b'\n_START_ARTICLE_\nMilankovi\xc4\x87-cykler\n_START_PARAGRAPH_\nMilankovi\xc4\x87-cyklerna \xc3\xa4r l\xc3\xa5ngsamma variationer av instr\xc3\xa5lningen av solljus till jordytan, orsakade av regelbundna f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar av jordens banr\xc3\xb6relse kring solen och av riktningen p\xc3\xa5 jordens rotationsaxel. De inverkar p\xc3\xa5 jordens klimat och anses vara upphovet till de senaste \xc3\xa5rmiljonernas skiftningar mellan istider och mellanliggande varmare interglacialer. Solinstr\xc3\xa5lningens cykliska variationer har f\xc3\xa5tt sitt namn efter den serbiske ingenj\xc3\xb6ren, astrofysikern och matematikern Milutin Milankovi\xc4\x87 (1879\xe2\x80\x931958), som bedrev mycket forskning p\xc3\xa5 omr\xc3\xa5det, \xc3\xa4ven om de ursprungligen p\xc3\xa5visades och studerades av forskare verksamma l\xc3\xa4ngre tillbaka i tiden. _NEWLINE_Namnformen Milankovi\xc4\x87 \xc3\xa4r en translitterering till latinska bokst\xc3\xa4ver fr\xc3\xa5n det serbiska kyrilliska alfabetet (\xd0\x9c\xd0\xb8\xd0\xbb\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x9b). Ofta anv\xc3\xa4nds \xc3\xa4ven formerna Milankovich eller Milankovitsch, som \xc3\xa4r den engelska respektive tyska transkriptionen av samma namn.\n_START_SECTION_\nAxellutning\n_START_PARAGRAPH_\nAxellutningen (eller oblikviteten som den ocks\xc3\xa5 kallas) \xc3\xa4r vinkeln mellan jordens rotationsaxel och en linje vinkelr\xc3\xa4t mot jordbanans plan. En stor axellutning ger upphov till stora temperaturskillnader mellan de olika \xc3\xa5rstiderna, medan vi utan axellutning inte skulle ha n\xc3\xa5gra \xc3\xa5rstider alls. F\xc3\xb6r n\xc3\xa4rvarande \xc3\xa4r jordens axellutning ungef\xc3\xa4r 23,4\xc2\xb0, men den varierar mellan 22,1 och 24,5 grader med en period p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 41\xc2\xa0000 \xc3\xa5r. Vi har allts\xc3\xa5 en axellutning ganska n\xc3\xa4ra genomsnittet f\xc3\xb6r tillf\xc3\xa4llet. Under tider med st\xc3\xb6rre axellutning kan somrarna bli varmare och vintrarna kallare \xc3\xa4n de \xc3\xa4r nu, medan en mindre axellutning skapar f\xc3\xb6ruts\xc3\xa4ttningar f\xc3\xb6r svalare somrar och mildare vintrar.\n_START_SECTION_\nPrecession\n_START_PARAGRAPH_\nJordaxelns precession inneb\xc3\xa4r att den punkt p\xc3\xa5 himlavalvet dit jordaxeln pekar l\xc3\xa5ngsamt vrids runt i en cirkel. Motsvarande fenomen kan observeras hos sm\xc3\xa5 leksaksgyroskop. F\xc3\xb6r jordens del g\xc3\xa5r vridningen s\xc3\xa5 l\xc3\xa5ngsamt att ett varv tar omkring 26\xc2\xa0000 \xc3\xa5r att fullborda. F\xc3\xb6r n\xc3\xa4rvarande pekar jordaxeln ungef\xc3\xa4r mot Polstj\xc3\xa4rnan, men om cirka 12\xc2\xa0000 \xc3\xa5r kommer den i st\xc3\xa4llet att peka mot en punkt i n\xc3\xa4rheten av stj\xc3\xa4rnan  Vega. Efter ytterligare omkring 14\xc2\xa0000 \xc3\xa5r kommer jordaxeln \xc3\xa5ter att peka mot Polstj\xc3\xa4rnan. Ocks\xc3\xa5 