b'\n_START_ARTICLE_\nH\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l \xc3\xa4r en minnesdikt av den norske skalden Eyvind skaldaspiller \xc3\xb6ver kung H\xc3\xa5kon Adalsteinsfostre, som s\xc3\xa5rades d\xc3\xb6dligt i slaget p\xc3\xa5 Stord \xc3\xa5r 961. Eyvind, som sj\xc3\xa4lv hade en framtr\xc3\xa4dande roll i slaget, var dotterdotterson till Harald h\xc3\xa5rfagre och s\xc3\xa5ledes sl\xc3\xa4kt med kung H\xc3\xa5kon, som ocks\xc3\xa5 var hans v\xc3\xa4n._NEWLINE_Dikten, som best\xc3\xa5r av 21 strofer, skildrar H\xc3\xa5kons sista strid samt hans ankomst till Valhall och utmynnar i en vacker hyllning till den d\xc3\xb6de. Dikten har bevarats fullst\xc3\xa4ndigt i H\xc3\xa5kon den godes saga i Heimskringla; ungef\xc3\xa4r h\xc3\xa4lften av stroferna finns ocks\xc3\xa5 i Fagrskinna och n\xc3\xa5gra enstaka i Sk\xc3\xa1ldskaparm\xc3\xa1l. Versm\xc3\xa5ttet \xc3\xa4r lj\xc3\xb3\xc3\xb0ah\xc3\xa1ttr utom i stridsskildringen (3\xe2\x80\x939), som \xc3\xa4r i m\xc3\xa1lah\xc3\xa1ttr.\n_START_SECTION_\nTendens\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l har troligen tillkommit r\xc3\xa4tt snart efter H\xc3\xa5kons d\xc3\xb6d \xc3\xa5r 961, \xc3\xa4ven om sista diktraden \xe2\x80\x93 som anspelar p\xc3\xa5 Harald gr\xc3\xa5f\xc3\xa4lls f\xc3\xb6rtryck \xe2\x80\x93 tyder p\xc3\xa5 att n\xc3\xa5gon tid har f\xc3\xb6rflutit. Dikten har en tydlig politisk tendens. "Tendensen \xc3\xa4r att framst\xc3\xa4lla H\xc3\xa5kon som en i hednisk mening r\xc3\xa4ttroende furste, och syftet \xc3\xa4r att till samtiden f\xc3\xb6rmedla denna uppfattning om honom, och s\xc3\xa5ledes st\xc3\xa4lla honom som motpol till de tempelbrytande, kristna Erikss\xc3\xb6nerna", skriver Finnur J\xc3\xb3nsson. H\xc3\xa5kons enda "fel", ur hednisk synpunkt, var att han var kristen, och det \xc3\xa4r denna "fl\xc3\xa4ck" p\xc3\xa5 hans minne som Eyvind med sitt kv\xc3\xa4de f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ker tv\xc3\xa4tta bort. Det som i dikten f\xc3\xa5r asarna att med jubel v\xc3\xa4lkomna H\xc3\xa5kon till Valhall \xc3\xa4r att han skyddat hedniska kultplatser \xe2\x80\x93 n\xc3\xa5got som Erikss\xc3\xb6nerna inte gjorde. I dikten kallas ocks\xc3\xa5 H\xc3\xa5kons regering f\xc3\xb6r "den goda tiden" \xe2\x80\x93 i motsats till den tid som r\xc3\xa5der "nu" n\xc3\xa4r Harald gr\xc3\xa5f\xc3\xa4ll \xc3\xa4r kung._NEWLINE_Diktens id\xc3\xa9 \xe2\x80\x93 att l\xc3\xa5ta en d\xc3\xb6d furste g\xc3\xb6ra ett bejublat int\xc3\xa5g i Valhall \xe2\x80\x93 har Eyvind, enligt vad som p\xc3\xa5st\xc3\xa5s i Fagrskinna, l\xc3\xa5nat fr\xc3\xa5n det anonyma d\xc3\xb6dskv\xc3\xa4det Eir\xc3\xadksm\xc3\xa1l. I detta kv\xc3\xa4de \xc3\xa4r det