b'\n_START_ARTICLE_\nVissarion Belinskij\n_START_SECTION_\nSituationen i Ryssland\n_START_PARAGRAPH_\nJust den h\xc3\xa4r tidningen skulle 1836 publicera en artikel som st\xc3\xa4llde en del obekv\xc3\xa4ma fr\xc3\xa5gor om det ryska samh\xc3\xa4llet. Det var Pjotr Tjaadajev, en intellektuell som deltagit i 1812 \xc3\xa5rs krig mot Napoleon I och Frankrike, som p\xc3\xa5pekade missf\xc3\xb6rh\xc3\xa5llandena i Ryssland. Ryssland balanserade mellan de asiatiska och europeiska civilisationerna och hade enligt Tjaadajev inte l\xc3\xa5nat n\xc3\xa5got fruktbart fr\xc3\xa5n n\xc3\xa5gon av sidorna._NEWLINE_Vi \xc3\xa4r ensamma om att inte ha bidragit med en enda id\xc3\xa9 till v\xc3\xa4rldens samlade f\xc3\xb6rr\xc3\xa5d av id\xc3\xa9er. Vi har inte bidragit p\xc3\xa5 n\xc3\xa5got s\xc3\xa4tt till den m\xc3\xa4nskliga intellektets utveckling, och allt som n\xc3\xa5tt oss av denna utveckling har vi f\xc3\xb6rst\xc3\xb6rt. _NEWLINE_Detta var h\xc3\xa5rda och chockerande ord f\xc3\xb6r m\xc3\xa5nga patrioter och framf\xc3\xb6r allt f\xc3\xb6r regimen och tsar Nikolaj I som f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte f\xc3\xa5 Tjaadajev idiotf\xc3\xb6rklarad. Men en \xc3\xb6m t\xc3\xa5 hade trampats p\xc3\xa5. Ryssland hade fr\xc3\xa5n 1700-talet utvecklats och via Peter den stores reformer hade man inf\xc3\xb6rt institutioner och kultur efter europeisk art. Men landet var en autokrati d\xc3\xa4r tsaren \xc3\xa4nnu kunde styra helt ensam, livegenskapen som i Europa avskaffats p\xc3\xa5 medeltiden fanns alltj\xc3\xa4mt kvar fram till 1861. Befolkningen var trots vissa reformf\xc3\xb6rs\xc3\xb6k vid mitten av 1800-talet i stort sett helt analfabetisk och den ortodoxa religion, som kyrkan f\xc3\xb6respr\xc3\xa5kade, ut\xc3\xb6vades bland b\xc3\xb6nderna sporadiskt och med stora inslag av vidskepelse och skrock. Att Nikolaj genast l\xc3\xa4t st\xc3\xa4nga teleskop visar hur kraftig censuren var. _NEWLINE_Vad Belinskij nu funderade \xc3\xb6ver var hur ryssarna skulle kunna hitta sig sj\xc3\xa4lva, vad som under 1800-talet skedde var en stor rysk nationell identitetskris. Landet var ett imperium, uppbyggt med m\xc3\xa4ngder av olika folkstammar. Dessutom var allts\xc3\xa5 klyftan mellan folkets s\xc3\xa4tt att leva, prata (ofta ocks\xc3\xa5 rent spr\xc3\xa5kligt) och tro oerh\xc3\xb6rt stor och fundamentalt skild fr\xc3\xa5n den ryska eliten dvs adeln. Den senare hade anammat den europeiska stilen, men den europeiska adeln var \xc3\xa4nd\xc3\xa5 n\xc3\xa4rmare sina motsvariga folk eftersom de inte fr\xc3\xa5ng\xc3\xa5tt en ursprunglig kultur f\xc3\xb6r en annan. Men det fanns ocks\xc3\xa5 de i adeln som dels var stornationella chauvinister, delade folkets motvilja till f\xc3\xb6rtyskningen av den nya byr\xc3\xa5kratin, andra ans\xc3\xa5g att v\xc3\xa4st var en f\xc3\xb6rebild (slavofilerna och v\xc3\xa4stv\xc3\xa4nnerna) och m\xc3\xa5nga av dessa var \xc3\xa4ven liberala och \xc3\xb6nskade