jordens ellipsformade bana runt solen genomg\xc3\xa5r en slags precession \xe2\x80\x93 ellipsen \xc3\xa4ndrar gradvis riktning och fullbordar ett helt varv p\xc3\xa5 ungef\xc3\xa4r 112\xc2\xa0000 \xc3\xa5r._NEWLINE_B\xc3\xa5da precessionsr\xc3\xb6relserna medf\xc3\xb6r att tidpunkterna f\xc3\xb6r perihelium och aphelium f\xc3\xb6rskjuts en aning fr\xc3\xa5n \xc3\xa5r till \xc3\xa5r. Nettoresultatet blir att dessa tidpunkter genomg\xc3\xa5r en cykel med en period p\xc3\xa5 omkring 21\xc2\xa0000 \xc3\xa5r. F\xc3\xb6r n\xc3\xa4rvarande \xc3\xa4r jorden som n\xc3\xa4rmast solen n\xc3\xa4r det r\xc3\xa5der vinter p\xc3\xa5 norra halvklotet, medan det st\xc3\xb6rsta avst\xc3\xa5ndet till solen uppn\xc3\xa5s sommartid. P\xc3\xa5 s\xc3\xb6dra halvklotet g\xc3\xa4ller det omv\xc3\xa4nda, vilket inneb\xc3\xa4r att \xc3\xa5rstiderna i v\xc3\xa5ra dagar tenderar att vara mer extrema p\xc3\xa5 s\xc3\xb6dra halvklotet \xc3\xa4n p\xc3\xa5 det norra. Om ungef\xc3\xa4r 10\xc2\xa0000 \xc3\xa5r n\xc3\xa5r jorden i st\xc3\xa4llet perihelium n\xc3\xa4r det \xc3\xa4r sommar i norr och vinter i s\xc3\xb6der. D\xc3\xa5 \xc3\xa4r det norra halvklotet som kan f\xc3\xa5 st\xc3\xb6rre skillnader mellan sommar- och vinterklimat \xc3\xa4n vanligt.\n_START_SECTION_\nInverkan p\xc3\xa5 solinstr\xc3\xa5lning och klimat\n_START_PARAGRAPH_\nIngen av de ovan n\xc3\xa4mnda f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringarna av jordens r\xc3\xb6relser har n\xc3\xa5gon n\xc3\xa4mnv\xc3\xa4rd inverkan p\xc3\xa5 den totala m\xc3\xa4ngd solenergi som jorden tar emot under loppet av ett \xc3\xa5r. D\xc3\xa4remot ger de upphov till regelbundna variationer av solinstr\xc3\xa5lningens f\xc3\xb6rdelning mellan olika delar av jordklotet och olika tider p\xc3\xa5 \xc3\xa5ret. P\xc3\xa5 s\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt kan de f\xc3\xa5 en betydande inverkan p\xc3\xa5 jordens klimat. Exempelvis kan sommartemperaturen p\xc3\xa5 norra halvklotet bli ovanligt l\xc3\xa5g n\xc3\xa4r jordaxelns lutning \xc3\xa4r liten samtidigt som jordbanan \xc3\xa4r p\xc3\xa5tagligt elliptisk och sommaren intr\xc3\xa4ffar n\xc3\xa4r jorden \xc3\xa4r som l\xc3\xa4ngst fr\xc3\xa5n solen. L\xc3\xa5ngt uppe i norr kan somrarna d\xc3\xa5 bli s\xc3\xa5 svala att f\xc3\xb6reg\xc3\xa5ende vinters sn\xc3\xb6- och ist\xc3\xa4cken aldrig hinner sm\xc3\xa4lta innan det blir vinter igen. D\xc3\xa4rigenom kan en istid ta sin b\xc3\xb6rjan._NEWLINE_Variationerna i solinstr\xc3\xa5lningen \xc3\xa4r egentligen inte tillr\xc3\xa4ckligt kraftiga f\xc3\xb6r att p\xc3\xa5 egen hand kunna ge upphov till v\xc3\xa4xlingarna mellan istider och varmare perioder. Det finns emellertid flera processer (s\xc3\xa5 kallade \xc3\xa5terkopplingar) som kan f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rka en m\xc3\xa5ttlig klimatf\xc3\xb6r\xc3\xa4ndring. Dit h\xc3\xb6r \xc3\xb6kningar eller minskningar av jordytans albedo, det vill