b'\n_START_ARTICLE_\nH\xc3\xa4lsinglands runinskrifter 20\n_START_SECTION_\nInskriften\n_START_PARAGRAPH_\nRunsvenska:  (a)ruaR\xe2\x80\xa6smuau\xe2\x80\xa6-si(R)sun\xc2\xa0: (a) \xe2\x80\xa6(u)kr\xc2\xa0: inta\xe2\x80\xa6_NEWLINE_Nusvenska: " ...son..." eller "Roar... ...son..."\n_START_SECTION_\nTolkningar\n_START_PARAGRAPH_\nInskriften \xc3\xa4r sv\xc3\xa5rtolkad. Det beror p\xc3\xa5 att  inskriften \xe2\x80\x93 liksom m\xc3\xa5nga andra av H\xc3\xa4lsinglands runinskrifter \xe2\x80\x93 haft ett mer ovanligt inneh\xc3\xa5ll, och n\xc3\xa4r bara brottstycken \xc3\xa5terst\xc3\xa5r \xc3\xa4r det inte s\xc3\xa5 l\xc3\xa4tt att rekonstruera texten. Om man tolkar de runor som ser ut som a-runor som h-runor av s.k. kortkvisttyp d\xc3\xa5 skulle inskriften ha kunnat inledas med hruaR, vilket kan vara mansnamnet Roar.'