b'\n_START_ARTICLE_\nDenatus\n_START_PARAGRAPH_\nDenatus, (latin, av denasci, d\xc3\xb6) ofta f\xc3\xb6rkortat till den., st\xc3\xa5r f\xc3\xb6r d\xc3\xb6d eller avliden p\xc3\xa5 gravmonument, minnesmynt och liknande. Uttrycket \xc3\xa4r idag p\xc3\xa5fallande \xc3\xa5lderdomligt och har bara intresse f\xc3\xb6r att kunna tyda historiska inskriptioner och dokument i f\xc3\xb6rsta hand fr\xc3\xa5n 1600- och 1700-talen, d\xc3\xa5 det f\xc3\xb6rekom rikligt. P\xc3\xa5 denna tid ans\xc3\xa5gs kunskaper i latin vara grundl\xc3\xa4ggande f\xc3\xb6r (allm\xc3\xa4n)bildning, eftersom det var ett spr\xc3\xa5k som var f\xc3\xb6rst\xc3\xa5tt \xc3\xb6ver nationsgr\xc3\xa4nserna, ett Lingua franca, s\xc3\xa5som engelska fungerar idag. Till skillnad fr\xc3\xa5n v\xc3\xa5r tid och engelskan, som har blivit allm\xc3\xa4nt spridd i stora befolkningsgrupper, s\xc3\xa5 f\xc3\xb6rstods latin endast av en liten v\xc3\xa4lutbildad krets.'