bler som \xc3\xa4r tillverkade p\xc3\xa5 Br\xc3\xb6derna Erikssons M\xc3\xb6belsnickeri.\n_START_SECTION_\nGifterm\xc3\xa5len\n_START_PARAGRAPH_\nChristian Eriksson var gift tv\xc3\xa5 g\xc3\xa5nger. Han gifte sig f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen den 2 februari 1894 i Paris med Jeanne Leocadie de Tramcourt (1875-1952), hon var d\xc3\xa5 bara 19 \xc3\xa5r gammal och Christian var 35 \xc3\xa5r vid gifterm\xc3\xa5let. Han var gift med Jeanne de Tramcourt \xc3\xa5ren 1894-1911 och hade med henne sonen, bildhuggaren Matts Eriksson (1905-1981), Matts i Taserud, som f\xc3\xb6ddes i Stockholm, och dottern Kajsa Eriksson. Paret skildes 1912. Jeanne Tramcourt var f\xc3\xb6dd i Paris 9 december 1875 och hon omkom genom en bilolycka vid Stj\xc3\xa4rnhov i Gryts socken i S\xc3\xb6dermanland den 2 januari 1952. Hon var dotter till marmorhuggaren Charles Tramcourt och Ad\xc3\xa8le Jeannot. Under sitt \xc3\xa4ktenskap med Christian Eriksson var Jeanne Tramcourt ett k\xc3\xa4nt namn inom Sveriges konstn\xc3\xa4rskretsar. Dottern Kajsa Eriksson gifte sig 1916 med Einar Nerman._NEWLINE_Andra g\xc3\xa5ngen gifte sig Christian Eriksson den 1 mars 1913 i Stockholm med Ebba Dahlgren. Hon var f\xc3\xb6dd 14 juli 1878 i Stockholm, hon var dotter till kass\xc3\xb6ren Karl Johan Julius Dahlgren och Hilma Hedvig Andrietta Sahlstr\xc3\xb6m. Deras barn Lassa-Britta, Marit och sonen Liss Eriksson (1919-2000) f\xc3\xb6ddes i Stockholm. Liss Eriksson v\xc3\xa4xte upp i faderns atelj\xc3\xa9fastighet vid Maria Pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rdsgata 3 p\xc3\xa5 S\xc3\xb6dermalm i Stockholm, d\xc3\xa4r han sj\xc3\xa4lv bodde och arbetade fr\xc3\xa5n 1951.'