b'\n_START_ARTICLE_\nAcceptera\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb6rfattare och historik\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb6rfattarna var Svenska Sl\xc3\xb6jdf\xc3\xb6reningens direkt\xc3\xb6r Gregor Paulsson och arkitekterna Sven Markelius, Uno \xc3\x85hr\xc3\xa9n, Gunnar Asplund, Eskil Sundahl och Wolter Gahn. Samtliga hade varit aktiva i Stockholmsutst\xc3\xa4llningen 1930, som allm\xc3\xa4nt r\xc3\xa4knas som funktionalismens genombrott i Sverige. _NEWLINE_Vem av dessa sex f\xc3\xb6rfattare som skrivit vad \xc3\xa4r ok\xc3\xa4nt, f\xc3\xb6rmodligen \xc3\xa4r det ett lappverk, d\xc3\xa4r alla f\xc3\xb6rfattare bidrog till de olika kapitlen tillsammans. Den radikalaste bland de fem arkitekterna f\xc3\xb6rmodas ha varit Uno \xc3\x85hr\xc3\xa9n som hade tagit stort intryck av Le Corbusier. Den liberalaste var Gunnar Asplund och den som ivrade mest f\xc3\xb6r standardiseringen av byggnadsdelar var Gregor Paulsson. Som en trolig f\xc3\xb6ljd av f\xc3\xb6rfattarnas olika utg\xc3\xa5ngspunkter inneh\xc3\xa5ller boken \xc3\xa4ven en del inkonsekventa resonemang, bland annat kring historiens roll (se nedan)._NEWLINE_Initiativet till boken togs antingen av Gunnar Asplund eller Gregor Paulsson. Bokens manuskript v\xc3\xa4xte fram under en veckas gemensamt arbete p\xc3\xa5 Stadshotellet i Vaxholm p\xc3\xa5 h\xc3\xb6sten 1930._NEWLINE_Tidens f\xc3\xb6rlag kontaktades och f\xc3\xb6rlaget best\xc3\xa4mde sig snabbt att publicera boken, vars ursprungliga upplaga \xc3\xa4r ok\xc3\xa4nd. F\xc3\xb6rs\xc3\xa4ljningsframg\xc3\xa5ngen var, trots intresse, begr\xc3\xa4nsad; boken fanns fortfarande i lager i slutet av 1930-talet.\n_START_SECTION_\nFamiljen f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndras\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb6rfattarna menade att \xc3\xa4ven familjen h\xc3\xb6ll p\xc3\xa5 att f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndras; allt fler kvinnor skulle f\xc3\xb6rv\xc3\xa4rvsarbeta, medan barnen skulle tillbringa dagarna p\xc3\xa5 daghem och i skolor. D\xc3\xa4rf\xc3\xb6r passade den konventionella bostaden inte l\xc3\xa4ngre. S\xc3\xa4rskilt k\xc3\xb6ken kunde g\xc3\xb6ras mindre, menade f\xc3\xb6rfattarna, eftersom nya k\xc3\xb6ksmaskiner och halvfabrikat skulle f\xc3\xb6renkla matlagningen. Man propagerade ocks\xc3\xa5 f\xc3\xb6r s\xc3\xa5 kallade "familjehotell", allts\xc3\xa5 kollektivhus, och f\xc3\xb6r byggstandardisering som ett medel att s\xc3\xa4nka produktionskostnaderna f\xc3\xb6r bost\xc3\xa4der.\n_START_SECTION_\nHistoriel\xc3\xb6shet\n_START_PARAGRAPH_\nDet radikala i acceptera var den fullst\xc3\xa4ndiga historiel\xc3\xb6sheten som ideal. Historien hade \xc3\xb6ver huvud taget inte l\xc3\xa4ngre n\xc3\xa5got att l\xc3\xa4ra ut; tv\xc3\xa4rtom s\xc3\xa5gs den som ett hinder och en belastning. F\xc3\xb6rfattarnas s\xc3\xa5g inte sin inst\xc3\xa4llning till funktionalism som n\xc3\xa5gon tillf\xc3\xa4llig smakf\xc3\xb6r\xc3\xa4ndring utan en frig\xc3\xb6relseprocess, lika omv\xc3\xa4lvande som vetenskapens frig\xc3\xb6relse fr\xc3\xa5n religionen. I delvis polemiska ordalag h\xc3\xa4cklas n\xc3\xa5gra specifika byggnader, exempelvis G\xc3\xb6teborgs konstmuseum och Stockholms stadshus, som "l\xc3\xa5tsas" ha ett historiskt f\xc3\xb6rflutet. Stockholms Stadsbibliotek (ritat av medf\xc3\xb6rfattaren Gunnar Asplund) betecknas som "[...] en mycket demokratisk institution, [som] har den yttre formen av ett antikt kastell [...]". _NEWLINE_Trots skriftens h\xc3\xa5rda angrepp p\xc3\xa5 1920-talsklassicismen och trots det radikala uppbrottet fr\xc3\xa5n det gamla, framf\xc3\xb6rs samtidigt en bild av kontinuitet. Stilriktningar som nationalromantiken och tjugotalsklassicismen var viktiga v\xc3\xa4gberedare f\xc3\xb6r funktionalismen, menade f\xc3\xb6rfattarna. I boken ges allts\xc3\xa5, trots historiel\xc3\xb6sheten som det stora idealet, en betydelsefull nyansering. Gunnar Asplund var en f\xc3\xb6rmodad representant f\xc3\xb6r denna mer liberala inst\xc3\xa4llning.\n_START_SECTION_\nGrafisk utformning och spr\xc3\xa5k\n_START_PARAGRAPH_\nInte bara bokens budskap var radikalt utan \xc3\xa4ven dess grafiska utformning. Ordet "acceptera" stavades med gemen begynnelsebokstav och trycktes i illr\xc3\xb6d f\xc3\xa4rg. Inne i boken var rubriker, bilder och bildtexter asymmetriskt placerade. Boken inneh\xc3\xb6ll m\xc3\xa5nga illustrationer och liknade n\xc3\xa4stan en veckotidning. \xc3\x84ven spr\xc3\xa5ket var modernt, med inslag av samtida journalistik. Vid tiden vanliga pluralformer, som voro, \xc3\xa4ro och fingo, f\xc3\xb6rekom inte.'