b'\n_START_ARTICLE_\nAleksandr Bezborodko\n_START_PARAGRAPH_\nAleksandr Andrejevitj Bezborodko (ukrainska: \xd0\x9e\xd0\xbb\xd0\xb5\xd0\xba\xd1\x81\xd0\xb0\xcc\x81\xd0\xbd\xd0\xb4\xd1\x80 \xd0\x90\xd0\xbd\xd0\xb4\xd1\x80\xd1\x96\xd0\xb9\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\x91\xd0\xb5\xd0\xb7\xd0\xb1\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xbe\xcc\x81\xd0\xb4\xd1\x8c\xd0\xba\xd0\xbe; ryska: \xd0\x90\xd0\xbb\xd0\xb5\xd0\xba\xd1\x81\xd0\xb0\xcc\x81\xd0\xbd\xd0\xb4\xd1\x80 \xd0\x90\xd0\xbd\xd0\xb4\xd1\x80\xd0\xb5\xcc\x81\xd0\xb5\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\x91\xd0\xb5\xd0\xb7\xd0\xb1\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xbe\xcc\x81\xd0\xb4\xd1\x8c\xd0\xba\xd0\xbe), f\xc3\xb6dd 14 mars 1747, d\xc3\xb6d 6 april 1799, var en rysk statsman._NEWLINE_Bezborodko b\xc3\xb6rjade sin bana som enkel skrivare i lillryska guvernementskanliet och blev 1774 anst\xc3\xa4lld i rikskansliet. Han blev kabinettssekreterare 1775 och vann Katarina II:s ynnest, blev 1780 statssekreterare f\xc3\xb6r utrikes \xc3\xa4renden, upph\xc3\xb6jdes p\xc3\xa5 kejsarinnans \xc3\xb6nskan till tysk riksgreve 1784 och intr\xc3\xa4dde 1786 i senaten. Vid Freden i Jassy 1792 representerade han Ryssland, inlade stora f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4nster och bel\xc3\xb6nades furstligt. Samtidigt b\xc3\xb6rjade dock hans inflytande att avta, och Bezborodko, som p\xc3\xa5 sin tid undantr\xc3\xa4ngt Grigorij Potemkin, blev han sj\xc3\xa4lv undantr\xc3\xa4ngd av en ny gunstling, Platon Zubov. 1793 tog han avsked och sl\xc3\xb6t sig till storfurst Paul. Efter dennes tronbestigning framtr\xc3\xa4dde han \xc3\xa5ter, blev furste och storkansler 1797 och \xc3\xa5tnj\xc3\xb6t kejsarens obegr\xc3\xa4nsade f\xc3\xb6rtroende. Hans sista diplomatiska bedrift var avslutandet av alliansen med Storbritannien 1798. Bezborodko efterl\xc3\xa4mnade en ofantlig f\xc3\xb6rm\xc3\xb6genhet, som senare inf\xc3\xb6rlivats med Eremitagegalleriet.'