b'\n_START_ARTICLE_\nLangue d\'o\xc3\xafl\n_START_PARAGRAPH_\nLangue d\'o\xc3\xafl betecknar den franska eller snarare de dialekter som talades i norra halvan av Frankrike under medeltiden. Dessa \xc3\xa4r grunden f\xc3\xb6r modern franska. Termen betyder "ja-spr\xc3\xa5ket" och betecknade ursprungligen s\xc3\xa4ttet att bejaka (hoc ille), vilket skiljde sig \xc3\xa5t mellan norra och s\xc3\xb6dra Frankrike. Spr\xc3\xa5ket i den s\xc3\xb6dra landshalvan ben\xc3\xa4mndes langue d\'oc och \xc3\xa4r ursprunget till occitanskan. Det var Dante som var den f\xc3\xb6rsta som n\xc3\xa4mnde dessa termer i sitt f\xc3\xb6rfattarskap. Det gjorde han i sin De vulgari eloquentia d\xc3\xa4r han talade om tre spr\xc3\xa5k: o\xc3\xafl, oc och si.'