b'\n_START_ARTICLE_\nFrancesco Foscari\n_START_PARAGRAPH_\nFrancesco Foscari, f\xc3\xb6dd 19 juni 1373, d\xc3\xb6d 1 november 1457, var en venetiansk doge._NEWLINE_Foscari innehade doge\xc3\xa4mbetet i Venedig fr\xc3\xa5n 1423. Han bidrog mycket till att Republiken Venedigs politik riktades mot det italienska fastlandet. Foscari f\xc3\xb6rde krig mot Filippo Maria Visconti av Milano, som 1427 m\xc3\xa5ste avst\xc3\xa5 Cremona, Bergamo och Brescia. 1433 utbr\xc3\xb6t ett krig p\xc3\xa5 nytt, och Milano, som st\xc3\xb6ddes av Neapel och Mantua, k\xc3\xa4mpade i b\xc3\xb6rjan framg\xc3\xa5ngsrikt mot Venedig, som hade p\xc3\xa5ven Eugenius IV, Florens och Genua som allierade. _NEWLINE_Fr\xc3\xa5n 1439 v\xc3\xa4nde krigslyckan, och vid freden 1441 erh\xc3\xb6ll Foscari Peschiera med flera omgivande distrikt och bem\xc3\xa4ktigade sig kort d\xc3\xa4refter p\xc3\xa5 ett svekfullt s\xc3\xa4tt Ravenna. Han stiftade ett stort norditalienskt f\xc3\xb6rbund mot  Alfons V av Aragonien, kung av Neapel, (1443), men flera av Foscaris allierade gick efterhand \xc3\xb6ver till fienden, och \xc3\xa4ven om freden 1448 och 1454 (i Lodi) var f\xc3\xb6rdelaktig, hade de st\xc3\xa4ndiga krigen varit till stor skada f\xc3\xb6r Venedig. De v\xc3\xa4ckte ocks\xc3\xa5 stort missn\xc3\xb6je i Venedig och skaffade Foscari m\xc3\xa5nga fiender. _NEWLINE_Genom sj\xc3\xb6r\xc3\xb6veriet i Adriatiska havet hade Foscari i osmanerna f\xc3\xa5tt en m\xc3\xa4ktig fiende, som  er\xc3\xb6vrade flera av Venedigs besittningar. N\xc3\xa4r Konstantinopel hade fallit blev Foscari 1453 tvungen att sluta en of\xc3\xb6rdelaktig fred med osmanernas sultan, f\xc3\xb6r att kunna uppr\xc3\xa4tth\xc3\xa5lla f\xc3\xb6rbindelserna med Orienten. Foscaris motst\xc3\xa5ndare, varav amiralen Loredano var den farligaste, begagnade sig av Foscaris motg\xc3\xa5ngar f\xc3\xb6r att 1457 avs\xc3\xa4tta dogen, som dog n\xc3\xa5gra dagar d\xc3\xa4refter. Dessf\xc3\xb6rinnan hade Foscaris son d\xc3\xb6mts till landsf\xc3\xb6rvisning. _NEWLINE_Foscari och hans sons \xc3\xb6de har behandlats av Lord Byron i diktverket "The two Foscari".'