b'\n_START_ARTICLE_\nJean-Fran\xc3\xa7ois Raffa\xc3\xablli\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Francois Raffa\xc3\xablli, f\xc3\xb6dd den 20 april 1850 i Paris, d\xc3\xb6d den 11 februari 1924, var en fransk m\xc3\xa5lare._NEWLINE_Raffa\xc3\xablli var fr\xc3\xa5n 14-\xc3\xa5rs\xc3\xa5ldern tvungen att f\xc3\xb6rs\xc3\xb6rja sig sj\xc3\xa4lv och gjorde s\xc3\xa5 genom att sjunga i kyrkor, upptr\xc3\xa4da under ett antaget namn p\xc3\xa5 Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre lyrique i sm\xc3\xa5 roller och gav lektioner, samtidigt som han sj\xc3\xa4lv skaffade sig allm\xc3\xa4nbildning. En kort tid studerade Raffa\xc3\xablli m\xc3\xa5leri f\xc3\xb6r G\xc3\xa9r\xc3\xb6me, men \xc3\xa4r mest sj\xc3\xa4lvl\xc3\xa4rd. Raffa\xc3\xablli debuterade p\xc3\xa5 salongen 1870 med ett landskap, och st\xc3\xa4llde 1873 ut Ett anfall i skogen (en liten kostymtavla, noggrant utarbetad), 1874 En tiggare, 1875 I Nizza. Han bes\xc3\xb6kte Italien, Algeriet och Spanien. I Bretagne m\xc3\xa5lade han 1877 En bondfamilj och slog sig sedan ner i Asni\xc3\xa8res, en av Paris f\xc3\xb6rst\xc3\xa4der, och b\xc3\xb6rjade v\xc3\xa4lja sin motivkrets och sina typer d\xc3\xa4rifr\xc3\xa5n. Han utst\xc3\xa4llde De b\xc3\xa5da gamla (1879), En gammal borgare m\xc3\xa5lar sitt staket (1880), Politiserande gubbar (1882), Br\xc3\xb6llopsg\xc3\xa4sterna utanf\xc3\xb6r vigsellokalen (samma \xc3\xa5r, Luxembourg-museet), Tv\xc3\xa5 drickande smeder (1885, museet i Douai)._NEWLINE_1881 och 1882 hade Raffa\xc3\xablli deltagit i impressionisternas utst\xc3\xa4llningar; 1884 anordnade han en egen utst\xc3\xa4llning. Han utgick d\xc3\xa4r fr\xc3\xa5n samma \xc3\xa5sikt, som tyska romantiker i 1800-talets b\xc3\xb6rjan uttalat, att den \xc3\xa4ldre konsten utsagt allt, som \xc3\xa4r att s\xc3\xa4ga om den plastiska sk\xc3\xb6nheten, men hans slutsats blev den, att den moderne m\xc3\xa5laren i en positivistisk tid har att tolka det karakteristiska i f\xc3\xb6reteelserna. Sin egen konst kallade han "karakterism", och sin uppgift definierade han s\xc3\xa5, att han under "lidelsefullt studium av m\xc3\xa4nniskan" ville n\xc3\xa5 fram s\xc3\xa5v\xc3\xa4l till det typiska som till det individuellt levande. De sm\xc3\xa5borgare, kroppsarbetare, b\xc3\xb6nder, vagabonder han framst\xc3\xa4llde i omsorgsfullt valda situationer \xc3\xa4r i sj\xc3\xa4lva verket studerade med st\xc3\xb6rsta intensitet, med det v\xc3\xa4sentliga framh\xc3\xa5llet p\xc3\xa5 ett sammanfattande och kraftfullt s\xc3\xa4tt, utan f\xc3\xb6rsk\xc3\xb6ning, men alls ej objektivt, ibland med v\xc3\xa4lvillig humor, ibland med satirisk sk\xc3\xa4rpa, som g\xc3\xa4rna g\xc3\xa5r ut \xc3\xb6ver sm\xc3\xa5borgerlig p\xc3\xb6sighet. _NEWLINE_Bland existens- och karakt\xc3\xa4rsbilder fr\xc3\xa5n de f\xc3\xb6ljande \xc3\xa5ren finns s\xc3\xa5dana motiv som Gamla konvalescenter i sjukhusets tr\xc3\xa4dg\xc3\xa5rd (Luxembourg-museet), Bonde g\xc3\xa5r till staden, Snickare t\xc3\xa4nder sin pipa, Den tj\xc3\xa4nsts\xc3\xb6kande (en lantlig tj\xc3\xa4nsteflicka inf\xc3\xb6r ett gammalt borgarpar i deras salong). Inom denna motivkrets faller \xc3\xa4ven teckningar, raderingar - \xc3\xa4ven i f\xc3\xa4rg - och litografier (Les types de Paris med flera). Fr\xc3\xa5n 1885 \xc3\xa4r en st\xc3\xb6rre m\xc3\xa5lning Politiskt folkm\xc3\xb6te ("R\xc3\xa9union publique"), d\xc3\xa4r huvudpersonen \xc3\xa4r Georges Clemenceau talande i en fullpackad lokal (Luxembourg; m\xc3\xa5lningen g\xc3\xb6r intryck av en stor kolteckning med sparsam is\xc3\xa4ttning av f\xc3\xa4rg). _NEWLINE_Som portr\xc3\xa4ttm\xc3\xa5lare upptr\xc3\xa4dde Raffa\xc3\xablli tidigt (Edmond de Goncourt, 1888, museet i Nancy). Samtidigt visade han sig p\xc3\xa5 ett nytt omr\xc3\xa5de i Den vackra morgonen (en slumrande ung kvinna i sin s\xc3\xa4ng i ett elegant rum, K\xc3\xb6penhamnsutst\xc3\xa4llningen 1888, museet i Philadelphia). Flera senare portr\xc3\xa4tt av damer och barn visade stora framsteg i koloristisk delikatess och i behandlingens elegans, utan att han uppgav sin friskhet och omedelbarhet (Min dotter, v\xc3\xa4rldsutst\xc3\xa4llningen 1900, Judith och Gabrielle, Luxembourgmuseet).  _NEWLINE_Redan p\xc3\xa5 1870-talet m\xc3\xa5lade Raffa\xc3\xablli stadsbilder fr\xc3\xa5n Paris; liksom hans landskap \xc3\xa4r de h\xc3\xa5llna i en teknik, som snarare \xc3\xa4r den f\xc3\xa4rglagda teckningens \xc3\xa4n m\xc3\xa5lningens, som n\xc3\xb6jer sig med en antydan om det huvudsakliga och s\xc3\xb6ker enkla uttryck f\xc3\xb6r luftverkan och st\xc3\xa4mning:_NEWLINE_Notre-Dame-platsen (Luxembourgmuseet), avenyer i Paris\xe2\x80\x99 f\xc3\xb6rst\xc3\xa4der, Solig gata (National-galleriet i Kristiania). Nationalmuseet i Stockholm \xc3\xa4ger hamnmotivet Sj\xc3\xb6m\xc3\xa4n fr\xc3\xa5n norden, ink\xc3\xb6pt 1897. Som f\xc3\xb6rfattare har Raffa\xc3\xablli upptr\xc3\xa4tt med Mes promenades dans le mus\xc3\xa9e du Louvre (2:a upplagan 1913). En redan 1884 beb\xc3\xa5dad "Philosophie de 1\xe2\x80\x99art m\xc3\xb6derne" utkom aldrig. Han \xc3\xa4r uppfinnare av de efter honom uppkallade Raffaellif\xc3\xa4rgerna. De kom i handeln 1903 och v\xc3\xa4ckte d\xc3\xa5 mycket intresse bland m\xc3\xa5lare, ett intresse, som likv\xc3\xa4l snart svalnade. Raffa\xc3\xablli \xc3\xa4r \xc3\xa4ven representerad vid bland annat G\xc3\xb6teborgs konstmuseum och Nationalmuseum.'