b'\n_START_ARTICLE_\nGravitationell singularitet\n_START_SECTION_\nUppkomst\n_START_PARAGRAPH_\nI fallet svarta h\xc3\xa5l \xc3\xa4r en gravitationell singularitet en l\xc3\xb6sning d\xc3\xa4r den allm\xc3\xa4nna relativitetsteorin kombineras med Paulis uteslutningsprincip. Materiens grundl\xc3\xa4ggande byggstenar, kvarkar och elektroner, har i sig sj\xc3\xa4lva ingen best\xc3\xa4md storlek, men arrangerar sig normalt med ett visst minsta avst\xc3\xa5nd d\xc3\xa5 detta \xc3\xa4r energim\xc3\xa4ssigt f\xc3\xb6rdelaktigt. Under inverkan av mycket h\xc3\xb6ga tryck kan det bli energim\xc3\xa4ssigt f\xc3\xb6rdelaktigt f\xc3\xb6r flera partiklar att dela p\xc3\xa5 samma utrymme och ist\xc3\xa4llet arrangera sig p\xc3\xa5 olika energiniv\xc3\xa5er, s\xc3\xa5 kallad degenererad materia. En singularitet intr\xc3\xa4ffar i det extrema specialfallet att degenerationstrycket helt \xc3\xb6vervinns och alla partiklar samlas i en och samma punkt (eller i en ring om materien har ett r\xc3\xb6relsem\xc3\xa4ngdsmoment).\n_START_SECTION_\nKritik\n_START_PARAGRAPH_\nSingulariteter brukar inom fysiken tolkas som en saknad pusselbit i f\xc3\xb6rst\xc3\xa5elsen av ett fenomen. De flesta teoretiker menar att den allm\xc3\xa4nna relativitetsteorin i sin nuvarande form inte \xc3\xa4r giltig p\xc3\xa5 mycket korta avst\xc3\xa5nd och att andra fenomen blir aktuella n\xc3\xa4r en partikel n\xc3\xa4rmar sig centrum.'