b'\n_START_ARTICLE_\nHerbert Lawford\n_START_PARAGRAPH_\nHerbert Lawford, f\xc3\xb6dd 15 maj 1851, d\xc3\xb6d 20 april 1925 i England var en brittisk tennisspelare._NEWLINE_Herbert Lawford upptogs 2006 i International Tennis Hall of Fame, bland annat f\xc3\xb6r att ha inf\xc3\xb6rt tekniken att sl\xc3\xa5 forehandslaget med topspin.\n_START_SECTION_\nThe "Lawford Stroke"\n_START_PARAGRAPH_\nHerbert Lawford var en av ett f\xc3\xa5tal spelare under 1880-talet som, vid sidan av br\xc3\xb6derna William Renshaw och Ernest Renshaw, hade en t\xc3\xa4mligen komplett och effektiv slagrepertoar i det nya spelet lawn-tennis. Han \xc3\xa4r framf\xc3\xb6rallt k\xc3\xa4nd f\xc3\xb6r sin svepande forehanddrive, slagen med topspin. Slaget, som blev stilbildande, gick under beteckningen the "Lawford Stroke". Beteckningen anv\xc3\xa4ndes under flera \xc3\xa5rtionden f\xc3\xb6r att inom tennisen karakterisera lyckade forehandsslag slagna med topspin och f\xc3\xb6rekom ocks\xc3\xa5 under tidigt 1900-tal i reklamtexter, exempelvis f\xc3\xb6r tobak.\n_START_SECTION_\nLawford i Wimbledon\n_START_PARAGRAPH_\nHerbert Lawford spelade perioden 1880-88 sex finaler i Wimbledonm\xc3\xa4sterskapen men vann endast vid ett tillf\xc3\xa4lle. Efter seger 1880 i finalen i "All Comers Round" m\xc3\xb6tte han i "Challenge Round" det f\xc3\xb6reg\xc3\xa5ende \xc3\xa5rets segrare, pr\xc3\xa4sten John Hartley. Lawford, som \xc3\xa4nnu inte var "f\xc3\xa4rdig" som tennisspelare, f\xc3\xb6rlorade med 3-6, 2-6, 6-2, 3-6. _NEWLINE_Under de f\xc3\xb6ljande spels\xc3\xa4songerna var hans fr\xc3\xa4msta rivaler i Wimbledon br\xc3\xb6derna Renshaw. I 1883 \xc3\xa5rs turnering m\xc3\xb6tte han Ernest Renshaw redan i f\xc3\xb6rsta omg\xc3\xa5ngen. Det var mycket bl\xc3\xa5sigt den dagen, och spelarna hade v\xc3\xa4xelvis f\xc3\xb6rdel av vindf\xc3\xb6rh\xc3\xa5llandena. Renshaw l\xc3\xa5g slutligen under med 0-5 i det avg\xc3\xb6rande 5:e setet, n\xc3\xa4r vinden och d\xc3\xa4rmed spelet v\xc3\xa4nde till hans f\xc3\xb6rdel. Ernest Renshaw vann dock slutligen med 5-6, 6-1, 3-6, 6-2, 6-5._NEWLINE_Lawford f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttrade sitt spel successivt, men \xc3\xb6verflyglades \xc3\xa4nd\xc3\xa5 regelm\xc3\xa4ssigt av br\xc3\xb6derna Renshaw. Perioden 1884-86 m\xc3\xb6tte han William Renshaw i "Challenge Round" och f\xc3\xb6rlorade alla tre g\xc3\xa5ngerna, om \xc3\xa4n knappt. \xc3\x96det att f\xc3\xb6rlora tre Wimbledonfinaler i rad delar han med tysken Gottfried von Cramm och australiern Fred Stolle._NEWLINE_Sin enda singeltitel i Wimbledonm\xc3\xa4sterskapen vann Lawford 1887, d\xc3\xa5 han i "All Comers Final" besegrade Ernest Renshaw \xc3\xb6ver fem set med siffrorna 1-6, 6-3, 3-6, 6-4, 6-4. Slutfinalen, "Challenge Round", spelades inte eftersom William Renshaw hade drabbats av tennisarmb\xc3\xa5ge och tvingades l\xc3\xa4mna walk-over. \xc3\x85r 1888 f\xc3\xb6rlorade Lawford Wimbledonfinalen i en finalmatch mot Ernest Renshaw, som d\xc3\xa4rmed tog sin f\xc3\xb6rsta och enda singeltitel i turneringen._NEWLINE_Som ett kuriosum kan n\xc3\xa4mnas att n\xc3\xa4r Lawford i 1880 \xc3\xa5rs turnering m\xc3\xb6tte E. Lubbock, uppstod en slagv\xc3\xa4xling d\xc3\xa4r bollen gick 81 g\xc3\xa5nger \xc3\xb6ver n\xc3\xa4t, vilket l\xc3\xa4nge var rekord._NEWLINE_Lawfords och br\xc3\xb6derna Renshaws dominans i Wimbledonm\xc3\xa4sterskapen under 1880-talet h\xc3\xb6ll p\xc3\xa5 att f\xc3\xa5 m\xc3\xa4sterskapen p\xc3\xa5 fall. \xc3\x85r 1880 var 60 spelare anm\xc3\xa4lda, men 1887 endast 16. Turneringen \xc3\xa5terh\xc3\xa4mtade sig senare med br\xc3\xb6derna Dohertys framg\xc3\xa5ngar.'