b'\n_START_ARTICLE_\nUkrainska SSR\n_START_SECTION_\nMellankrigstiden\n_START_PARAGRAPH_\nEfter ryska inb\xc3\xb6rdeskriget blev st\xc3\xb6rsta delen av det som utg\xc3\xb6r dagens Ukraina en delstat (sovjetrepublik) i Sovjetunionen. Den v\xc3\xa4stligaste delen av dagens Ukraina inlemmades dock i det \xc3\xa5teruppst\xc3\xa5ndna Polen, ett auktorit\xc3\xa4rt styrt land som \xc3\xa4gnade sig \xc3\xa5t kulturell tv\xc3\xa5ngsassimilering av "ukrainska" omr\xc3\xa5den. Bukovina och Karpato-Ukraina inf\xc3\xb6rlivades dock med Rum\xc3\xa4nien respektive det nybildade Tjeckoslovakien._NEWLINE_Sovjetrepubliken Ukrainska SSR bildades december 1922. I republiken inleddes en period med sovjetisering. Detta innebar bland annat utrensningar av politiska oppositionella, en f\xc3\xb6rryskning av den ukrainska kulturen samt att ekonomin centraliserades och sovjetrepubliken utsattes f\xc3\xb6r en industrialisering med h\xc3\xa5rda medel. Samtidigt kollektiviserades jordbruket. Jordbrukets kollektivisering, deportationer av oppositionelle och en sv\xc3\xa5r hungersn\xc3\xb6d var bidragande orsaker till en massd\xc3\xb6d \xc3\xa5ren 1932\xe2\x80\x9333 som brukar ben\xc3\xa4mnas holodomor. Sovjetrepublikens huvudstad var fram till 1934 Charkov (idag: Charkiv), som redan i mitten av 1700-talet blev Lillrysslands huvudstad, d\xc3\xa4refter \xc3\xb6vertog den st\xc3\xb6rre och mer ukrainsktalande Kiev som huvudstad.\n_START_SECTION_\nAndra v\xc3\xa4rldskriget\n_START_PARAGRAPH_\nI upptakten av andra v\xc3\xa4rldskriget inf\xc3\xb6rlivades nya omr\xc3\xa5den som under mellankrigstiden tillh\xc3\xb6rt Polen i sovjetrepubliken: de nuvarande oblasten Ivano-Frankivsk Lviv, Rivne Ternopil och Volyn. Hela omr\xc3\xa5det bytte fr\xc3\xa5n 1941 styre, d\xc3\xa5 tyska trupper (1941\xe2\x80\x9343) ockuperade st\xc3\xb6rre delen av sovjetrepubliken. Under slutet av kriget drevs dessa tillbaka v\xc3\xa4sterut, och sovjetrepubliken kunde \xc3\xa5ter etableras p\xc3\xa5 sitt tidigare territorium \xe2\x80\x93 nu inklusive de tidigare polska omr\xc3\xa5dena.\n_START_SECTION_\nKrigsslutet\n_START_PARAGRAPH_\nTeherankonferensen 1946 bekr\xc3\xa4ftade Sovjetunionens landsf\xc3\xb6rv\xc3\xa4rv fr\xc3\xa5n Polen samt nya landf\xc3\xb6rv\xc3\xa4rv fr\xc3\xa5n Tjeckoslovakien (Zakarpatska oblast) och Rum\xc3\xa4nien (Tjernivtsi oblast). St\xc3\xb6rre delen den kvarvarande polska befolkningen tv\xc3\xa5ngsf\xc3\xb6rflyttades till Folkrepubliken Polen._NEWLINE_Det sovjetiska styret under Stalin \xc3\xa4ndrade 1944 den sovjetiska f\xc3\xb6rfattningen och till\xc3\xa4t nu de olika sovjetrepublikerna att bilda egna utrikesministerier. Stalin lyckades \xc3\xa5ret efter \xc3\xb6vertala USA och Storbritannien att b\xc3\xa5de Ukrainska SSR och Vitryska SSR skulle tilldelas egna platser i det nybildade F\xc3\xb6renta nationerna (medlemskap 26 oktober 1945). Sovjetunionen fick d\xc3\xa4rmed tv\xc3\xa5 extra r\xc3\xb6ster i FN:s generalf\xc3\xb6rsamling. Stalins huvudsakliga m\xc3\xa5ls\xc3\xa4ttning l\xc3\xa4r dock ha varit att det skulle fungera som en bel\xc3\xb6ning till de ukrainska (och vitryska) kommunisterna, vilka i den v\xc3\xa4stra delen av sovjetrepubliken under en tid m\xc3\xb6tte motst\xc3\xa5nd fr\xc3\xa5n en opposition av nationalistiska katoliker. Exempelvis likviderades den uniatiska katolska kyrkan i v\xc3\xa4stra Ukraina 1946, och den \xc3\xa5teruppr\xc3\xa4ttades f\xc3\xb6rst 1990.