b'\n_START_ARTICLE_\nPjotr Rumjantsev\n_START_PARAGRAPH_\nPjotr Aleksandrovitj Rumjantsev (ryska  \xd0\x9f\xd1\x91\xd1\x82\xd1\x80 \xd0\x90\xd0\xbb\xd0\xb5\xd0\xba\xd1\x81\xd0\xb0\xcc\x81\xd0\xbd\xd0\xb4\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\xa0\xd1\x83\xd0\xbc\xd1\x8f\xcc\x81\xd0\xbd\xd1\x86\xd0\xb5\xd0\xb2), f\xc3\xb6dd den 4 januari 1725, d\xc3\xb6d den 8 december 1796, var en rysk f\xc3\xa4ltmarskalk, son till Aleksandr Ivanovitj Rumjantsev, far till Nikolaj Petrovitj Rumjantsev._NEWLINE_Rumjantsev deltog i sju\xc3\xa5rskriget, varunder han utm\xc3\xa4rkte sig vid Kunersdorf och intog Kolberg (1761), f\xc3\xb6rde 1769 under_NEWLINE_turkiska kriget en arm\xc3\xa9avdelning i Ukraina och fick \xc3\xa5ret d\xc3\xa4refter h\xc3\xb6gsta bef\xc3\xa4let. Efter flera segrar intog han hela v\xc3\xa4nstra Donaustranden och besatte Giurgevo. D\xc3\xa5 \xc3\xb6ppnade underhandlingar inte ledde till \xc3\xb6nskat resultat, gick Rumjantsev den 29 juni 1773 \xc3\xb6ver Donau, men misslyckades i sina f\xc3\xb6retag mot Silistria och Varna samt inledde nya underhandlingar. D\xc3\xa5 inte heller dessa utf\xc3\xb6ll gynnsamt, gick han \xc3\xa5ter \xc3\xb6ver Donau, den 2 juli 1774, och innesl\xc3\xb6t storvesiren i Schumla, varav f\xc3\xb6ljden blev freden i Kutschuk-Kainardji (21 juli samma \xc3\xa5r). Till bel\xc3\xb6ning f\xc3\xb6r sina bedrifter fick han tillnamnet Zadunaiskij (Donau\xc3\xb6verg\xc3\xa5ngaren). Under det 1787 uppflammande turkiska kriget fick Rumjantsev ett underordnat bef\xc3\xa4l mellan S\xc3\xb6dra Bug och Dnjestr, men blev oense med huvudarm\xc3\xa9ns bef\xc3\xa4lhavare, furst Potemkin, och beg\xc3\xa4rde avsked. Obelisker till hans minne restes i Tsarskoje Selo och Sankt Petersburg.'