b'\n_START_ARTICLE_\nEinar Wikander\n_START_PARAGRAPH_\nEinar Wikander, f\xc3\xb6dd 3 juni 1872 i Bj\xc3\xb6rketorps f\xc3\xb6rsamling, \xc3\x84lvsborgs l\xc3\xa4n, d\xc3\xb6d 25 november 1944, var en svensk ingenj\xc3\xb6r. Han \xc3\xa4r k\xc3\xa4nd f\xc3\xb6r sitt arbete mot den p\xc3\xa5 hans tid f\xc3\xb6rekommande likstr\xc3\xb6msdistributionen och f\xc3\xb6r att tidigt ha f\xc3\xb6respr\xc3\xa5kat v\xc3\xa4xelstr\xc3\xb6m med frekvensen 50 Hz, n\xc3\xa5got som sedermera blev allm\xc3\xa4nt inf\xc3\xb6rt. _NEWLINE_Wikander, som var son till lantbrukare Oskar Wikander och Cecilia Malmstr\xc3\xb6m, avlade avg\xc3\xa5ngsexamen som maskiningenj\xc3\xb6r vid Chalmers tekniska l\xc3\xa4roanstalt 1892. Han var anst\xc3\xa4lld i Stockholm 1892\xe2\x80\x931894, hos Sigmund Schuckert i N\xc3\xbcrnberg och Louis Schwartzkopff i Berlin 1894\xe2\x80\x931897, vid Siemens & Halskes avdelning f\xc3\xb6r elektriska banor 1897\xe2\x80\x931900, vid D\xc3\xbcsseldorfs elverk (ombyggda efter Wikanders planer) 1900\xe2\x80\x931906. Han var vidare statens inspekt\xc3\xb6r f\xc3\xb6r elektriska anl\xc3\xa4ggningar 1906, chef f\xc3\xb6r G\xc3\xb6teborgs elverk (byggda efter Wikanders f\xc3\xb6rslag) 1906\xe2\x80\x931909, ledamot av Gesch\xc3\xa4ftsstelle f\xc3\xbcr Elektrizit\xc3\xa4tsverwertung i Berlin 1909\xe2\x80\x931914, Berlins expert f\xc3\xb6r elverksfr\xc3\xa5gor 1914, direkt\xc3\xb6r vid det av Berlin p\xc3\xa5 grund av Wikanders utl\xc3\xa5tande k\xc3\xb6pta elverket 1915\xe2\x80\x931917 samt disponent och styrelseledamot i AB Bofors och dess dotterbolag 1918\xe2\x80\x931919. Han var Stadtrat och ledamot av magistraten i Sch\xc3\xb6neberg 1912\xe2\x80\x931914, expert f\xc3\xb6r elverk i \xc3\xa5tskilliga svenska och tyska st\xc3\xa4der och 1917 hos sachsiska regeringen \xc3\xb6ver f\xc3\xb6rstatligande av elverk i Sachsen. _NEWLINE_Som chef f\xc3\xb6r G\xc3\xb6teborgs elverk representerade Wikander den kraftkonsument, som hade st\xc3\xb6rst ol\xc3\xa4genhet av den f\xc3\xb6r Trollh\xc3\xa4tte kraftverk f\xc3\xb6reslagna frekvensen 25 Hz. Det var d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r helt naturligt, att han aktivt deltog i diskussionen om frekvensvalet. Hans \xc3\xb6verv\xc3\xa4ganden ledde till att frekvensen 50 Hz borde f\xc3\xb6redras. Trollh\xc3\xa4tteverkets egna sakkunniga, d\xc3\xa4ribland August Decker, Torsten Holmgren och Arvid Lindstr\xc3\xb6m, vidh\xc3\xb6ll emellertid, att den l\xc3\xa4gre frekvensen vore l\xc3\xa4mpligast, bland annat med h\xc3\xa4nsyn till framtida kraft\xc3\xb6verf\xc3\xb6ring \xc3\xb6ver mycket stora avst\xc3\xa5nd. Det blev en h\xc3\xa4ftig strid, under vilken Wikander energiskt k\xc3\xa4mpade f\xc3\xb6r sin sak. Han lyckades dock ej att \xc3\xb6vertyga kraftverkets styrelse och man valde d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r 25 Hz, men p\xc3\xa5 l\xc3\xa4ngre sikt visade det sig att han hade r\xc3\xa4tt. Han bedrev omfattande f\xc3\xb6rfattarskap om utf\xc3\xb6rande av elverk och elektriska tariffer och \xc3\xa4ven om f\xc3\xb6rsvarsfr\xc3\xa5gor, speciellt sj\xc3\xb6f\xc3\xb6rsvar (pansarb\xc3\xa5tens ombyggnad), Trollh\xc3\xa4ttans frekvensfr\xc3\xa5ga, Stockholms bang\xc3\xa5rdsfr\xc3\xa5ga samt Stockholms gas- och elverk.'