en konstitutionell monarki med demokrati. F\xc3\xb6reg\xc3\xa5ngare till ryska politiska t\xc3\xa4nkare som slavofilerna och v\xc3\xa4stv\xc3\xa4nnerna var en samling unga adelsm\xc3\xa4n som kom att kallas f\xc3\xb6r dekabristerna, de hade haft f\xc3\xb6rhoppningar om liberala reformer under Alexander I. _NEWLINE_De hade dock till sin besvikelse f\xc3\xa5tt bevittna hur den tidigare s\xc3\xa5 liberale Alexander blev alltmer konservativ, de irriterades \xc3\xb6ver hur han s\xc3\xa5g till att b\xc3\xa5de Polen och Finland fick del av politiska reformer n\xc3\xa4r inte Ryssland fick det. N\xc3\xa5gra av dem hade umg\xc3\xa5tts med tanken p\xc3\xa5 att m\xc3\xb6rda tsaren, men mestadels handlade det om storsvulstiga tal och id\xc3\xa9er som diskuterades inom gruppen, n\xc3\xa4r Alexander hastigt avled uppstod f\xc3\xb6rvirring och tafattheten var p\xc3\xa5taglig. Inte ens d\xc3\xa5 det uppstod ytterligare fr\xc3\xa5getecken om vem som skulle bli ny tsar, eftersom arvtagaren Konstantin avsade sig detta, tog de tillf\xc3\xa4llet att g\xc3\xb6ra n\xc3\xa5got i tid. D\xc3\xa5 de v\xc3\xa4l f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte var det f\xc3\xb6r sent, och Nikolaj I som f\xc3\xa5tt tillr\xc3\xa4ckligt st\xc3\xb6d av gardestrupperna slog blodigt ned revolten som kom att kallas dekabristupproret. Efter att kanonerna spelat l\xc3\xa5g 80 d\xc3\xb6da m\xc3\xa4nniskor p\xc3\xa5 torget och flera hundra hade i panik skingrats, de ledande jagades upp och hamnade i galgen.\n_START_SECTION_\nIntelligentian och dess uppgift\n_START_PARAGRAPH_\nBelinskij var inte med bland dekabristerna, men han var medlem i en ny del av det ryska samh\xc3\xa4llet som uppst\xc3\xa5tt och ur vilka dekabrister, slavofiler och v\xc3\xa4stv\xc3\xa4nner ocks\xc3\xa5 kom ifr\xc3\xa5n, n\xc3\xa4mligen en uppg\xc3\xa5ende intelligentia. Dvs en grupp av m\xc3\xa4nniskor som studerat vid universitet och som har \xc3\xa5sikter om samh\xc3\xa4llet. Vanligen anst\xc3\xa4lldes man hos staten, men d\xc3\xa5 var man ocks\xc3\xa5 beroende av denna. M\xc3\xa5nga intelligenter tr\xc3\xa4ffades i sm\xc3\xa5 diskussionscirklar och Belinskij var urtypen f\xc3\xb6r en s\xc3\xa5dan medlem, han kunde intensivt och l\xc3\xa4nge diskutera en id\xc3\xa9 som gripit honom. De intelligenta utgjorde p\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt och vis en form av samh\xc3\xa4llskritiker, kom att skriva ironiska, m\xc3\xa5lande och tr\xc3\xa4ffande skildringar av det ryska samh\xc3\xa4llet. _NEWLINE_Belinskij menade att nu n\xc3\xa4r en intelligentia uppst\xc3\xa5tt, skulle denna f\xc3\xb6rena det ryska folket och eliten p\xc3\xa5 det s\xc3\xa4tt som inte stat och kyrka lyckades med. I litteraturen skulle man skildra det sant ryska. Belinskij, precis som en del andra av de intelligenta som sj\xc3\xa4lva var en del av eliten, ville ikl\xc3\xa4da sig rollen som folkets r\xc3\xa4ddare mot den f\xc3\xb6rtryckande staten