s\xc3\xa4ga dess f\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga att reflektera ljus. Sn\xc3\xb6 och is \xc3\xa4r betydligt ljusare (och har d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r st\xc3\xb6rre reflektionsf\xc3\xb6rm\xc3\xa5ga) \xc3\xa4n barmark eller \xc3\xb6ppet vatten. Om temperaturen sjunker \xe2\x80\x93 exempelvis p\xc3\xa5 grund av minskad solinstr\xc3\xa5lning \xe2\x80\x93 f\xc3\xa5r sn\xc3\xb6- och ist\xc3\xa4ckena \xc3\xb6kad utbredning och l\xc3\xa4ngre varaktighet. D\xc3\xa5 kommer en \xc3\xb6kad andel av det inkommande solljuset att \xc3\xa5terkastas ut i rymden i st\xc3\xa4llet f\xc3\xb6r att absorberas av jordytan och omvandlas till v\xc3\xa4rme. F\xc3\xb6ljden blir att temperaturen sjunker ytterligare med \xc3\xa4n mer vidstr\xc3\xa4ckta och l\xc3\xa5nglivade sn\xc3\xb6- och ist\xc3\xa4cken som resultat \xe2\x80\x93 och kanske i f\xc3\xb6rl\xc3\xa4ngningen en ny istid. En annan \xc3\xa5terkoppling som bidrar till de stora temperaturskillnaderna mellan istider och varmare perioder \xc3\xa4r att luftens inneh\xc3\xa5ll av koldioxid och metan sakta minskar n\xc3\xa4r det blir kallare och vice versa. Det betyder att atmosf\xc3\xa4rens v\xc3\xa4xthuseffekt f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndras p\xc3\xa5 ett s\xc3\xa4tt som f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rker temperaturens l\xc3\xa5ngsiktiga variationer._NEWLINE_N\xc3\xa4r solinstr\xc3\xa5lningen p\xc3\xa5 grund av Milankovi\xc4\x87-cyklerna \xc3\xa4r l\xc3\xa4gre \xc3\xa4n normalt p\xc3\xa5 norra halvklotet \xc3\xa4r den alltid h\xc3\xb6gre \xc3\xa4n normalt p\xc3\xa5 s\xc3\xb6dra halvklotet och tv\xc3\xa4rtom. \xc3\x84nd\xc3\xa5 f\xc3\xa5r instr\xc3\xa5lningens f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar p\xc3\xa5 just norra halvklotet en avg\xc3\xb6rande betydelse f\xc3\xb6r klimatet p\xc3\xa5 hela jorden \xe2\x80\x93 n\xc3\xa4r det r\xc3\xa5der istid i norr \xc3\xa4r det kallare \xc3\xa4n vanligt \xc3\xa4ven i s\xc3\xb6der. Huvudorsaken \xc3\xa4r att sn\xc3\xb6ns och isens f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rkning av klimatets f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar (det vill s\xc3\xa4ga \xc3\xa5terkopplingen via jordytans albedo) \xc3\xa4r effektivare i nord \xc3\xa4n i syd. P\xc3\xa5 de stora landmassorna i norr \xe2\x80\x93 Eurasien och Nordamerika \xe2\x80\x93 kan sn\xc3\xb6t\xc3\xa4ckenas utbredning p\xc3\xa5verkas kraftigt \xc3\xa4ven av m\xc3\xa5ttliga temperaturf\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar. I s\xc3\xb6der f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndras sn\xc3\xb6- och isf\xc3\xb6rekomsterna inte alls lika mycket; Antarktis f\xc3\xb6rblir ist\xc3\xa4ckt och omgivande havsomr\xc3\xa5den i stort sett isfria oavsett om solinstr\xc3\xa5lningen \xc3\xa4r st\xc3\xb6rre eller mindre \xc3\xa4n vanligt. H\xc3\xa4r f\xc3\xa5r instr\xc3\xa5lningens f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r inte samma genomslag p\xc3\xa5 det globala klimatet som i norr.