b'\n_START_ARTICLE_\nPalestrina (opera)\n_START_PARAGRAPH_\nPalestrina \xc3\xa4r en opera (musikalisk legend) i tre akter med musik och libretto av Hans Pfitzner.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nPfitzner hade i n\xc3\xa4stan 15 \xc3\xa5r haft i tankarna att skriva en opera om tons\xc3\xa4ttaren Palestrina och tillkomsten av dennes ber\xc3\xb6mda Marcellusm\xc3\xa4ssa. Han var f\xc3\xa4rdig med texten 1911 men det tog honom fyra \xc3\xa5r att skriva musiken. D\xc3\xa5 den var f\xc3\xa4rdig hade f\xc3\xb6rsta v\xc3\xa4rldskriget brutit ut men dirigenten Bruno Walter ordnade en Pfitznerfestival i M\xc3\xbcnchen och d\xc3\xa4r uruppf\xc3\xb6rdes operan den 12 juni 1917 p\xc3\xa5 Prinzregententheater under ledning av Walter. Dess musik utnyttjar ofta senmedeltida polyfoni och har vissa stilistiska likheter med en av Pfitzners f\xc3\xb6rebilder, Richard Wagners musikkomedi M\xc3\xa4sters\xc3\xa5ngarna i N\xc3\xbcrnberg.\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nPfitzner kallade operan en musiklegend och den utspelar sig i Rom och Trento \xc3\xa5r 1563 och handlar om \xc3\xa5ldrande tons\xc3\xa4ttaren Giovanni Pierluigi da Palestrina. Denne har under sitt produktiva liv utvecklat den musikaliska kontrapunkten till sin h\xc3\xb6jdpunkt. Men nu diskuterar kyrkan vid Tridentinska m\xc3\xb6tet (1563) om, att i sin antireformatoriska str\xc3\xa4van, bannlysa polyfonin. Palestrina uts\xc3\xa4tts av kardinal Borromeo f\xc3\xb6r p\xc3\xa5tryckningar om att skriva en ny m\xc3\xa4ssa utan polyfoniska element. Men Palestrina st\xc3\xa5r emot och forts\xc3\xa4tter att komponera sin sexst\xc3\xa4mmiga "Missa Papae Marcelli". Gamla m\xc3\xa4stares andar visar sig och ger sitt st\xc3\xb6d \xc3\xa5t den vacklande och tr\xc3\xb6tte Palestrina. Hans komposition blir till sist \xc3\xa4ndock godk\xc3\xa4nd av kyrkan och r\xc3\xb6ner uppskattning. Men m\xc3\xa4starens son, Ighino, v\xc3\xa4ljer till faderns besvikelse, att ansluta sig till en ny musikalisk str\xc3\xb6mning och g\xc3\xa5r med i Camerata Fiorentina (se Opera, Tidiga f\xc3\xb6reg\xc3\xa5ngare till formen). Handlingen \xc3\xa4r knappast historiskt korrekt, utan f\xc3\xa5r anses som en allm\xc3\xa4n hyllning till det skapande geniet.'