b'\n_START_ARTICLE_\nArmand Emmanuel du Plessis de Richelieu\n_START_PARAGRAPH_\nArmand Emmanuel du Plessis, hertig av Richelieu, f\xc3\xb6dd 25 september 1766 i Paris, d\xc3\xb6d 17 maj 1822 i Paris, var en fransk statsman, sonson till Louis Fran\xc3\xa7ois Armand de Vignerot du Plessis de Richelieu. _NEWLINE_Richelieu emigrerade 1790 fr\xc3\xa5n Frankrike och begav sig till Ryssland, d\xc3\xa4r han erh\xc3\xb6ll anst\xc3\xa4llning i arm\xc3\xa9n, utm\xc3\xa4rkte sig under kriget mot turkarna vid stormningen av Ismail (1790) och avancerade till general. Alexander I utn\xc3\xa4mnde honom 1803 till generalguvern\xc3\xb6r \xc3\xb6ver Odessa (d\xc3\xa4r 1828 hans staty restes). Som s\xc3\xa5dan utm\xc3\xa4rkte Richelieu sig i h\xc3\xb6g grad och vann Alexanders v\xc3\xa4nskap och gunst. Han \xc3\xa5terv\xc3\xa4nde 1814 till Frankrike och f\xc3\xb6ljde under de "hundra dagarna" 1815 Ludvig XVIII till Gent. _NEWLINE_Efter slaget vid Waterloo och de allierade truppernas andra int\xc3\xa5g i Paris ans\xc3\xa5gs Richelieu vara r\xc3\xa4tte mannen att av sin v\xc3\xa4n tsar Alexander utverka s\xc3\xa5 billiga fredsvillkor som m\xc3\xb6jligt. Han utn\xc3\xa4mndes d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r av Ludvig XVIII 27 september 1815 till utrikes- och statsminister. Genom sitt inflytande hos Alexander lyckades Richelieu i det fredsf\xc3\xb6rdrag med de allierade makterna, vilket avsl\xc3\xb6ts i Paris den 20 november 1815, utverka vida billigare fredsvillkor, \xc3\xa4n man kunnat v\xc3\xa4nta. _NEWLINE_I den inre politiken en \xc3\xb6vertygad anh\xc3\xa4ngare av den bourbonska monarkin, upptr\xc3\xa4dde Richelieu dock med fasthet gentemot ultras. Han uppl\xc3\xb6ste 1816 den reaktion\xc3\xa4ra deputeradekammaren och f\xc3\xb6rde under de f\xc3\xb6ljande \xc3\xa5ren, st\xc3\xb6dd p\xc3\xa5 den centermajoritet nyvalen gav honom, en moderat reformpolitik. Richelieu deltog i kongressen i Aachen 1818, d\xc3\xa4r han utverkade, att de allierade makternas trupper skulle utrymma Frankrike. _NEWLINE_Den 15 november 1818 undertecknade han den akt, varigenom Frankrike upptogs i de europeiska makternas "heliga allians". Redan en m\xc3\xa5nad d\xc3\xa4refter, i december 1818, m\xc3\xa5ste Richelieu l\xc3\xa4mna sin plats p\xc3\xa5 grund av oenighet med v\xc3\xa4nstern i fr\xc3\xa5gan om vallagens reformering, d\xc3\xa5 general Dessolles blev stats- och utrikesminister. Dessolles avgick i november 1819, och hans eftertr\xc3\xa4dare Decazes st\xc3\xb6rtades av ultrarojalisterna den 18 februari 1820, varefter Ludvig XVIII \xc3\xa5ter utn\xc3\xa4mnde Richelieu till statsminister. _NEWLINE_Under denna sin andra minist\xc3\xa4r inskr\xc3\xa4nkte Richelieu tryckfriheten, \xc3\xa4ndrade vallagen och vidtog flera andra reaktion\xc3\xa4ra \xc3\xa5tg\xc3\xa4rder, men lyckades likv\xc3\xa4l inte tillfredsst\xc3\xa4lla ultrarojalisterna, som st\xc3\xb6rtade honom i december 1821, varefter Vill\xc3\xa8le blev statsminister. Richelieus namn och hertigtitel \xc3\xb6vergick till hans systerson Armand Fran\xc3\xa7ois Odet Chapelle de Jumilhac (1804-1879), p\xc3\xa4r av Frankrike 1822-48. I en sj\xc3\xa4lvbiografisk skildring (i "Revue historique". XXXVII) behandlade Richelieu sin andra minist\xc3\xa4r.'