b'\n_START_ARTICLE_\nJacob Axel Josephson\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nJosephson blev student i Uppsala 1835, blev director cantus vid Katedralskolan d\xc3\xa4r 1841 samt filosofie magister 1842 p\xc3\xa5 avhandlingen N\xc3\xa5gra momenter till en karakteristik av den nyaste musiken, d\xc3\xa4r han angrep Gioacchino Rossini, men framh\xc3\xb6ll Felix Mendelssohns f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4nster. \xc3\x85r 1841 utgav han \xc3\xa4ven sitt f\xc3\xb6rsta s\xc3\xa5ngh\xc3\xa4fte samt fick Bergfalkska priset f\xc3\xb6r diktsamlingen Konstn\xc3\xa4rens morgondr\xc3\xb6m. Den uppmuntran, som \xc3\xa4gnades hans talang i flera musikaliska hem, s\xc3\xa5som Lotten von Kraemers, Per Daniel Amadeus Atterboms, Erik Gustaf Geijers och Malla Silfverstolpes, gjorde att han best\xc3\xa4mde sig f\xc3\xb6r att bli musiker. Genom Jenny Linds hj\xc3\xa4lp fick han 1844 tillf\xc3\xa4lle att resa till Dresden, d\xc3\xa4r han studerade orgelspel f\xc3\xb6r Schneider, samt till Leipzig, d\xc3\xa4r han l\xc3\xa4rde komposition f\xc3\xb6r Moritz Hauptmann och Niels W. Gade. \xc3\x85ren 1845\xe2\x80\x931846 vistades han i Rom och blev d\xc3\xa4r hedersledamot av Santa Cecilia-akademien. Sedan han \xc3\xa5terv\xc3\xa4nt till Sverige 1847, var han under tv\xc3\xa5 \xc3\xa5r dirigent i Harmoniska S\xc3\xa4llskapet i Stockholm och fick d\xc3\xa4r 1849 framf\xc3\xb6ra sin Ess-dursymfoni och sitt k\xc3\xb6rverk Islossningen, som han komponerat redan f\xc3\xb6re sin utlandsresa. \xc3\x85r 1849 utkom den 2:a upplagan av hans f\xc3\xb6rsta s\xc3\xa5nger, och samma \xc3\xa5r utn\xc3\xa4mndes han till director musices vid Uppsala universitet. D\xc3\xa4r verkade han med framg\xc3\xa5ng och Uppsalas anseende i musikaliskt h\xc3\xa4nseende \xc3\xb6kade markant. Han grundade d\xc3\xa4r Filharmoniska s\xc3\xa4llskapet, som bestod av studenter och kvinnor ur stadens societet. Det framf\xc3\xb6rde \xc3\xa5rligen tillsammans med Akademiska kapellet och musiker fr\xc3\xa5n Stockholm flera konserter \xc3\xa5rligen med k\xc3\xb6rverk och instrumentalmusik. Josephson var den f\xc3\xb6rste, som i Uppsala regelbundet h\xc3\xb6ll musikhistoriska f\xc3\xb6rel\xc3\xa4sningar, och han var dessutom 1851\xe2\x80\x931852 anf\xc3\xb6rare i studentk\xc3\xa5rens s\xc3\xa5ngf\xc3\xb6rening, f\xc3\xb6r vilken han komponerat kvartetter, bland annat V\xc3\xa5rt land, Stj\xc3\xa4rnorna tindra re\'n, Rings drapa och V\xc3\xa5rliga vindar draga._NEWLINE_Josephson var dirigent f\xc3\xb6r Allm\xc3\xa4nna S\xc3\xa5ngen 1851\xe2\x80\x931852 (t.f. v\xc3\xa5rterminen 1844). \xc3\x85r 1854 blev han ledare f\xc3\xb6r Orphei Dr\xc3\xa4ngar. \xc3\x85r 1860 l\xc3\xa4t han uppf\xc3\xb6ra Sofokles Antigone med Felix Mendelssohns musik. Beh\xc3\xa5llningen gick till ett "Antigonestipendium" f\xc3\xb6r musikaliskt lovande ynglingar. Samma \xc3\xa5r utgav han en Elementar-l\xc3\xa4ra i musik (2:a uppl. 1862). 1864 blev han domkyrkoorganist vid Uppsala domkyrka, d\xc3\xa4r han grundade Uppsala domkyrkok\xc3\xb6r (dirigent 1867\xe2\x80\x9380). \xc3\x85r 1874 erh\xc3\xb6ll han professors titel. Av Kungliga Musikaliska Akademien, vars ledamot han var sedan 1857, fick han i uppdrag att forts\xc3\xa4tta den genom Franz Berwalds d\xc3\xb6d (1868) avbrutna omarbetningen av Haeffners koralbok, och 1877 utgav han ett f\xc3\xb6rslag till \xc3\xa4ndringar, som omfattade koralerna 60\xe2\x80\x93200.'