\n_START_SECTION_\nTidiga teorier\n_START_PARAGRAPH_\nDen schweiziske glaciologen Louis Agassiz var den f\xc3\xb6rste som entr\xc3\xa4get argumenterade f\xc3\xb6r existensen av en istid, \xc3\xa4ven om andra tidigare hade spekulerat i liknande banor. Det dr\xc3\xb6jde inte l\xc3\xa4nge f\xc3\xb6rr\xc3\xa4n Joseph Alphonse Adhemar 1842 publicerade sin modell i boken Revolutions de la Mer som han menade f\xc3\xb6rklarade Agassiz klimatf\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar endast fr\xc3\xa5n jordens precession._NEWLINE_Ber\xc3\xa4kningarna som Adhemar gjorde p\xc3\xa5visade att klimatet p\xc3\xa5 jorden skiftar mellan istid p\xc3\xa5 norra halvklotet och dito p\xc3\xa5 s\xc3\xb6dra \xe2\x80\x93 han t\xc3\xa4nkte sig att det nu var istid p\xc3\xa5 s\xc3\xb6dra halvklotet och att det var d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r som Antarktis var t\xc3\xa4ckt av is; f\xc3\xb6r 20\xc2\xa0000 \xc3\xa5r sedan skulle det omv\xc3\xa4nda ha g\xc3\xa4llt, med en istid p\xc3\xa5 norra halvklotet och t\xc3\xa4mligen varmt p\xc3\xa5 Antarktis \xe2\x80\x93 n\xc3\xa5got som senare forskning skulle vederl\xc3\xa4gga. \xc3\x85r 1875 f\xc3\xb6ljde  James Croll i sin bok Climate and time in their geological relations upp Adhemars ber\xc3\xa4kningar: Croll h\xc3\xa4vdade att precessionen var mycket viktig, men ins\xc3\xa5g att \xc3\xa4ven excentriciteten och kanske ocks\xc3\xa5 axellutningen kunde p\xc3\xa5verka. Han ins\xc3\xa5g \xc3\xa4ven att dessa f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar var ganska svaga och inte direkt kunde f\xc3\xb6rklara de klimatf\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar som man ans\xc3\xa5g hade f\xc3\xb6rekommit. D\xc3\xa4rf\xc3\xb6r f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte han hitta n\xc3\xa5gon f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rkande effekt, fr\xc3\xa4mst i havet, men lyckades bara delvis.\n_START_SECTION_\nMilankovi\xc4\x87s teori\n_START_PARAGRAPH_\nEfter Crolls publikation skulle det dr\xc3\xb6ja \xc3\xa4nda till 1916 innan en serbisk matematiker, Milutin Milankovi\xc4\x87, best\xc3\xa4mde sig f\xc3\xb6r att f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ka f\xc3\xb6rklara klimatcyklerna. Han gjorde f\xc3\xb6rst grundliga matematiska modeller d\xc3\xa4r han tog h\xc3\xa4nsyn till alla tre komponenter i jordens banr\xc3\xb6relse och deras inverkan p\xc3\xa5 solinstr\xc3\xa5lningens variation, och publicerade mycket av detta 1920. Med hj\xc3\xa4lp av Milankovi\xc4\x87s ber\xc3\xa4kningar f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte den rysk-tyske forskaren Wladimir K\xc3\xb6ppen och den tyske forskaren Alfred Wegener f\xc3\xb6rklara istiderna; de ans\xc3\xa5g att det inte var kalla vintrar som utl\xc3\xb6ste istider utan snarare kyliga