b'\n_START_ARTICLE_\nMidsommardalen\n_START_SECTION_\nMottagande\n_START_PARAGRAPH_\nMidsommardalen utkom bara ett halv\xc3\xa5r efter Sv\xc3\xa4rmare och harkrank i april 1938. Den fick ett mer positivt mottagande \xc3\xa4n f\xc3\xb6reg\xc3\xa5ngaren, \xc3\xa4ven om ocks\xc3\xa5 den nya boken f\xc3\xb6ranledde p\xc3\xa5pekanden om ett konstlat spr\xc3\xa5k, bland annat av Anders \xc3\x96sterling i Stockholms-Tidningen. I Arbetarbladet kallade Elmer Diktonius, som annars var str\xc3\xa4ng i sin kritik av Martinson, Midsommardalen f\xc3\xb6r "en tjusig bok, en av Martinsons b\xc3\xa4sta".  Hagar Olsson i Hufvudstadsbladet tyckte att "Ju djupare man l\xc3\xa4ser sig in i det martinsonska teckentyderiet, desto mer trolsk ter sig livsdagern omkring en. Ens egen syn blir levande, ens vanejag ruskar av sig sina utnyttjade och f\xc3\xb6rtorkade f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llningar."  Margit Abenius i Bonniers Litter\xc3\xa4ra Magasin j\xc3\xa4mf\xc3\xb6rde Martinson med Carl von Linn\xc3\xa9 och beskrev boken som "ett koncentrat av intelligens och poesi, som man g\xc3\xa5ng p\xc3\xa5 g\xc3\xa5ng m\xc3\xa5ste l\xc3\xa4gga ifr\xc3\xa5n sig f\xc3\xb6r att blunda och t\xc3\xa4nka."  Mycket negativ var d\xc3\xa4remot Knut Hagberg i Nya Dagligt Allehanda, som ans\xc3\xa5g att Martinsons spr\xc3\xa5k g\xc3\xa5ng p\xc3\xa5 g\xc3\xa5ng uppvisade en glidning "fr\xc3\xa5n det konstfulla till det konstiga, fr\xc3\xa5n det poetiska till det preci\xc3\xb6sa". Han erk\xc3\xa4nde att Martinsons naturskildringar som b\xc3\xa4st kan "f\xc3\xa5 en dr\xc3\xb6mlik, fantastisk sk\xc3\xb6nhet. Men i Midsommardalen \xc3\xa4r den ofta bara l\xc3\xb6sa ordramsor, utan mening och utan \xc3\xa5sk\xc3\xa5dlighet."'