b'\n_START_ARTICLE_\nH\xc3\xb6sthorn\n_START_SECTION_\nMottagande\n_START_PARAGRAPH_\nMathias Feuk skrev i Biblioteksbladet: "M\xc3\xa5 det vara nog sagt, att H\xc3\xb6sthorn b\xc3\xa5de m\xc3\xa4nskligt och konstn\xc3\xa4rligt st\xc3\xa5r p\xc3\xa5 samma h\xc3\xb6jd som skaldens tidigare diktb\xc3\xb6cker. Str\xc3\xb6mmar det m\xc3\xa5h\xc3\xa4nda ej samma v\xc3\xa5rskimmer och sommarv\xc3\xa4rme ur den, s\xc3\xa5 har den i st\xc3\xa4llet h\xc3\xb6stens klara rymd \xc3\xb6ver sig, och den vises mognad och ro g\xc3\xa5r som en stilla understr\xc3\xb6m d\xc3\xa4rigenom."_NEWLINE_I Ord och Bild skrev Torsten Fogelqvist: "Liksom hornet representerar det traditionella draget i Karlfeldts lyrik, representerar h\xc3\xb6sten det virila." Han j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rde H\xc3\xb6sthorn med Karlfeldts tidigare diktsamlingar: "Det har kommit in en h\xc3\xb6gst\xc3\xa4md ton i Karlfeldts sista dikter, en ton av tack och resignation, p\xc3\xa5 samma g\xc3\xa5ng vemodig och trygg, fri fr\xc3\xa5n b\xc3\xa5de gr\xc3\xa4melse och salvelse, en ton av samling och fattning, buren av de k\xc3\xa4nslor, som gripa en man, d\xc3\xa5 han ser sina \xc3\xb6den fullbordas." Fogelqvist skrev vidare: "Den som \xc3\xa4nnu vid n\xc3\xa5gra och sextio \xc3\xa5r kan avtvinga sitt instrument en s\xc3\xa5 rik och levande symfonisk klang, som \xc3\xa4nnu icke sl\xc3\xa4ppt sitt grepp om hela registret och som \xc3\xa4nnu \xc3\xa4r m\xc3\xa4ktig av nya motivfynd, har inte r\xc3\xa4tt att tystna."'