och eliten, trots att de intelligenta inte kunde l\xc3\xa5ta bli att ocks\xc3\xa5 se ned p\xc3\xa5 b\xc3\xb6nderna. Men Belinskij kom, ocks\xc3\xa5 som en del andra, att under en kort tid anamma tanken att det inte gick att f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndra samh\xc3\xa4llet p\xc3\xa5 annat s\xc3\xa4tt \xc3\xa4n uppifr\xc3\xa5n och genom staten, allts\xc3\xa5 tsaren. I ett brev till en v\xc3\xa4n skrev han "Ryssland kommer inte att utveckla frihet och medborgerliga fri och strukturer med hj\xc3\xa4lp av sina egna resurser; detta som s\xc3\xa5 mycket annat, kommer att \xc3\xa5stadkommas av tsarerna." Sedan \xc3\xa5ngrade han sig snart och f\xc3\xb6raktade sig sj\xc3\xa4lv f\xc3\xb6r att han, som han sa, "\xc3\xb6nskat f\xc3\xb6rsona mig med en f\xc3\xb6raktlig verklighet".\n_START_SECTION_\nEn nations kulturs tre stadier\n_START_PARAGRAPH_\nBelinskij hoppades allts\xc3\xa5 att litteraturen skulle laga den trasiga sociala och kulturella v\xc3\xa4ven i Ryssland, och att den skulle skapa ett samh\xc3\xa4llet som \xc3\xa4nnu inte fanns. _NEWLINE_Litteraturen skulle vara det medel med vilket anden skulle komma till uttryck i Ryssland, den form i vilken det ryska folket skulle ge sitt originella bidrag till v\xc3\xa4rldskulturen och v\xc3\xa4rldshistoriens utveckling,_NEWLINE_lyckades den med det skulle man \xc3\xa4rligt kunna s\xc3\xa4ga att inte Tjaadajevs p\xc3\xa5st\xc3\xa5ende l\xc3\xa4ngre g\xc3\xa4llde. Men innan man var d\xc3\xa4r ans\xc3\xa5g Belinskij att en nations kultur m\xc3\xa5ste passera tre stadier. Den f\xc3\xb6rsta var "den naturliga direktheten" som han kallade det. Det \xc3\xa4r allts\xc3\xa5 folkets etniska traditioner och olika kulturella uttryck, detta har sitt ber\xc3\xa4ttigande och \xc3\xa4r livfullt men \xc3\xa4r vanligen ganska obegriplig f\xc3\xb6r utl\xc3\xa4nningar som betraktar den utifr\xc3\xa5n. Fas 2 \xc3\xa4r "den abstrakta universalismen" och det \xc3\xa4r n\xc3\xa4r f\xc3\xb6rfattare l\xc3\xa5nar fr\xc3\xa5n utl\xc3\xa4ndska f\xc3\xb6rebilder och tar till sig det b\xc3\xa4sta fr\xc3\xa5n v\xc3\xa4rldskulturen. De verk som produceras i denna fas \xc3\xa4r f\xc3\xb6rst\xc3\xa5s viktiga, men kan l\xc3\xa4tt bli bleka och livl\xc3\xb6sa d\xc3\xa5 de inte saknar den kraft som kommer fr\xc3\xa5n den folkliga kulturen. I den tredje fasen d\xc3\xa4remot, "den rationella medvetenheten" f\xc3\xb6renas intrycken utifr\xc3\xa5n och dessutom bidrar f\xc3\xb6rfattarna med de egna etniska traditionerna, d\xc3\xa5 uppst\xc3\xa5r den verkliga storhetsperioden. Belinskij trodde sig f\xc3\xa5 uppleva den i Ryssland, och det fick han sannerligen. De ryska f\xc3\xb6rfattarna under 1800-talets mitt \xc3\xa4r n\xc3\xa5gra av historiens mest k\xc3\xa4nda. Och Belenskij ans\xc3\xa5g att Aleksandr Pusjkin och dennes verk Jevgenij Onegin var det f\xc3\xb6rsta storslagna verket i denna fas, han hyllade Pusjkin som "En stor nationalpoet".