b'\n_START_ARTICLE_\nEffektiv populationsstorlek\n_START_PARAGRAPH_\nEffektiv populationsstorlek, N\xe2\x82\x91, \xc3\xa4r ett begrepp inom populationsgenetik. Sewall Wright definierade det som "Antalet f\xc3\xb6r\xc3\xb6kande individer i en ideal population som skulle visa samma m\xc3\xa4ngd spridning av allelfrekvenser under genetisk drift eller samma m\xc3\xa4ngd inavel, som den verkliga populationen". Effektiv populationsstorlek anv\xc3\xa4nds i m\xc3\xa5nga ber\xc3\xa4kningar inom populationsgenetiken eftersom avvikelser fr\xc3\xa5n den ideala populationen (d\xc3\xa4r alla individer reproducerar sig lika mycket) \xc3\xa4r mycket vanliga. Den effektiva populationsstorleken Ne \xc3\xa4r oftast mindre \xc3\xa4n den absoluta populationsstorleken N.\n_START_SECTION_\nVariation i m\xc3\xa4ngden avkomma\n_START_PARAGRAPH_\nOm individerna i populationen inte alla f\xc3\xb6r vidare lika mycket genetiskt material till n\xc3\xa4sta generation, s\xc3\xa5 som n\xc3\xa4r de f\xc3\xa5r olika m\xc3\xa4ngd avkomma, \xc3\xb6kar risken f\xc3\xb6r inavel och den effektiva populationsstorleken minskar. Detta ber\xc3\xa4knas med N\xe2\x82\x91 = (4N)/(V\xe2\x82\x96\xc2\xa0+\xc2\xa02), d\xc3\xa4r V\xe2\x82\x96 \xc3\xa4r variansen i m\xc3\xa4ngden avkomma.\n_START_SECTION_\nEffektiv populationsstorlek baserat p\xc3\xa5 enskilda gener\n_START_PARAGRAPH_\nMan kan ocks\xc3\xa5 v\xc3\xa4lja att ber\xc3\xa4kna N\xe2\x82\x91 baserad p\xc3\xa5 enskilda gener ist\xc3\xa4llet f\xc3\xb6r hela genomet, och d\xc3\xa4rigenom j\xc3\xa4mf\xc3\xb6ra sannolikheten f\xc3\xb6r inavel p\xc3\xa5 en s\xc3\xa4rskild gen i populationen. Det \xc3\xa4r m\xc3\xb6jligt att genom att testa f\xc3\xb6r allelfrekvenser r\xc3\xa4kna fram den effektiva populationsstorleken, vilket bland annat har anv\xc3\xa4nts f\xc3\xb6r att ta reda p\xc3\xa5 N\xe2\x82\x91 f\xc3\xb6r m\xc3\xa4nskliga populationer. D\xc3\xa5 b\xc3\xb6r man ta h\xc3\xa4nsyn till hur genen ned\xc3\xa4rvs, exempelvis om den sitter p\xc3\xa5 en k\xc3\xb6ns- eller autosomal kromosom.\n_START_SECTION_\nAnv\xc3\xa4ndningsomr\xc3\xa5den\n_START_PARAGRAPH_\nDet \xc3\xa4r vanligt att uppskatta effektiv populationsstorlek inom bevarandebiologi och populationsgenetik. En population som har en l\xc3\xa5g kvot N/N\xe2\x82\x91 anses vara mer utsatt \xc3\xa4n en med stor kvot. Men kvoten beror ocks\xc3\xa5 p\xc3\xa5 hur man ber\xc3\xa4knar N, om man med den faktiska populationen avser totala m\xc3\xa4ngden individer, totala m\xc3\xa4ngden vuxna eller n\xc3\xa5got annat. P\xc3\xa5 s\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt kan kvoten variera beroende p\xc3\xa5 metod. Det varierar ocks\xc3\xa5 beroende p\xc3\xa5 om man m\xc3\xa4ter effektiv populationsstorlek beroende p\xc3\xa5 vilken faktor man ber\xc3\xa4knar, eller om man tar in alla t\xc3\xa4nkbara faktorer. En effektiv populationsstorlek som tar h\xc3\xa4nsyn till flera faktorer (exempelvis b\xc3\xa5de k\xc3\xb6nskvot och variation i populationsstorlek) \xc3\xa4r generellt mindre \xc3\xa4n en som bara tar h\xc3\xa4nsyn till en faktor. Att k\xc3\xa4nna till effektiv populationsstorlek \xc3\xa4r viktigt \xc3\xa4ven inom evolutionsbiologin, d\xc3\xa5 den p\xc3\xa5verkar framf\xc3\xb6r allt genetisk drift, men \xc3\xa4ven mutation och selektion.'