b"\n_START_ARTICLE_\nMichael W. Young\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nYoung v\xc3\xa4xte upp i och runt Miami, Florida  och flyttade med sin familj till Dallas, Texas, d\xc3\xa4r han tog examen vid LD Bell High School. I sina tidiga ton\xc3\xa5r fick han av sina f\xc3\xb6r\xc3\xa4ldrar en av Darwins b\xc3\xb6cker om evolution och biologiska mysterier. Boken beskrev biologiska klockor som varande orsaken till att en konstig v\xc3\xa4xt, han l\xc3\xa5ngt tidigare hade sett, producerade blommor som sl\xc3\xb6t sig under dagen och \xc3\xb6ppnades upp p\xc3\xa5 natten. Platsen och utformningen av dessa klockor var ok\xc3\xa4nda, och detta v\xc3\xa4ckte Youngs intresse i tidig \xc3\xa5lder._NEWLINE_Under tiden han arbetade som doktorand vid University of Texas m\xc3\xb6tte Young sin blivande hustru, Laurel Eckhardt. Han avlade 1975 sin doktorsexamen i genetik och de flyttade sedan till Stanford University, d\xc3\xa4r Young arbetade som postdoktor och Laurel f\xc3\xb6rdjupade sitt doktorsarbete med Len Herzenberg som handledare. Idag \xc3\xa4r hon professor i biologi vid Hunter College. De arbetar fortfarande n\xc3\xa4ra tillsammans och har nu tv\xc3\xa5 d\xc3\xb6ttrar, Natalie och Arissa._NEWLINE_Young fortsatte sina studier genom doktorandutbildning vid Stanford University School of Medicine, nu med intresse f\xc3\xb6r molekyl\xc3\xa4r genetik och s\xc3\xa4rskilt fokus p\xc3\xa5 transposerbara element. Han arbetade i Dave Hogness' laboratorium och kom in p\xc3\xa5 metoderna f\xc3\xb6r rekombinant DNA. Tv\xc3\xa5 \xc3\xa5r senare flyttade han till Rockefeller University som bitr\xc3\xa4dande professor. Fr\xc3\xa5n och med 1978 var han aktiv vid universitetet och arbetade som docent fr\xc3\xa5n 1984 och senare som professor fr\xc3\xa5n 1988. Han uts\xc3\xa5gs 2004 till vice ordf\xc3\xb6rande f\xc3\xb6r akademiska fr\xc3\xa5gor och fick \xc3\xa4ven Richard och Jeanne Fishers l\xc3\xa4rostol._NEWLINE_Under sin tid p\xc3\xa5 Rockefeller University har Young satsat \xc3\xb6ver tre decennier f\xc3\xb6r att unders\xc3\xb6ka genetiskt kontrollerade m\xc3\xb6nster av s\xc3\xb6mn och vakenhet hos Drosophila melanogaster och  hans laboratorium har l\xc3\xa4mnat betydande bidrag inom det  chronobiologiska omr\xc3\xa5det genom att identifiera nyckelgener som h\xc3\xb6r samman med reglering av den interna klockan som \xc3\xa4r ansvarig f\xc3\xb6r cirkadiska rytmer. Han kunde belysa funktionen av periodgenen, vilket \xc3\xa4r n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndigt f\xc3\xb6r att bananflugorna i hans experiment ska uppvisa normala s\xc3\xb6mncykler. Youngs laboratorium svarar ocks\xc3\xa5 f\xc3\xb6r uppt\xc3\xa4ckten av tidl\xc3\xb6sa och dubbel-tidiga gener, vilka framst\xc3\xa4ller proteiner som ocks\xc3\xa5 \xc3\xa4r n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndiga f\xc3\xb6r cirkadisk rytm."