b'\n_START_ARTICLE_\nRam\xc3\xb3n de Campoamor\n_START_PARAGRAPH_\nRam\xc3\xb3n de Campoamor y Campoosorio, f\xc3\xb6dd den 24 november 1817 i Navia (Asturien), d\xc3\xb6d den 11 februari 1901 i Madrid, var en spansk skald och politiker. _NEWLINE_Efter teologiska och filosofiska studier i Santiago och Oviedo, under vilka drogs Campoamor till mysticismen och var n\xc3\xa4ra att ing\xc3\xa5 i jesuitorden, begav han sig vid 20 \xc3\xa5rs \xc3\xa5lder till Madrid, idkade medicinska och matematiska studier samt tvekade mellan l\xc3\xa4karens och juristens bana, tills han slutligen valde skaldens och politikerns. Som politiker var han avgjort konservativ. "I praktiken", sade han sj\xc3\xa4lv, "\xc3\xa4r jag konservativ, ty revolutionen, om \xc3\xa4n legitim \xc3\xa4ttling av en id\xc3\xa9, \xc3\xa4r vederv\xc3\xa4rdig f\xc3\xb6r mig p\xc3\xa5 grund av det oestetiska s\xc3\xa4tt, varp\xc3\xa5 den realiseras." Med pennan bek\xc3\xa4mpade han ocks\xc3\xa5 demokratin, i synnerhet Castelar, under det att han som deputerad iakttog en envis tystnad i parlamentet. Campoamor var en tid civilguvern\xc3\xb6r i Alicante och Valencia och blev slutligen statsr\xc3\xa5d. \xc3\x84ven i vers gav han uttryck \xc3\xa5t sin anslutning till det best\xc3\xa5ende genom flera hyllningsdikter till drottning Isabella och hennes beryktade moder, exdrottning Maria Kristina, d\xc3\xa5 denna senare utvisades 1840. Spanska akademien kallade honom 1861 till ledamot, och fr\xc3\xa5n denna tid l\xc3\xa4mnade han alltmera politiken f\xc3\xb6r skaldekonsten. Inom sitt eget land \xc3\xa5tnjuter Campoamor \xc3\xa4ran av att vara \xc3\xa5rhundradets st\xc3\xb6rste skald, och hans rykte har g\xc3\xa5tt l\xc3\xa5ngt \xc3\xb6ver Pyren\xc3\xa9erna. En av Spaniens fr\xc3\xa4msta kritiker, Revilla, har sagt: "Campoamor har framkallat i v\xc3\xa5r litteratur en fullkomlig revolution och st\xc3\xa5r v\xc3\xa4rdigt i spetsen f\xc3\xb6r dem, som bildar en ny litter\xc3\xa4r epok." Samma erk\xc3\xa4nnande ges Campoamor av Leopoldo Alas (Clar\xc3\xadn). Under mer \xc3\xa4n femtio \xc3\xa5r intog ocks\xc3\xa5 Campoamor f\xc3\xb6rsta platsen bland spanska skalder, var under hela denna tid f\xc3\xb6rem\xc3\xa5l f\xc3\xb6r idel beundran av kritik och publik, och vid hans d\xc3\xb6d uppst\xc3\xa4mdes en enst\xc3\xa4mmig lovs\xc3\xa5ng \xc3\xb6fver el gran anciano, som p\xc3\xa5 samma g\xc3\xa5ng var el eterno joven, el bueno Don Ram\xc3\xb3n. Men redan ett \xc3\xa5r efter Campoamors d\xc3\xb6d b\xc3\xb6rjade lovprisandet n\xc3\xa5got reduceras, d\xc3\xa5 kritikern Bobadilla (Fray Candil) med anledning av Ortega Munillas i spanska akademien h\xc3\xa5llna intr\xc3\xa4destal \xc3\xb6ver Campoamor, s\xc3\xb6kte begr\xc3\xa4nsa dennes f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4nster till "att ha avkl\xc3\xa4tt den spanska poesin dess traditionella akademiska form" och st\xc3\xa4mplade hans vers som oj\xc3\xa4mn och prosaisk. Andra r\xc3\xb6ster h\xc3\xb6jdes senare mot det \xc3\xb6verdrivna ber\xc3\xb6m, som kom Campoamor till del under hela hans liv. Adolf Hillman skriver i Nordisk familjebok:  "Med n\xc3\xa5got afdrag p\xc3\xa5 ber\xc3\xb6mmet skall C. emellertid alltid erk\xc3\xa4nnas s\xc3\xa5som en originell t\xc3\xa4nkare, en s\xc3\xa4llsynt stilist p\xc3\xa5 vers och prosa, en genial konstn\xc3\xa4r, som icke f\xc3\xb6ljde de upptrampade v\xc3\xa4garna, som s\xc3\xa5g klart, t\xc3\xa4nkte h\xc3\xb6gt och k\xc3\xa4nde djupt. Hans skeptiska naturell, klarheten, med hvilken han uttryckte sina tankar, och den koncisa formuleringen skola sk\xc3\xa4nka hans arbeten best\xc3\xa5ende