somrar. De skrev om det i boken Die Klimate der geologischen Vorzeit, d\xc3\xa4r de st\xc3\xb6dde Milankovi\xc4\x87s teori om cykliska istider._NEWLINE_Inspirerad av K\xc3\xb6ppen och Wegeners framg\xc3\xa5ngar f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte Milankovi\xc4\x87 sedan sj\xc3\xa4lv korrelera sina modeller av solinstr\xc3\xa5lningen med istidernas upptr\xc3\xa4dande och tillbakadragande. F\xc3\xb6r att lyckas med detta antog han att vissa latituder \xc3\xa4r viktigare \xc3\xa4n andra och valde 65\xc2\xb0 (ungef\xc3\xa4r samma latitud som Lule\xc3\xa5) som grund f\xc3\xb6r sina ber\xc3\xa4kningar. Anledningen till att just denna latitud valdes \xc3\xa4r att det \xc3\xa4r i detta omr\xc3\xa5de som istiderna antas starta med tillv\xc3\xa4xt av stora ismassor. I modellen, som publicerades 1941, f\xc3\xb6rutsp\xc3\xa5dde han klimatcykler p\xc3\xa5 23\xc2\xa0000 och 41\xc2\xa0000 \xc3\xa5r, men brist p\xc3\xa5 data \xc3\xb6ver tidigare klimat ledde till att \xc3\xa4ven Milankovi\xc4\x87s id\xc3\xa9er mer eller mindre \xc3\xa5sidosattes och gl\xc3\xb6mdes bort.\n_START_SECTION_\nSena teorier\n_START_PARAGRAPH_\nMed b\xc3\xb6rjan p\xc3\xa5 1950-talet, efter en pionj\xc3\xa4rinsats av den svenska Albatrossexpeditionen 1947\xe2\x80\x931948, hade borrk\xc3\xa4rnor tagits upp fr\xc3\xa5n havsbottnen d\xc3\xa4r man mycket riktigt noterat sp\xc3\xa5r efter kraftiga och cykliska klimatf\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar, men de visade p\xc3\xa5 en hundratusen\xc3\xa5rscykel i st\xc3\xa4llet f\xc3\xb6r de kortare cykler som Milankovi\xc4\x87 f\xc3\xb6reslagit. Intresset var d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r fortsatt l\xc3\xa5gt f\xc3\xb6r Milankovi\xc4\x87s modell. Det var inte f\xc3\xb6rr\xc3\xa4n 1976 som modellen \xc3\xa5ter hamnade i ljuset n\xc3\xa4r Hays med flera presenterade utf\xc3\xb6rliga data fr\xc3\xa5n borrk\xc3\xa4rnor tagna i djuphavssediment som visade att Milankovi\xc4\x87s teorier faktiskt verkade st\xc3\xa4mma \xc3\xb6verens med de nya unders\xc3\xb6kningsresultaten. F\xc3\xb6rutom den tydliga 100\xc2\xa0000-\xc3\xa5rscykeln fanns mindre cykler med perioder om 23\xc2\xa0000 och 41\xc2\xa0000 \xc3\xa5r. Istiderna och de varma periodernas genomslag kunde paras ihop med f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar av jordens banparametrar._NEWLINE_Strax efter Hays banbrytande publikation f\xc3\xb6ljde en str\xc3\xb6m av artiklar som behandlade fenomenet, till exempel Berger (1977 och 1978), Pollard (1978) och J. Imbrie och J.Z. Imbrie (1980). Dessa vidareutvecklade modellen och lyckades efterhand att allt b\xc3\xa4ttre f\xc3\xb6rklara tidigare istider. Fr\xc3\xa5n 1980-talets b\xc3\xb6rjan kunde man med hj\xc3\xa4lp av datorer g\xc3\xb6ra mycket mer avancerade modeller som \xc3\xa4ven inkluderar bieffekter i atmosf\xc3\xa4ren och haven.