b'\n_START_ARTICLE_\nHenri Rochefort\n_START_PARAGRAPH_\nVictor Henri de Rochefort-Lucay, f\xc3\xb6dd 30 januari 1830 i Paris, d\xc3\xb6d 30 juni 1913 i Aix-les-Bains, var en fransk markis, politiker och publicist. _NEWLINE_Rochefort fick 1851 en plats vid Paris municipalf\xc3\xb6rvaltning, som han l\xc3\xa4mnade 1861 f\xc3\xb6r att helt och h\xc3\xa5llet \xc3\xa4gna sig \xc3\xa5t publicistisk verksamhet. Efter att ha varit medarbetare i "Charivari", "Chronique th\xc3\xa9\xc3\xa2trale", "Nain jaune", "Soleil", "\xc3\x89v\xc3\xa9nement" och "Le Figaro" uppsatte han den 1 juni 1868 veckoskriften "La lanterne", som genast fick en oerh\xc3\xb6rd spridning (j\xc3\xa4mf\xc3\xb6r \xc3\x80 la lanterne). Redan av f\xc3\xb6rsta numret s\xc3\xa5ldes 80 000 exemplar. Med bitande och h\xc3\xa4nsynsl\xc3\xb6s kvickhet bek\xc3\xa4mpade Rochefort i denna tidning Napoleon III och det andra kejsard\xc3\xb6mets m\xc3\xa4n. Han r\xc3\xa5kade d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r ut f\xc3\xb6r flera tryckfrihets\xc3\xa5tal och d\xc3\xb6mdes f\xc3\xb6rst till ett \xc3\xa5rs f\xc3\xa4ngelse och 10 000 francs b\xc3\xb6ter samt kort d\xc3\xa4refter till 13 m\xc3\xa5naders f\xc3\xa4ngelse och 10 000 francs b\xc3\xb6ter. _NEWLINE_F\xc3\xb6r att undg\xc3\xa5 f\xc3\xa4ngelsestraffet flydde han 1868 till Bryssel, d\xc3\xa4r han fortsatte utgivandet av "La lanterne", som i hundratusentals exemplar insmugglades i Frankrike. Av Paris f\xc3\xb6rsta valkrets invaldes han 1869 i lagstiftande k\xc3\xa5ren, d\xc3\xa4r han v\xc3\xa4ckte uppseende genom sina v\xc3\xa5ldsamma anfall mot Napoleon III. Han uppsatte d\xc3\xa5 den ultraradikala tidningen "La marseillaise". D\xc3\xa5 prins Pierre Bonaparte 1870 d\xc3\xb6dade Victor Noir, skrev Rochefort i "La Marseillaise" en artikel, som b\xc3\xb6rjade med orden: "Jag har haft den svagheten att tro, att en Bonaparte kunde vara n\xc3\xa5gonting annat \xc3\xa4n en m\xc3\xb6rdare." \xc3\x85talad f\xc3\xb6r denna artikel, d\xc3\xb6mdes han till 6 m\xc3\xa5naders f\xc3\xa4ngelse och 3 000 francs b\xc3\xb6ter. Han satt h\xc3\xa4ktad till kejsard\xc3\xb6mets fall. _NEWLINE_Revolutionen 4 september 1870 b\xc3\xa5de befriade Rochefort ur f\xc3\xa4ngelset Sainte-P\xc3\xa9lagie och gjorde honom till ledamot av Nationella f\xc3\xb6rsvarsregeringen. Efter Paris kapitulation uppsatte Rochefort den ultrarevolution\xc3\xa4ra tidningen "Mot d\xe2\x80\x99ordre" och valdes av Seinedepartementet den 8 februari 1871 med 165 000 r\xc3\xb6ster till medlem av nationalf\xc3\xb6rsamlingen i Bordeaux, men avsade sig detta mandat redan den 3 mars, d\xc3\xa5 han inte ville ge sitt samtycke till fredsprelimin\xc3\xa4rerna med Tyskland. Han l\xc3\xa4mnade Bordeaux och \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde till Paris, d\xc3\xa4r han sl\xc3\xb6t sig till kommunen, blev ledamot av v\xc3\xa4lf\xc3\xa4rdsutskottet och i "Mot d\xe2\x80\x99ordre" uppmanade folket att f\xc3\xb6rst\xc3\xb6ra Thiers hus. Kort f\xc3\xb6re kommunens fall (maj 1871) flydde Rochefort ur Paris, men greps av Versaillesregeringens trupper. _NEWLINE_Han d\xc3\xb6mdes av en krigsr\xc3\xa4tt till deportation, men fick f\xc3\xb6r sin f\xc3\xb6rsvagade