v\xc3\xa4rde." _NEWLINE_I opposition mot den env\xc3\xa4ldigt h\xc3\xa4rskande romantiken utgav Campoamor sin f\xc3\xb6rsta diktsamling, Poesias (1840), som visade klassiska f\xc3\xb6rebilder. F\xc3\xb6rsta exemplet p\xc3\xa5 hans originalitet \xc3\xa4r F\xc3\xa1bulas (1842). Samma \xc3\xa5r utkom Ayes del alma, sonetter och madrigaler, politiska, filosofiska och erotiska dikter. \xc3\x85r 1845 syntes i "El heraldo de Madrid" de f\xc3\xb6rsta Doloras, som egentligen lagt grunden till Campoamors stora popularitet. S\xc3\xa5v\xc3\xa4l namnet som sj\xc3\xa4lva diktformen anses skapade av Campoamor. Vad den senare betr\xc3\xa4ffar, torde f\xc3\xb6rebilder inte saknas hos Heine, Byron, Carolina Coronado, markis de Molins med flera, men Campoamor har emellertid tryckt sin personliga pr\xc3\xa4gel p\xc3\xa5 "la dolorosa campoamoriana", som \xc3\xa4r en beundransv\xc3\xa4rd miniatyrm\xc3\xa5lning, framst\xc3\xa4llande sedel\xc3\xa4rande fabler och melankolisk-humoristiska, skeptisk-mystiska fantasier \xc3\xb6ver livet. Campoamor f\xc3\xb6redrog sj\xc3\xa4lv med ackompanjemang av piano dessa "doloras" inf\xc3\xb6r blomman av Madrids intelligenta och eleganta damv\xc3\xa4rld, och dikternas popularitet \xc3\xb6kades \xc3\xa4n ytterligare genom avtryck i almanackor och p\xc3\xa5 brevkort. I bokform utkom de 1846. Sin politiska trosbek\xc3\xa4nnelse framlade Campoamor 1845 med Historia de las cortes reformadores, d\xc3\xa4r han visar sig som avgjord anh\xc3\xa4ngare av den bourbonska dynastin, och 1846 utkom Filosofia de los leyes med en rikedom av id\xc3\xa9er och originella tankar. Col\xc3\xb3n (1851) \xc3\xa4r en episk dikt, som handlar om mycket annat \xc3\xa4n om Columbus, men \xc3\xa4r rik p\xc3\xa5 sk\xc3\xb6nhet. I El personalismo, en filosofisk avhandling, skildrar Campoamor sin religi\xc3\xb6sa kris vid 18 \xc3\xa5rs \xc3\xa5lder. \xc3\x85r 1862 publicerade Campoamor mot Castelar, Canalejas och andra avancerade politiker en humoristiskt polemiserande skrift under titel Pol\xc3\xa9micas con la democracia och 1865 en filosofisk essay, Lo absoluto. Den v\xc3\xa4rldshistoriskt symboliska dikten El drama universal (1869) delar samma f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4nster och fel som "Col\xc3\xb3n". Peque\xc3\xb1os poemas (1876) skiljer sig f\xc3\xb6ga fr\xc3\xa5n "doloras" annat \xc3\xa4n till formen. I samlingen Cantares, 133 filosofisk-moraliska och erotiska s\xc3\xa5nger, upptar Campoamor den spanska folklyrikens former: copla, seguidilla et cetera, men den folkliga naiviteten saknas. I Po\xc3\xa9tica (1883) ger Campoamor ett slags f\xc3\xb6rsvar f\xc3\xb6r sina \xc3\xa5sikter och arbeten gentemot kritiken, men detta f\xc3\xb6rsvar \xc3\xa4r fullt av mots\xc3\xa4gelser och paradoxer. Samma \xc3\xa5r utkom polemiken mot Juan Valera, La metafisica y la poesia och El ideismo, och \xc3\xa5ret d\xc3\xa4rp\xc3\xa5 C\xc3\xa1novas, en malici\xc3\xb6s och kvick biografisk studie. Humoradas (1886) \xc3\xa4r en f\xc3\xb6ljd epigram och fabler, och El licenciado Torralba (1888) \xc3\xa4r grundad p\xc3\xa5 Faustlegenden. Campoamors dramatiska arbeten, alla p\xc3\xa5 vers, \xc3\xa4r Cuerdos y locos, El honor, Guerra \xc3\xa1 la guerra, El palacio de la verdad, Dies ir\xc3\xa6 och Glorias humanas. De mottogs med bifall av publiken men inte av kritiken, som med erk\xc3\xa4nnande av deras lyriska sk\xc3\xb6nhet fann dem i dramatiskt h\xc3\xa4nseende underm\xc3\xa5liga. Dikter av Campoamor i svensk \xc3\xb6vers\xc3\xa4ttning f\xc3\xb6rekommer i de av G\xc3\xb6ran Bj\xc3\xb6rkman utgivna "Modersk\xc3\xa4nslan" (1892) och "Genljud fr\xc3\xa5n Hesperien".'