b'\n_START_ARTICLE_\nGunnar Ekholm\n_START_PARAGRAPH_\nErik Eskil Gunnar Ekholm, f\xc3\xb6dd 13 mars 1884 i Knivsta, Uppsala l\xc3\xa4n, d\xc3\xb6d 18 oktober 1974, var en svensk arkeolog._NEWLINE_Ekholm blev filosofie doktor i Uppsala 1915. Han var fr\xc3\xa5n 1907 amanuens vid Uppsala universitetsbibliotek och blev 1915 Docent vid seminariet f\xc3\xb6r nordisk fornkunskap vid Uppsala universitet. Ekholms forskning riktade sig fr\xc3\xa4mst mot uppl\xc3\xa4ndsk arkeologi, och sysslande s\xc3\xa4rskilt ing\xc3\xa5ende med bebyggelsehistoria och h\xc3\xa4llristningsstudier. I diskussionen om de centrala problemen i den svenska f\xc3\xb6rhistorien r\xc3\xb6rande Finlands sten\xc3\xa5dler gjorde Ekholm flera uppm\xc3\xa4rksammade inl\xc3\xa4gg. I polemik mot Curt Weibull skrev han 1923 De nyaste bidragen till v\xc3\xa5r fornhistoria och 1924 Aktuella sten- och brons\xc3\xa5lderfr\xc3\xa5gor. I uppg\xc3\xb6relse med Aarne Europaeus (senare \xc3\x84yr\xc3\xa4p\xc3\xa4\xc3\xa4) teorier utgav han 1922 Finl\xc3\xa4ndska sten\xc3\xa5ldersfr\xc3\xa5gor. Ekholm var medarbetare i Svensk Uppslagsbok under signaturen G. Em._NEWLINE_Ekholm ledde utgr\xc3\xa4vningar bl a i Fuller\xc3\xb6 och i G\xc3\xb6d\xc3\xa5ker.'