\n_START_SECTION_\nKvarvarande problem\n_START_PARAGRAPH_\nVissa problem \xc3\xa5terst\xc3\xa5r fortfarande med modellen; man har till exempel sv\xc3\xa5rt att f\xc3\xb6rklara varf\xc3\xb6r hundratusen\xc3\xa5rscykeln \xc3\xa4r den till synes kraftigaste effekten n\xc3\xa4r de kraftigaste variationerna f\xc3\xb6ljer andra frekvenser. Bland andra har klimatforskaren Carl Wunsch f\xc3\xb6reslagit att man har j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rt med f\xc3\xb6r kort tidsperiod och att man dragit f\xc3\xb6r snabba slutsatser g\xc3\xa4llande hundratusen\xc3\xa5rscykelns beroende av banparametrar. Man p\xc3\xa5pekar att tidigare \xc3\xa4n f\xc3\xb6r en miljon \xc3\xa5r sedan var denna cykel inte alls lika dominerande. Andra (till exempel Gildor och Tziperman) menar att hundratusen\xc3\xa5rscykeln \xc3\xa4r beroende av f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar i banan, men kraftigt f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rks av havsisens utbredning. L\xc3\xa4ngre tillbaka \xc3\xa4n en miljon \xc3\xa5r var klimatet varmare och havsisen inte lika utbredd, men efter detta sj\xc3\xb6nk genomsnittstemperaturen \xc3\xb6ver l\xc3\xa5ng tid, och klimatet \xc3\xb6vergick fr\xc3\xa5n att domineras av 41\xc2\xa0000- till 100\xc2\xa0000-\xc3\xa5rscykeln n\xc3\xa4r havsisen aktiverades._NEWLINE_\xc3\x84ven andra problem existerar, men de flesta forskare p\xc3\xa5 omr\xc3\xa5det \xc3\xa4r \xc3\xb6vertygade om att Milankovi\xc4\x87-cyklerna \xc3\xa4r viktiga f\xc3\xb6r klimatf\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar. Problemet ligger f\xc3\xb6rmodligen i att de \xc3\xa5terkopplingsprocesser som aktiveras vid olika temperaturer \xc3\xa4r mer komplicerade och kraftigare \xc3\xa4n man anat och mycket sv\xc3\xa5ra att efterskapa i modeller.\n_START_SECTION_\nFramtiden\n_START_PARAGRAPH_\nUndantaget effekter som m\xc3\xa4nniskan frambringar kan man g\xc3\xb6ra modeller \xc3\xb6ver hur klimatet kommer att se ut i framtiden med hj\xc3\xa4lp av Milankovi\xc4\x87-cyklerna, men eftersom s\xc3\xa5 stor os\xc3\xa4kerhet f\xc3\xb6religger g\xc3\xa4llande forntidens klimat finns givetvis \xc3\xa4ven en stor os\xc3\xa4kerhet i f\xc3\xb6ruts\xc3\xa4gelser av framtida temperaturer. John Imbrie och John Z. Imbrie ans\xc3\xa5g till exempel att den avkylning vi sett de senaste 6\xc2\xa0000 \xc3\xa5ren kommer att forts\xc3\xa4tta under 23\xc2\xa0000 \xc3\xa5r och leda oss in i en ny istid. Andr\xc3\xa9 Berger och Marie-France Loutre \xc3\xa5 andra sidan anser att den nuvarande interglaci\xc3\xa4ra varma perioden troligen kommer forts\xc3\xa4tta under minst 50\xc2\xa0000 \xc3\xa5r, d\xc3\xa5 de inte ser n\xc3\xa5gra st\xc3\xb6rre skillnader i solinstr\xc3\xa5lning under denna period. De menar ocks\xc3\xa5 att tillsammans med de m\xc3\xa4nskliga effekterna kommer vi sannolikt se en uppv\xc3\xa4rmning under denna period med avsm\xc3\xa4ltning av isen p\xc3\xa5 Gr\xc3\xb6nland samt stora delar av den antarktiska isen.'