\n_START_SECTION_\nEfterkrigstiden\n_START_PARAGRAPH_\nUnder efterkrigstiden ingick i stora delar av det historiska lillryska och Nya Ryssland omr\xc3\xa5det i Ukrainska SSR. De nya omr\xc3\xa5dena utsattes f\xc3\xb6r vidare sovjetisering, men skillnaderna mellan det mer agrara, centraleuropeiskt p\xc3\xa5verkade (och nationalistiska) v\xc3\xa4stra Ukraina och det industrialiserade och mer ryskinfluerade \xc3\xb6stra Ukraina kvarstod i viss m\xc3\xa5n._NEWLINE_1954 \xc3\xb6verf\xc3\xb6rdes halv\xc3\xb6n Krim fr\xc3\xa5n Ryska SFSR till Ukrainska SSR. I 1944 hade totalt omkring 194\xc2\xa0000 krimtatarer deporterad fr\xc3\xa5n Krim, av en total krimtatarisk befolkning 1939 p\xc3\xa5 218\xc2\xa0000, sedan ett stort antal hade samarbetat med de nazistiska ockupationsstyrkorna, uppskattningsvis var det ungef\xc3\xa4r 20\xc2\xa0000 krimtatarer som hade ing\xc3\xa5tt i de lokala frivilligk\xc3\xa5rer som tyskarna uppr\xc3\xa4ttade. Samtidigt hade omkring 50\xc2\xa0000 stridit f\xc3\xb6r R\xc3\xb6da arm\xc3\xa9n. Uppskattningsvis 42\xc2\xa0000 av de deporterade dog av sv\xc3\xa4lt och sjukdom d\xc3\xa5 de i boskapsvagnar transporterades per j\xc3\xa4rnv\xc3\xa4g till Centralasien och Sibirien. M\xc3\xa5nga mosk\xc3\xa9er och andra krimtatariska byggnader st\xc3\xa4ngdes och f\xc3\xb6rst\xc3\xb6rdes eller anv\xc3\xa4ndes som stall, aff\xc3\xa4rer eller lagerlokaler. Kort efter krimtatarerna deportation deporterades \xc3\xa4ven 14\xc2\xa0500 greker, 12\xc2\xa0000 bulgarer och 11\xc2\xa0300 armenier._NEWLINE_Krim blev under sovjettiden starkt p\xc3\xa5verkat av rysk kultur och andra kulturers betydelse minskade. Zaporogerkosacker var bland de befolkningsgrupper som hade invandrat till Krim efter den ryska er\xc3\xb6vringen av krimkhanatet 1783, och framf\xc3\xb6r allt greker och krimtatarer som hade bott p\xc3\xa5 \xc3\xb6n i \xc3\xa4nnu l\xc3\xa4ngre tid, men var p\xc3\xa5 grund av deportationen i stort sett borta under den ukrainska sovjetrepublikens tid.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa4gen mot uppl\xc3\xb6sning\n_START_PARAGRAPH_\nI nordukrainska Tjernobyl skedde april 1986 en stor k\xc3\xa4rnkraftsolycka som kom att f\xc3\xa5 l\xc3\xa5ngtg\xc3\xa5ende f\xc3\xb6ljder. Olyckan ledde indirekt till ett \xc3\xb6ppnande i informationsspridningen inom Sovjetunionen (se glasnost). Den ledde ocks\xc3\xa5 till ett f\xc3\xb6rsiktigt nationellt uppvaknande, eftersom m\xc3\xa5nga ukrainare nu kom till insikt om hur ok\xc3\xa4nsligt den sovjetiska centralstyrningen hanterat viktiga fr\xc3\xa5gor. \xc3\x84ven den omfattande kulturella och spr\xc3\xa5kliga f\xc3\xb6rryskningen ifr\xc3\xa5gasattes nu \xc3\xb6ppet speciellt i de v\xc3\xa4stra och centrala delarna av sovjetrepubliken._NEWLINE_I folkomr\xc3\xb6stningen mars 1991 r\xc3\xb6stade 70,2 procent i Ukrainska SSR f\xc3\xb6r att beh\xc3\xa5lla Sovjetunionen. Detta var dock den l\xc3\xa4gsta siffran bland de nio deltagande sovjetrepublikerna (sex republiker bojkottade omr\xc3\xb6stningen), d\xc3\xa4r snittet l\xc3\xa5g p\xc3\xa5 76,4 procent. Kuppf\xc3\xb6rs\xc3\xb6ket i augusti samma \xc3\xa5r f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndrade dock helt de politiska spelreglerna, och den p\xc3\xa5skyndade unionens uppl\xc3\xb6sning genom att underminera den sovjetiska centralmaktens legitimitet. Det sovjetiska inslaget i den ukrainska delrepubliken (i milit\xc3\xa4ren och andra offentliga organ) minskade under \xc3\xa5ret, och 24 augusti 1991 deklarerade Ukrainska SSR:s parlament (Verchovna Rada) republikens sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndighet som republiken Ukraina. Vid den kommande folkomr\xc3\xb6stningen 1 december bekr\xc3\xa4ftades beslutet av drygt 90 procent av de r\xc3\xb6stande, vilket ocks\xc3\xa5 innebar landets internationella erk\xc3\xa4nnande som sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndig stat och sovjetrepublikens definitiva uppl\xc3\xb6sning.'