b'\n_START_ARTICLE_\nAnund Hammar\n_START_PARAGRAPH_\nAnund Hammar, f\xc3\xb6dd 1708 (d\xc3\xb6pt 28 januari) i Varberg, d\xc3\xb6d d\xc3\xa4r 9 maj 1779, var en svensk pr\xc3\xa4st och religi\xc3\xb6s f\xc3\xb6rfattare._NEWLINE_Anund Hammar var son till skepparen Bengt Andersson. Efter skolstudier i Varberg och G\xc3\xb6teborg blev han 1728 student vid Lunds universitet. 1731 blev han vikarierande och 1732 ordinarie kollega vid Varbergs skola, fr\xc3\xa5n 1735 \xc3\xa4ven som predikant vid Varbergs hospital. Hammar blev 1736 vid G\xc3\xb6teborgs domkyrka, 1737 komminister d\xc3\xa4r och 1751 kyrkoherde i Varberg j\xc3\xa4mte Torpa och Lindbergs socknar. Han var 1760 preses vid G\xc3\xb6teborgs stifts pr\xc3\xa4stm\xc3\xb6te och blev 1762 titul\xc3\xa4rprost._NEWLINE_Anund Hammar \xc3\xb6versatte en del av Martin Luthers skrifter till svenska och skrev \xc3\xa4ven flera, \xc3\xa4ven profana, artiklar i sv\xc3\xa4rsonen Johan Ros\xc3\xa9ns tidning G\xc3\xb6teborgska Magasinet. D\xc3\xa4ribland m\xc3\xa4rks Resan till Warberg \xc3\xa5r 1751 d\xc3\xa4r han med inspiration fr\xc3\xa5n Carl von Linn\xc3\xa9 beskriver trakterna mellan Varberg och G\xc3\xb6teborg, samt Lindbergs pr\xc3\xa4steg\xc3\xa5rd d\xc3\xa4r han skildrar livet och jordbruket p\xc3\xa5 pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rden. Fr\xc3\xa4mst k\xc3\xa4nd blev han dock genom sina skrifter med pedagogiska och sociala reformid\xc3\xa9er, d\xc3\xa5 fr\xc3\xa4mst Tankar om svenska barn (1758) d\xc3\xa4r han ivrar f\xc3\xb6r b\xc3\xa4ttre omh\xc3\xa4ndertagande av o\xc3\xa4kta barn, f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttrad skolundervisning och \xc3\xa4ven ivrar f\xc3\xb6r att ge flickor samma bokliga bildning som pojkar. I Tankar om scholor och F\xc3\xb6rslag at f\xc3\xb6rena scholor och werkst\xc3\xa4der (1763) pl\xc3\xa4derar han f\xc3\xb6r skolor med kombinerad praktisk och teoretisk utbildning som skulle ge eleverna praktiska yrkeskunskaper att falla tillbaka p\xc3\xa5 om de vidare studierna skulle misslyckas._NEWLINE_Under sina sista 14 \xc3\xa5r var Anund Hammar blind, men fortsatte att predika in i det sista.'