b'\n_START_ARTICLE_\nYukonh\xc3\xa4st\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb6rsta kvarl\xc3\xa4mningarna av Equus lambei var delar av flera olika skelett som hittades i gruvor i n\xc3\xa4rheten av Dawson City i Yukon i nordv\xc3\xa4stra Kanada. Beviset f\xc3\xb6r att detta var en egen art kom d\xc3\xa4remot fr\xc3\xa5n delar av ett kadaver som hittats i en gruva \xc3\xa5r 1993 av Lee Olynyk, dennes son Sammy Olynyk och Ron Toewes i Last Chance Creek i samma omr\xc3\xa5de. Kadavret var v\xc3\xa4l bevarat fr\xc3\xa5n h\xc3\xa4stens ena \xc3\xb6ra \xc3\xa4nda ner till svansen, med ett framben och kvar p\xc3\xa5 skelettet fanns \xc3\xa4ven k\xc3\xb6tt, hud, p\xc3\xa4ls. Fler skelett och kadaver har sedan hittats i Yukon, Alaska och i \xc3\xb6stra Ryssland. _NEWLINE_Unders\xc3\xb6kningar utf\xc3\xb6rdes av O.P Hay fr\xc3\xa5n Smithsonian Institution p\xc3\xa5 en skalle som hittats i Gold Run Creek, Yukon, \xc3\xa5r 1917. O.P Hay kartlade arten och d\xc3\xb6pte den efter H.M Lambe, en paleontolog fr\xc3\xa5n "Geological Survey of Canada". Koldateringar visade att kadavret fr\xc3\xa5n Last Chance Creek hade d\xc3\xb6tt f\xc3\xb6r ca 26 000 \xc3\xa5r sedan. D\xc3\xa5 kadavret varit fruset var fortfarande en hel del av p\xc3\xa4lsen och taglet s\xc3\xa5 v\xc3\xa4l bevarat att man kunde se att h\xc3\xa4sten haft tjock, vit p\xc3\xa4ls med grova str\xc3\xa5n och ljust gulvitt tagel. Tack vare att det var s\xc3\xa5 v\xc3\xa4l bevarat kunde man \xc3\xa4ven se vad h\xc3\xa4sten \xc3\xa4tit och d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r dra slutsatser om varifr\xc3\xa5n h\xc3\xa4sten kom. Tandm\xc3\xa4rken efter varg visade \xc3\xa4ven att h\xc3\xa4sten jagades f\xc3\xb6r f\xc3\xb6da. _NEWLINE_Man kom fram till att yukonh\xc3\xa4sten utvecklades f\xc3\xb6r ca 200 000 \xc3\xa5r sedan och troligtvis var en direkt \xc3\xa4ttling till den sista f\xc3\xb6rhistoriska h\xc3\xa4sten Pliohippus, och har utvecklats till en egen art i h\xc3\xa4stfamiljen, likt E. caballus och E. asinus. Yukonh\xc3\xa4sten har stora likheter med den asiatiska vildh\xc3\xa4sten Equus ferus przewalskii men det fanns vissa skillnader i utseendet. Yukonh\xc3\xa4sten var den dominerande arten i norra Ryssland och Kanada, medan den asiatiska vildh\xc3\xa4sten fr\xc3\xa4mst levde i torrare och varmare st\xc3\xa4pplandskap, bland annat Mongoliet och s\xc3\xb6dra Kina. Det fanns \xc3\xa4ven likheter mellan Yukonh\xc3\xa4sten och det \xc3\xa4dla arabiska fullblodet. _NEWLINE_Yukonh\xc3\xa4starna dog ut f\xc3\xb6r ca 12 000 \xc3\xa5r sedan och forskarna \xc3\xa4r \xc3\xb6verens om att detta berodde p\xc3\xa5 tv\xc3\xa5 stora faktorer. Bland annat f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndrades klimatet mycket snabbt under den h\xc3\xa4r tidsperioden, och i takt med att m\xc3\xa5nga andra glaci\xc3\xa4rlevande djur drog sig undan s\xc3\xa5 blev h\xc3\xa4starna ist\xc3\xa4llet byte f\xc3\xb6r amerikas urinv\xc3\xa5nare, indianerna, och \xc3\xa4ven rovdjur som varg och lejon.\n_START_SECTION_\nUtseende och egenskaper\n_START_PARAGRAPH_\nYukonh\xc3\xa4sten var ett ganska litet h\xc3\xa4stdjur p\xc3\xa5 ca 120-130 cm i mankh\xc3\xb6jd. Den hade en bred skalle och lite utskjutande underk\xc3\xa4ke och var troligtvis mest lik dagens Przewalskih\xc3\xa4st fast med smalare ben. Kindt\xc3\xa4nderna var relativt l\xc3\xa5nga i j\xc3\xa4mf\xc3\xb6relse med andra h\xc3\xa4stdjur. P\xc3\xa4lsen var vit och fungerade antagligen som kamouflage under vintern. N\xc3\xa4r man unders\xc3\xb6kte kadavret fann man inte bara att h\xc3\xa4sten \xc3\xa4tit gr\xc3\xa4s utan man hittade \xc3\xa4ven sp\xc3\xa5r av senapsfr\xc3\xb6n, sm\xc3\xb6rblommor och olika sorters rosor, vilket visade att h\xc3\xa4starna troligtvis levde i parkliknande omr\xc3\xa5den med f\xc3\xa5 tr\xc3\xa4d. Analyser av h\xc3\xa4stens t\xc3\xa4nder visade att h\xc3\xa4starna levde i samma omr\xc3\xa5den b\xc3\xa5de under sommaren och vintern, ist\xc3\xa4llet f\xc3\xb6r att vandra till varmare platser under vintern.'