hj\xc3\xa4ltarna Sigmund och Sinfj\xc3\xb6tle som kommer den d\xc3\xb6de kungen till m\xc3\xb6tes; i H\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l \xc3\xa4r det Odens s\xc3\xb6ner Brage och Hermod. Eyvind tycks dock ha behandlat \xc3\xa4mnet p\xc3\xa5 ett mycket sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndigt s\xc3\xa4tt, \xc3\xa4ven om det \xc3\xa4r sv\xc3\xa5rt att j\xc3\xa4mf\xc3\xb6ra de b\xc3\xa5da kv\xc3\xa4dena, d\xc3\xa5 Eir\xc3\xadksm\xc3\xa1l endast har bevarats i fragment._NEWLINE_Sista strofen i H\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l \xc3\xa4r av s\xc3\xa4rskilt intresse eftersom den inneh\xc3\xa5ller ett citat fr\xc3\xa5n H\xc3\xa1vam\xc3\xa1l 77/78._NEWLINE_Det b\xc3\xb6r dock p\xc3\xa5pekas att den dikt som nu g\xc3\xa5r under namnet H\xc3\xa1vam\xc3\xa1l inte fanns p\xc3\xa5 Eyvinds tid. Den \xc3\xa4r en kompilation fr\xc3\xa5n 1200-talet av sex eller sju mindre dikter, som har visat sig vara sv\xc3\xa5ra att \xc3\xa5ldersbest\xc3\xa4mma. Det \xc3\xa4r dock uppenbart att just de rader som H\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l och H\xc3\xa1vam\xc3\xa1l har gemensamt inte kan vara yngre \xc3\xa4n H\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l, vars \xc3\xa5lder \xc3\xa4r k\xc3\xa4nd. D\xc3\xa4remot kan man inte med s\xc3\xa4kerhet veta vem som citerar vem. Kan det vara den ok\xc3\xa4nde skald, som diktade den strof som senare kom att infogas i H\xc3\xa1vam\xc3\xa1l, som har l\xc3\xa5tit sig inspireras av Eyvind skaldaspillers H\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l? Eyvinds rykte som "plagiator" har dock medf\xc3\xb6rt att det \xc3\xa4r han som brukar misst\xc3\xa4nkas f\xc3\xb6r det litter\xc3\xa4ra l\xc3\xa5net. Om denna misstanke \xc3\xa4r riktig kan man nog anta att den citerade strofen varit v\xc3\xa4lk\xc3\xa4nd p\xc3\xa5 Eyvinds tid; kanske s\xc3\xa5 v\xc3\xa4lk\xc3\xa4nd att Eyvind kunnat f\xc3\xb6ruts\xc3\xa4tta att \xc3\xa5h\xc3\xb6rarna visste hur strofen egentligen skulle lyda. I H\xc3\xa1vam\xc3\xa1l 77/78 kontrasterar de b\xc3\xa5da halvstroferna mot varandra. F\xc3\xb6rsta halvan lyder: F\xc3\xa4 d\xc3\xb6r, fr\xc3\xa4nder d\xc3\xb6r, en dag d\xc3\xb6r ock du, men i andra halvan ber\xc3\xa4ttas vad som inte d\xc3\xb6r. I strof 77 \xc3\xa4r det "det goda efterm\xc3\xa4let" (or\xc3\xb0zt\xc3\xadrr), i strof 78 "domen \xc3\xb6ver d\xc3\xb6d man". I H\xc3\xa1konarm\xc3\xa1l har Eyvind plockat bort denna kontrast; h\xc3\xa4r \xc3\xa4r svartsynen obruten: Sedan H\xc3\xa5kon dog har allting bara blivit s\xc3\xa4mre och s\xc3\xa4mre. Det \xc3\xa4r ladejarlarnas syn p\xc3\xa5 Harald gr\xc3\xa5f\xc3\xa4lls regering som h\xc3\xa4r kommer till uttryck.'