b'\n_START_ARTICLE_\nEdward Irving\n_START_PARAGRAPH_\nEdward Irving, f\xc3\xb6dd den 4 augusti 1792 i Annan i Skottland, d\xc3\xb6d den 7 december 1834 i Glasgow, var en skotsk pr\xc3\xa4st, en av grundl\xc3\xa4ggarna av irvingianernas frikyrka, den s\xc3\xa5 kallade katolsk-apostoliska kyrkan.\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nIrving studerade vid universitetet i Edinburgh och erh\xc3\xb6ll 1822 anst\xc3\xa4llning som predikant vid skotska presbyterianska kyrkan i London. D\xc3\xa4r tilldrog han sig snart allm\xc3\xa4n uppm\xc3\xa4rksamhet genom sina kraftfulla och fantasirika predikningar. Av naturen b\xc3\xb6jd f\xc3\xb6r apokalyptiska intressen - n\xc3\xa5got som vid tiden n\xc3\xa4rmast efter Napoleonkrigen och de stora politiska v\xc3\xa4lvningarna l\xc3\xa5g liksom i luften och i England s\xc3\xa4rskilt sammanh\xc3\xa4ngde med den evangeliska v\xc3\xa4ckelsen - kom han snart till den \xc3\xb6vertygelsen, att hela den kyrkliga utvecklingen vore ett avfall fr\xc3\xa5n kristendomen och att den apostoliska kyrkans n\xc3\xa5deg\xc3\xa5vor (karismer) kunde och borde genom b\xc3\xb6n och tro f\xc3\xb6rnyas; i synnerhet framkom ocks\xc3\xa5 bland hans krets av v\xc3\xa4nner \xc3\xa5tminstone "tungotalandets" g\xc3\xa5va; exalterade sv\xc3\xa4rmiska sammankomster h\xc3\xb6lls._NEWLINE_Irving kom \xc3\xa4ven till den \xc3\xa5sikten att Kristi m\xc3\xa4nskliga natur haft arvsynd, men genom den gudomliga naturens kraft \xc3\xb6vervunnit den. F\xc3\xb6r allt detta avsattes Irving fr\xc3\xa5n sitt \xc3\xa4mbete 1832 och exkommunicerades av skotska generalsynoden. Ansedda v\xc3\xa4nner fr\xc3\xa5n skotska episkopalkyrkan, bland dem den rike bankiren, senare "aposteln" Henry Drummond, tog sig honom an och gav honom medel att bilda egen f\xc3\xb6rsamling, vars viktigaste egendomlighet blev, att de apostoliska \xc3\xa4mbetena d\xc3\xa4r skulle f\xc3\xb6rnyas. Irving, som sj\xc3\xa4lv s\xc3\xb6rjde \xc3\xb6ver, att hans namn skulle ges \xc3\xa5t det av Herren p\xc3\xa5b\xc3\xb6rjade verket, dog snart, n\xc3\xa4stan gl\xc3\xb6md; men inspirerade profeter utvalde 12 apostlar som den nya kyrkans h\xc3\xb6gste ledare, vilka enligt Efesierbrevet 4:4 invigde evangelister och herdar; dessa sistn\xc3\xa4mnda blev f\xc3\xb6rest\xc3\xa5ndare f\xc3\xb6r var sin lokalf\xc3\xb6rsamling med sex \xc3\xa4ldste och sex diakoner under sig (klerus i varje f\xc3\xb6rsamling var allts\xc3\xa5 tretton personer = Kristus och hans tolv l\xc3\xa4rjungar).'