b'\n_START_ARTICLE_\nBison (sl\xc3\xa4kte)\n_START_SECTION_\nUtvecklingshistoria\n_START_PARAGRAPH_\nDen f\xc3\xb6rsta arten i sl\xc3\xa4ktet utvecklades troligen av ett oxdjur fr\xc3\xa5n sl\xc3\xa4ktet Leptobos som levde under tidig pleistocen. Denna ur-bison, Bison sivalensis, uppkom i norra Indien och flyttade till de stora asiatiska st\xc3\xa4pperna d\xc3\xa4r den utvecklades till st\xc3\xa4ppbisonoxen (Bison priscus). St\xc3\xa4ppbisonoxar \xc3\xb6kade utbredningsomr\xc3\xa5det och jagades av cromagnonm\xc3\xa4nniskan och avbildades p\xc3\xa5 olika grottm\xc3\xa5lningar, till exempel i Altamira, Lascauxgrottan och Chauvetgrottan. Fr\xc3\xa5n populationer som stannade i Eurasien utvecklades dagens visent men hur \xc3\xa4r inte helt utredd._NEWLINE_Under istiden vandrade st\xc3\xa4ppbisonoxen \xc3\xb6ver en landbro vid dagens Berings sund fr\xc3\xa5n Sibirien till Nordamerika. En frusen individ av arten hittades 1979 av guldgr\xc3\xa4vare n\xc3\xa4ra Fairbanks, Alaska och uppskattades vara 35\xc2\xa0000 \xc3\xa5r gammal. Fyndet fick namnet "Blue Babe" d\xc3\xa5 hudens f\xc3\xa4rg blev bl\xc3\xa5 p\xc3\xa5 grund av en kemisk reaktion med luften. Arten delades upp i tv\xc3\xa5 nya arter som invaderade kontinentens s\xc3\xb6dra delar i tv\xc3\xa5 v\xc3\xa5gor som f\xc3\xb6ljde p\xc3\xa5 varandra. Den ursprungliga st\xc3\xa4ppbisonoxen dog \xc3\xb6verallt ut vid slutet av senaste istiden. Den f\xc3\xb6rsta nya arten var Bison latifrons som dog ut f\xc3\xb6r ungef\xc3\xa4r 20\xc2\xa0000 \xc3\xa5r. Den andra var redan tidiga former av dagens bisonoxe (Bison bison). Dessa l\xc3\xa5nghornade (Bison bison antiquus) och korthornade (Bison bison occidentalis) varianter r\xc3\xa4knades tidigare som sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndiga arter men listas numera som utd\xc3\xb6da underarter till bisonoxen. Under tidig holocen f\xc3\xb6r cirka 6000 \xc3\xa5r uppkom dagens underarter: Bison bison bison som lever i pr\xc3\xa4rien och Bison bison athabascae som vistas ofta i skogar.\n_START_SECTION_\nGenetiska differenser mellan dagens arter\n_START_PARAGRAPH_\nDet finns inga inskr\xc3\xa4nkningar att korsa bisonoxen med visent, vilket indikerar en n\xc3\xa4ra sl\xc3\xa4ktskap. Genetiska unders\xc3\xb6kningar av arternas DNA visar d\xc3\xa4remot ganska stora differenser. Ang\xc3\xa5ende hank\xc3\xb6nets Y-kromosom \xc3\xa4r arterna n\xc3\xa4stan likadan men f\xc3\xb6r honk\xc3\xb6nets mitokondriellt DNA finns p\xc3\xa5fallande skillnader. Honor av bisonoxen har en mitokondriellt DNA som \xc3\xa5terfinns hos jak (Bos grunniens) av honk\xc3\xb6n. Honor av visent liknar genetisk den utd\xc3\xb6da uroxen (Bos primigenius). Dessa resultat tolkas s\xc3\xa5 att prehistoriska bison fr\xc3\xa5n Eurasien hade avkomna med uroxar som blev dagens visent. Det finns ocks\xc3\xa5 indicier p\xc3\xa5 att sl\xc3\xa4ktena Bos och Bison \xc3\xa4r parafyletiska.'