b'\n_START_ARTICLE_\nHinkmar av Reims\n_START_PARAGRAPH_\nHinkmar av Reims (franska: Hincmar de Reims), f\xc3\xb6dd 806, d\xc3\xb6d 21 december 882 i Epernay, var \xc3\xa4rkebiskop av Reims._NEWLINE_Hinkmar tillh\xc3\xb6rde en f\xc3\xb6rn\xc3\xa4m sl\xc3\xa4kt. Han uppfostrades i klostret i Saint-Denis, d\xc3\xa4r han sedermera ingick som munk. D\xc3\xa5 detta klosters abbot, Hilduin, p\xc3\xa5 grund av att han i striden mellan kejsar Ludvig den fromme och hans s\xc3\xb6ner tagit parti f\xc3\xb6r de senare, landsf\xc3\xb6rvisades till Sachsen, f\xc3\xb6ljde Hinkmar honom i landsflykten, men blev snart \xc3\xa5terkallad och utverkade \xc3\xa4ven att Hilduin \xc3\xa5terinsattes i abbotsv\xc3\xa4rdigheten. Hinkmar \xc3\xa5tervann fullst\xc3\xa4ndigt kejsarens ynnest och fick \xc3\xa4nnu st\xc3\xb6rre inflytande hos Ludvig den frommes yngste son, Karl den skallige. Av denne fick Hinkmar flera abbotsstift och valdes 845 till \xc3\xa4rkebiskop i Reims._NEWLINE_Som \xc3\xa4rkebiskop utvecklade Hinkmar en stor b\xc3\xa5de kyrklig och politisk verksamhet. Han var ett kraftigt st\xc3\xb6d \xc3\xa5t Karl den skallige och bidrog v\xc3\xa4sentligen genom sitt inflytande att omintetg\xc3\xb6ra Ludvig den tyskes f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k att inkr\xc3\xa4kta dennes rike. Samma trohet visade han Karl den skalliges son och eftertr\xc3\xa4dare, Ludvig den stammande, och dennes b\xc3\xa5da s\xc3\xb6ner Ludvig III och Karloman II. Men \xc3\xa5 andra sidan tvekade han icke att mot den v\xc3\xa4rldsliga makten f\xc3\xb6ra ett frimodigt spr\xc3\xa5k och h\xc3\xa4vda kyrkans anseende, ty ehuru konungskt sinnad, var han dock p\xc3\xa5 samma g\xc3\xa5ng hierark._NEWLINE_Framf\xc3\xb6rallt s\xc3\xb6kte han uppr\xc3\xa4tth\xc3\xa5lla sin \xc3\xa4rkebiskopliga myndighet och drog i fejd till och med mot en s\xc3\xa5dan p\xc3\xa5ve som Nicolaus I. I striden mot denne drog han dock det kortare str\xc3\xa5et. Biskopar, som af Hinkmar avsattes, blev av p\xc3\xa5ven \xc3\xa5terinsatta i sina \xc3\xa4mbeten. Obehagligast f\xc3\xb6r honom var hans l\xc3\xa5ngvariga tvist med munken Gottschalk, som i en skrift ensidigt hyllat l\xc3\xa4ran om den gudomliga predestinationen samt d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r blivit p\xc3\xa5 Hinkmars befallning f\xc3\xa4ngslad och offentligen gisslad. Den allm\xc3\xa4nna meningen \xc3\xa5tog sig Gottschalks sak, och flera l\xc3\xa4rde teologer upptr\xc3\xa4dde till f\xc3\xb6rsvar f\xc3\xb6r hans \xc3\xa5sikter. \xc3\x84ven denna sak drogs inf\xc3\xb6r p\xc3\xa5ve Nikolaus I, som ocks\xc3\xa5 i denna fr\xc3\xa5ga uttalade sitt ogillande mot Hinkmar, utan att dock f\xc3\xa4lla n\xc3\xa5got best\xc3\xa4mt utslag i sj\xc3\xa4lva l\xc3\xa4rotvisten, som f\xc3\xb6ranlett Hinkmar att i denna fr\xc3\xa5ga sj\xc3\xa4lv upptr\xc3\xa4da s\xc3\xa5som teologisk f\xc3\xb6rfattare._NEWLINE_\xc3\x84ven p\xc3\xa5 annat s\xc3\xa4tt gjorde Hinkmar sig k\xc3\xa4nd som skriftst\xc3\xa4llare, och man har \xc3\xa4nnu i beh\xc3\xa5ll en m\xc3\xa4ngd kyrkliga stadgar, brev och avhandlingar, som flutit ur hans penna. Av dessa f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4na s\xc3\xa4rskilt omn\xc3\xa4mnas skriften De regis persona et de regio ministerio, ett slags "konungaspegel", framst\xc3\xa4llande en konungs kall och plikter, samt en l\xc3\xa5ng skrivelse till de franska storm\xc3\xa4nnen, som r\xc3\xa5dfr\xc3\xa5gat honom r\xc3\xb6rande inr\xc3\xa4ttandet av Karlomans styrelse. Sistn\xc3\xa4mnda skrift inneh\xc3\xa5ller ett utdrag ur Adalhards avhandling De ordine palatii, en upplysande redog\xc3\xb6relse f\xc3\xb6r ordningen vid Karl den stores hov och herredagar._NEWLINE_Hinkmar dog 21 december 882 i Epernay, dit han flytt undan nordm\xc3\xa4nnen, som bel\xc3\xa4grade Reims.'