b'\n_START_ARTICLE_\nPommer\n_START_PARAGRAPH_\nPommer \xc3\xa4r ett bl\xc3\xa5sinstrument besl\xc3\xa4ktat med skalmeja, k\xc3\xa4nd sedan 1300-talet. Den var i bruk fr\xc3\xa5n medeltiden till 1700-talet och r\xc3\xa4knas som f\xc3\xb6reg\xc3\xa5ngare till b\xc3\xa5de oboe och fagott. Pommern har ett i j\xc3\xa4mf\xc3\xb6relse med vanlig skalmeja n\xc3\xa5got kortare klangf\xc3\xb6rst\xc3\xa4rkande klockstycke.\n_START_SECTION_\nUtveckling\n_START_PARAGRAPH_\nDen flerst\xc3\xa4mmiga musikens utveckling ledde till ett behov av l\xc3\xa4gre st\xc3\xa4mda bl\xc3\xa5sinstrument. Altpommern st\xc3\xa4mdes normalt en kvint under skalmejan, och var det f\xc3\xb6rsta bl\xc3\xa5s-instrument som var s\xc3\xa5 stort att en klaff beh\xc3\xb6vdes. Denna klaff (f\xc3\xb6r lillfingern) skyddades av en perforerad tr\xc3\xa4burk kallad fontanell. Namnet pommer (medelh\xc3\xb6gtyska pumhart) kommer fr\xc3\xa5n bombard, som de f\xc3\xb6rsta kanonerna kallades. Bombarden tillh\xc3\xb6rde 1300-talets absoluta h\xc3\xb6gteknologi och var skr\xc3\xa4mmande bara genom sitt ofattbart kraftiga dunder._NEWLINE_Liksom skalmejan har pommern ett dubbelt r\xc3\xb6rblad och en vid, konisk borrning som ger en stark, genomtr\xc3\xa4ngade ton. R\xc3\xb6rbladet tillverkas av en vass-art fr\xc3\xa5n medelhavet och skyddas delvis av en piruett, ett l\xc3\xa4ppst\xc3\xb6d av tr\xc3\xa4 som underl\xc3\xa4ttar vid l\xc3\xa5nga spelningar. Redan fr\xc3\xa5n b\xc3\xb6rjan spelades skalmeja och pommer ihop med m\xc3\xa4ssingsinstrument i musica alta-ensembler. P\xc3\xa5 1300-talet spelades g\xc3\xa4rna tenorst\xc3\xa4mman p\xc3\xa5 dragtrumpet. Den avl\xc3\xb6stes p\xc3\xa5 1400-talet av (drag) basunen, ett betydligt smidigare instrument som ocks\xc3\xa5 kunde spela bas-st\xc3\xa4mmor._NEWLINE_P\xc3\xa5 1500-talet utvecklades en hel pommer-familj f\xc3\xb6r orkesterspel. De vanligaste storlekarna var skalmeja i d\xc2\xb4, alt i g, tenor i c och bas i F. Basen \xc3\xa4r alltid f\xc3\xb6rsedd med extra klaffar f\xc3\xb6r de l\xc3\xa4gsta tonerna, motsvarande tumklaffarna p\xc3\xa5 fagotten. St\xc3\xa4mningen av familjens mindre medlemmar h\xc3\xa4nger samman med ren\xc3\xa4ssansens transponeringsprinciper. Moderna reproduktioner brukar vara mer praktiskt st\xc3\xa4mda i c\xc2\xb4 och f._NEWLINE_Ganska snart utvecklades en hopvikt variant av baspommern. F\xc3\xb6r att kunna hanteras fick instrumentet en tr\xc3\xa4ngre borrning, och fagotten var f\xc3\xb6dd. Denna tidiga fagott-typ brukar numera kallas dulcian f\xc3\xb6r att undvika missf\xc3\xb6rst\xc3\xa5nd. P\xc3\xa5 1600-talet hade den d-st\xc3\xa4mda skalmejan blivit allt mer opraktisk och omodern, och ersattes av en diskant-pommer, st\xc3\xa4md i c\xc2\xb4och med samma typ av klaff och mindre klockstycke som de st\xc3\xb6rre instrumenten. P\xc3\xa5 s\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt blev tonen mer lika mellan de olika storlekarna. Denna diskantpommer \xc3\xa4r den direkta f\xc3\xb6rfadern till den moderna oboen.'