\n_START_SECTION_\nBelinskij och de andra f\xc3\xb6rfattarna\n_START_PARAGRAPH_\nDen litteratur som uppkom genom f\xc3\xb6rfattarna (intellektuella) bidrog mer till en grundl\xc3\xa4ggande rysk nationell identitet som omfattade b\xc3\xa5de folket och eliten mer \xc3\xa4n b\xc3\xa5de kyrkan och statens samlade anstr\xc3\xa4ngningar f\xc3\xb6rm\xc3\xa5dde. L\xc3\xa4skunnigheten \xc3\xb6kade i slutet av 1800-talet och b\xc3\xb6rjan av 1900-talet, men var \xc3\xa4nd\xc3\xa5 l\xc3\xa5g. Att folket skulle p\xc3\xa5verkas av litteraturen f\xc3\xb6rutsatte att de kunde l\xc3\xa4sa den, d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r var samh\xc3\xa4llskritiken en viktig del. Belinskij som sj\xc3\xa4lv hade krupit f\xc3\xb6r Nikolaj I en tid, kunde inte d\xc3\xb6lja sin besvikelse d\xc3\xa5 den efter Pusjkins d\xc3\xb6d st\xc3\xb6rste f\xc3\xb6rfattaren Nikolaj Gogol efter n\xc3\xa5gra svidande satiriska verk gjorde en omsv\xc3\xa4ngning och meddelade att folket borde anpassa sig till verkligheten och acceptera den r\xc3\xa5dande ordningen. Detta gick rakt emot vad denne skrivit om i tex d\xc3\xb6da sj\xc3\xa4lar. Belinskij kallade honom argt f\xc3\xb6r "predikare av knutpiskan" och "okunnighetens apostel". Belinskij fortsatte, _NEWLINE_Ryssland beh\xc3\xb6ver inte predikningar (hon har haft nog av dem) Inte heller b\xc3\xb6ner (hon kan dem utantill) vad hon beh\xc3\xb6ver \xc3\xa4r att k\xc3\xa4nslan av m\xc3\xa4nsklig v\xc3\xa4rdighet vaknar till liv hos folket, i s\xc3\xa5 m\xc3\xa5nga \xc3\xa5rhundraden har den legat begravd i lera och dynga; Ryssland beh\xc3\xb6ver lagar och r\xc3\xa4ttigheter, men inte s\xc3\xa5dana som \xc3\xa4r f\xc3\xb6renliga med kyrkans doktriner, utan med r\xc3\xa4ttvisa och sunt f\xc3\xb6rnuft._NEWLINE_Belinskij skrev ocks\xc3\xa5 i tidningen Sovremennik, vilken hade grundats av den man han v\xc3\xa4lf\xc3\xb6rtj\xc3\xa4nt hyllat som nationalpoet, Pusjkin. Andra k\xc3\xa4nda f\xc3\xb6rfattare under den h\xc3\xa4r tiden var Lev Tolstoj, Fjodor Dostojevskij, den redan n\xc3\xa4mnde Nikolaj Gogol, Aleksandr Herzen och s\xc3\xa5 Michail Bakunin (Bakunin var den f\xc3\xb6rste som talade om en rysk revolution med stora f\xc3\xb6ljder f\xc3\xb6r v\xc3\xa4rlden). Alla bidrog de med vad som skulle bli klassiska verk, de hade uppst\xc3\xa5tt i det autokratiska Rysslands diskussioncirklar och de f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte skildra det s\xc3\xa4rpr\xc3\xa4glade ryska i sin litteratur, och de f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte med den f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndra det system de levde i. Vissarion Belinskij framst\xc3\xa5r i efterhand n\xc3\xa4rmast profetisk i sina f\xc3\xb6ruts\xc3\xa4gelser eftersom den tredje fasen inf\xc3\xb6ll just d\xc3\xa5, Ryssland fick en litter\xc3\xa4r storhetstid och denna p\xc3\xa5verkade den ryska verkligheten. Belinskij dog som m\xc3\xa5nga av de andra vid ung \xc3\xa5lder.'