b'\n_START_ARTICLE_\nElsa von Freytag-Loringhoven\n_START_SECTION_\nLevnad\n_START_PARAGRAPH_\nElsa von Freytag-Loringhoven var dotter till byggnadsarbetaren Adolf Pl\xc3\xb6tz och Ida Marie Kleist. Hon utbildade sig till sk\xc3\xa5despelare och revyartist och senare i konst i Dachau. Hon gifte sig 1901 med arkitekten August Endell fr\xc3\xa5n Berlin och levde i ett \xc3\xb6ppet f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande med honom. \xc3\x85r 1902 inledde hon ett f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande med Endells v\xc3\xa4n, poeten och \xc3\xb6vers\xc3\xa4ttaren Felix Paul Greve (senare den kanadensiske f\xc3\xb6rfattaren Frederick Philip Grove). Hon f\xc3\xb6ljde 1910 Greve till Nordamerika, d\xc3\xa4r de f\xc3\xb6rst drev ett litet lantbruk i Sparta i Kentucky. Felix Paul Greve (d\xc3\xa5 Philip Grove) l\xc3\xa4mnade henne \xc3\xa5ret d\xc3\xa4rp\xc3\xa5 och hon b\xc3\xb6rjade arbeta som modell f\xc3\xb6r konstn\xc3\xa4rer, f\xc3\xb6rst i Cincinnati. I november 1913 gifte hon sig med den tyske baronen Leopold von Freytag-Loringhoven, son till general Hugo von Freytag-Loringhoven, i New York och framtr\xc3\xa4dde d\xc3\xa4r som den dadaistiska poeten Baronessan Elsa von Freytag-Loringhoven.\n_START_SECTION_\nKonstn\xc3\xa4rsliv\n_START_PARAGRAPH_\nI New York arbetade hon p\xc3\xa5 en cigarettfabrik n\xc3\xa4r hon inte poserade som modell framf\xc3\xb6r konstn\xc3\xa4rer som Louis Bouch\xc3\xa9, George Biddle och Man Ray. D\xc3\xa4rut\xc3\xb6ver framtr\xc3\xa4dde hon i verk av bland andra Man Ray och George Granthan Bain, i litografier av George Biddle och tavlor av Theresa Bernstein._NEWLINE_Som poet hade hon en plattform i The Little Review d\xc3\xa4r hon med b\xc3\xb6rjan 1918 fick verk publicerade bredvid bland annat James Joyces Odysseus. Jane Heap s\xc3\xa5g henne som den "f\xc3\xb6rsta amerikanska dadan", och hon var en pionj\xc3\xa4r inom ljudpoesi. Hon anv\xc3\xa4nde sig ofta av tankstreck, och hennes teleskopordsverk som Kissambushed och Phalluspistol utgjorde i sig miniatyrdikter. De flesta av hennes dikter publicerades inte f\xc3\xb6rr\xc3\xa4n Body Sweats gavs ut, 84 \xc3\xa5r efter hennes d\xc3\xb6d._NEWLINE_Hon framst\xc3\xa4llde \xc3\xa4ven skulpturer och m\xc3\xa5lningar av det skr\xc3\xa4p och avfall som hon hittade p\xc3\xa5 gatorna. Hon skapade g\xc3\xa4rna kl\xc3\xa4dkostymer fr\xc3\xa5n f\xc3\xb6rem\xc3\xa5l hon hittat f\xc3\xb6r att d\xc3\xa4rigenom bli vad som ans\xc3\xa5gs som ett \'levande konstverk\'. Ett exempel p\xc3\xa5 hennes f\xc3\xa4rdiggjorda konststycken uppt\xc3\xa4cktes p\xc3\xa5 Whitney Museum i New York 1996, Portrait of Marcel Duchamp. Dessutom var hon delaktig i New Yorks dada-r\xc3\xb6relse genom sitt samarbete med Morton Schamberg och skulpturen Gud fr\xc3\xa5n 1917._NEWLINE_\xc3\x85r 1923 \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde hon till Berlin d\xc3\xa4r hon trodde att f\xc3\xb6ruts\xc3\xa4ttningarna f\xc3\xb6r att tj\xc3\xa4na pengar var b\xc3\xa4ttre. Det Tyskland hon fann var dock ett ruinerat Efterkrigstyskland. Trots sv\xc3\xa5righeterna i Weimartyskland stannade hon d\xc3\xa4r i fattigdom. Flera v\xc3\xa4nner i gemenskapen av amerikaner i exil, fr\xc3\xa4mst Djuna Barnes, Berenice Abbott och Peggy Guggenheim, erbj\xc3\xb6d k\xc3\xa4nslom\xc3\xa4ssigt och ekonomiskt st\xc3\xb6d. Sina sista \xc3\xa5r tillbringade hon i Paris, d\xc3\xa4r hennes mentala stabilitet f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttrades. Hon dog 1927 under oklara omst\xc3\xa4ndigheter.\n_START_SECTION_\nUpphovsperson till Fountain\n_START_PARAGRAPH_\nMarcel Duchamp b\xc3\xb6rjade omkring 1950 h\xc3\xa4vda, l\xc3\xa5ngt efter Elsa von Freytag-Loringhovens d\xc3\xb6d, att urinoaren som l\xc3\xa4mnades in till Society of Independent Artists f\xc3\xb6rsta salong i New York juni 1917 (av pseudonymen R.Mutt fr\xc3\xa5n Philadelphia) som konstverket Fountain, var hans skapelse, vilket ocks\xc3\xa5 har accepterats av konstv\xc3\xa4rlden. Att den ocks\xc3\xa5 har tillkommit i den dadaistiska i New York, i vilken b\xc3\xa5de Marcel Duchamp och Elsa von Freytag-Loringhoven ingick, \xc3\xa4r ocks\xc3\xa5 t\xc3\xa4mligen klart. Ett foto av Fountain, som tagits av Alfred Stieglitz, publicerades ocks\xc3\xa5 efter utst\xc3\xa4llningen, tillsammans med ett manifest om detta objekts r\xc3\xa4tt att betraktas som konstverk, i gruppens kortvariga tidskrift The Blind Man. Under senare \xc3\xa5r har det dock ifr\xc3\xa5gasatts att det skulle vara Marcel Duchamp som l\xc3\xa5g bakom aktionen, utan snarare Elsa von Freytag-Loringhoven._NEWLINE_Urinoaren som f\xc3\xb6rem\xc3\xa5l f\xc3\xb6r konst, menar Elsa von Freytag-Loreinghovens biograf Irene Gammel, \xc3\xa4r mer i linje med Freytag-Loringhovens skatologiska estetik \xc3\xa4n Duchamps. Duchamp skriver dessutom i ett brev till sin syster Suzanne i samband med utst\xc3\xa4llningen 1917 att en kvinnlig v\xc3\xa4n, senare identifierad som Elsa von Freytag-Loringhoven, s\xc3\xa4nt honom urinoaren f\xc3\xb6r medverkande i utst\xc3\xa4llningen._NEWLINE_Museerna har dock avst\xc3\xa5tt fr\xc3\xa5n att ta upp denna fr\xc3\xa5ga om upphovsperson. S\xc3\xa5 har till exempel Museum of Modern Art som \xc3\xa4ger en av Marcel Duchamp auktoriserad replik inte kommenterat den ifr\xc3\xa5gasatta "\xc3\xa4ktheten" i den nyligen av museet publicerade, uppdaterade upplagan av Calvin Tomkins Duchamp-biografi.'