h\xc3\xa4lsas skull stanna i en f\xc3\xa4stning i Frankrike, s\xc3\xa5 l\xc3\xa4nge Thiers hade makten. Efter Thiers st\xc3\xb6rtande (maj 1873) deporterades Rochefort till Nya Kaledonien, varifr\xc3\xa5n han dock, tillsammans med Paschal Grousset, Fran\xc3\xa7ois Jourde, Olivier Pain och tv\xc3\xa5 andra kommunarder, lyckades rymma den 20 mars 1874. Rochefort \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde till Europa, d\xc3\xa4r han bosatte sig f\xc3\xb6rst i London, sedermera i Gen\xc3\xa8ve, varifr\xc3\xa5n han skrev artiklar till franska tidningar. Den allm\xc3\xa4nna amnestin 1880 \xc3\xb6ppnade \xc3\xa5ter Frankrikes portar f\xc3\xb6r Rochefort, som genast skyndade till Paris och den 14 juli samma \xc3\xa5r uppsatte tidningen "Intransigeant", som hastigt fick stor spridning. _NEWLINE_I denna tidning anf\xc3\xb6ll han med utomordentlig bitterhet Gambetta, Jules Ferry, Henri Brisson, Jules Gr\xc3\xa9vy, Pierre Tirard, Ernest Constans och m\xc3\xa5nga andra av tredje republikens f\xc3\xb6rn\xc3\xa4msta m\xc3\xa4n. N\xc3\xa4r han i sin tidning p\xc3\xa5 det r\xc3\xa5aste s\xc3\xa4tt sm\xc3\xa4dade dessa statsm\xc3\xa4n, skedde det alltid under f\xc3\xb6rev\xc3\xa4ndningen, att de inte vore tillr\xc3\xa4ckligt republikanska. Men 1888 br\xc3\xb6t han sj\xc3\xa4lv \xc3\xb6ppet med republiken och tog med ursinnig v\xc3\xa5ldsamhet parti f\xc3\xb6r general Boulangers f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k att inf\xc3\xb6ra milit\xc3\xa4rdespotismen. Sedan Boulangers f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k misslyckats, gick Rochefort i april 1889 i frivillig landsflykt till Bryssel och sedermera till London. J\xc3\xa4mte Boulanger d\xc3\xb6mdes Rochefort i augusti samma \xc3\xa5r av franska senaten (som riksr\xc3\xa4tt) f\xc3\xb6r st\xc3\xa4mplingar mot statens s\xc3\xa4kerhet till deportation f\xc3\xb6r alltid. Till f\xc3\xb6ljd av denna dom stannade Rochefort fem \xc3\xa5r kvar i London, varifr\xc3\xa5n han n\xc3\xa4stan varje dag skickade en ny artikel till sin tidning i Paris. _NEWLINE_Sedan en allm\xc3\xa4n amnesti beviljats, \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde han i februari 1895 till Paris, d\xc3\xa4r han \xc3\xa5tertog ledningen av "Intransigeant". Med en oerh\xc3\xb6rd intensitet angrep han under den stora Dreyfusprocessens tid, 1898-99, inte bara den or\xc3\xa4ttvist d\xc3\xb6mde Alfred Dreyfus, utan \xc3\xa4ven dennes v\xc3\xa4nner Auguste Scheurer-Kestner, \xc3\x89mile Zola och Georges Picquart. F\xc3\xb6rst vid 77 \xc3\xa5rs \xc3\xa5lder l\xc3\xa4mnade Rochefort (oktober 1907) ledarskapet f\xc3\xb6r "Intransigeant". Mot slutet av sitt l\xc3\xa5nga liv skrev han artiklar i en klerikal tidning. Han efterl\xc3\xa4mnade minnet av att ha varit sitt tidevarvs kvickaste, men tillika mest l\xc3\xb6gnaktige sm\xc3\xa4deskrivare. Han skrev \xc3\xa4ven \xc3\xa5tskilliga v\xc3\xa5deviller och romaner, som likv\xc3\xa4l inte gjorde n\xc3\xa5gon lycka, bland andra Mademoiselle Bismarck (1830; "Fr\xc3\xb6ken Bismarck", 1881). \xc3\x85ren 1896-97 publicerade han sina memoarer (Les aventures de ma vie), ett underh\xc3\xa5llande, men otillf\xc3\xb6rlitligt arbete.'