b'\n_START_ARTICLE_\nYngre nysvenska\n_START_SECTION_\nMorfologi\n_START_PARAGRAPH_\nUnder 1700-talet f\xc3\xb6respr\xc3\xa5kade m\xc3\xa5nga grammatiker att man skulle inf\xc3\xb6ra -it i supinum och ha -et i participen. F\xc3\xb6rdelningen l\xc3\xa4rdes ut skolorna och slog igenom p\xc3\xa5 1800-talet \xe2\x80\x93 ett bra exempel p\xc3\xa5 framg\xc3\xa5ngsrik spr\xc3\xa5kplanering._NEWLINE_Konstruktion med bara framf\xc3\xb6rst\xc3\xa4lld definit artikel (den man) dog ut kring mitten av 1700-talet. D\xc3\xa4refter anv\xc3\xa4ndes den bara som ett arkaiserande drag i poesi. Anv\xc3\xa4ndandet av indefinit artikel (en kvinna) n\xc3\xa5dde nusvensk niv\xc3\xa5 under 1700-talet.\n_START_SECTION_\nSyntax\n_START_PARAGRAPH_\nUnder 1700-talet f\xc3\xb6rsvann OV-ordf\xc3\xb6ljden (objekt f\xc3\xb6re infinit verb, Jag har henne \xc3\xa4lskat.) Bruket att placera verbet f\xc3\xb6rst i huvudsatser n\xc3\xa4r man radar h\xc3\xa4ndelsef\xc3\xb6rlopp p\xc3\xa5 varandra (narrativ inversion) f\xc3\xb6rsvann ocks\xc3\xa5 ur skriftspr\xc3\xa5ket. Den bisatsordf\xc3\xb6ljd som g\xc3\xa4ller f\xc3\xb6r nutida svenska blev norm. Svenskan fick \xc3\xa4ven subjektstv\xc3\xa5ng.'