b'\n_START_ARTICLE_\nNixon in China\n_START_PARAGRAPH_\nNixon in China (Nixon i Kina) \xc3\xa4r en opera i tre akter med musik av John Adams och libretto av Alice Goodman. Adams f\xc3\xb6rsta opera var inspirerad av den amerikanske presidenten Richard Nixons bes\xc3\xb6k i Kina 1972. Operan uruppf\xc3\xb6rdes den 22 oktober 1987 p\xc3\xa5 Houston Grand Opera (nuvarande Wortham Theater Center) i Houston i Texas i regi av Peter Sellars och koreografi av Mark Morris. Upps\xc3\xa4ttningen vann en Grammy Award f\xc3\xb6r b\xc3\xa4sta nutida komposition 1989._NEWLINE_N\xc3\xa4r Sellars 1983 f\xc3\xb6reslog f\xc3\xb6r Adams att skriva operan var denne till en b\xc3\xb6rjan motvillig, men \xc3\xa4ndrade s\xc3\xa5 sm\xc3\xa5ningom uppfattning och ans\xc3\xa5g att verket kunde bli en studie i hur myter kommer till. Goodmans libretto var resultatet av en omfattande forskning om Nixons bes\xc3\xb6k, trots att hon inte f\xc3\xa4ste n\xc3\xa5got st\xc3\xb6rre vikt vid k\xc3\xa4llor som publicerades efter bes\xc3\xb6ket._NEWLINE_F\xc3\xb6r att skapa den efters\xc3\xb6kta ljudbilden ut\xc3\xb6kade Adams orkestern med en stor saxofonsektion, ytterligare slagverk och synthesizer. Trots att musiken ibland beskrivits som minimalistisk innehar partituret en stor variation av musikstilar och anammar Philip Glass minimalistiska stil vid sidan av passager som \xc3\xa5terger klanger fr\xc3\xa5n s\xc3\xa5dana 1800-talstons\xc3\xa4ttare som Wagner och Johann Strauss den yngre. Med dessa ingredienser blandar Adams Stravinskijs 1900-talsneoklassicism, jazzreferenser och storbandstoner som p\xc3\xa5minde om Nixons ungdom p\xc3\xa5 1930-talet. Kombinationen av dessa element varierar st\xc3\xa4ndigt f\xc3\xb6r att \xc3\xa5terge de sceniska h\xc3\xa4ndelserna._NEWLINE_Efter premi\xc3\xa4ren 1987 fick verket blandad kritik; n\xc3\xa5gra kritiker avf\xc3\xa4rdade verket som en dagsl\xc3\xa4nda. Men den har framf\xc3\xb6rts flera g\xc3\xa5nger sedan dess, b\xc3\xa5de i Europa och i USA, och den har spelats in p\xc3\xa5 skiva tv\xc3\xa5 g\xc3\xa5nger. Den 2 februari 2011 sattes den upp p\xc3\xa5 Metropolitan Opera i New York i en upps\xc3\xa4ttning som byggde p\xc3\xa5 originalet. Adams dirigerade och James Maddalena sj\xc3\xb6ng rollen som Nixon, liksom han hade gjort vid uruppf\xc3\xb6randet 1986. I publiken satt paret Nixons dotter Tricia Nixon Cox. Samma \xc3\xa5r gavs den i Toronto av Canadian Opera Company i en abstrakt f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llning. Numer anses verket vara ett signifikativt och evigt bidrag till amerikansk opera. _NEWLINE_Nixon in China hade svensk premi\xc3\xa4r den 1 oktober 2016 p\xc3\xa5 Kungliga Operan i Stockholm med Ola Eliasson i rollen som Nixon. Produktionen var ett samarbete med Vancouver Opera.\n_START_SECTION_\nHistorisk bakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nUnder sin politiska str\xc3\xa4van mot makten blev Richard Nixon k\xc3\xa4nd som ledande antikommunist. Efter att ha valts till president 1969 s\xc3\xa5g Nixon f\xc3\xb6rdelarna med f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttrade relationer till Kina och Sovjetunionen; han hoppades att avsp\xc3\xa4nningspolitiken skulle s\xc3\xa4tta press p\xc3\xa5 Nordvietnam att slutf\xc3\xb6ra Vietnamkriget, och att han skulle kunna manipulera de tv\xc3\xa5 kommuniststaterna f\xc3\xb6r att gagna USA._NEWLINE_Nixon lade grundstenen till sin Kinaresa innan han ens blev president. Ett \xc3\xa5r f\xc3\xb6re valet skrev han i tidskriften Foreign Affairs: "Det finns inte plats p\xc3\xa5 denna lilla planet f\xc3\xb6r en miljard av dess mest duktiga folk att leva i ilsken isolering." Till sin hj\xc3\xa4lp hade han den nationelle r\xc3\xa5dgivaren Henry Kissinger, med vilken presidenten arbetade n\xc3\xa4ra, och inte sina regeringskollegor. Med relationen mellan Sovjet och Kina k\xc3\xb6rd i botten (gr\xc3\xa4nskonflikter mellan de b\xc3\xa5da l\xc3\xa4nderna intr\xc3\xa4ffade under Nixons f\xc3\xb6rsta \xc3\xa5r vid makten) skickade Nixon telegram till kineserna att han \xc3\xb6nskade b\xc3\xa4ttre relationer. Ett genombrott kom tidigt under 1971 d\xc3\xa5 ordf\xc3\xb6rande Mao inbj\xc3\xb6d ett amerikanskt bordtennislag att till Kina f\xc3\xb6r att spela mot kinesiska spelare. Nixon f\xc3\xb6ljde upp med att skicka Kissinger till Kina f\xc3\xb6r hemliga m\xc3\xb6ten med kinesiska \xc3\xa4mbetsm\xc3\xa4n._NEWLINE_Beskedet att Nixon skulle bes\xc3\xb6ka Kina 1972 gjorde stora rubriker. N\xc3\xa4stan samtidigt bj\xc3\xb6d Sovjetunionen in Nixon till bes\xc3\xb6k, vilket senare resulterade i f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttrade relationer och Strategic Arms Limitation Talks (SALT). Nixons bes\xc3\xb6k i Kina f\xc3\xb6ljdes av m\xc3\xa5nga amerikaner och \xc3\xa5tergavs st\xc3\xa4ndigt p\xc3\xa5 TV. Den kinesiske premi\xc3\xa4rministern Chou-En-Lai ans\xc3\xa5g att handslaget mellan honom och Nixon p\xc3\xa5 flygplatsen i inledningen av bes\xc3\xb6ket var "det mest avl\xc3\xa4gsna i v\xc3\xa4rlden, 25 \xc3\xa5r utan kommunikation". Nixons om\xc3\xa4ndring fr\xc3\xa5n ivrig antikommunist till den amerikanske ledare som tog de f\xc3\xb6rsta stegen f\xc3\xb6r att f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttra relationerna mellan l\xc3\xa4nderna, ledde till ett nytt politiskt landskap: "Only Nixon could go to China"._NEWLINE_Operan handlar om president Richard Nixons bes\xc3\xb6k i Kina, 21-27 februari 1972. Den amerikanske operaregiss\xc3\xb6ren Peter Sellars (som f\xc3\xb6redrar att arbeta med nyskrivna operor framf\xc3\xb6r en redan existerande) f\xc3\xb6reslog 1985 f\xc3\xb6r John Adams att denna historiska h\xc3\xa4ndelse kunde bli ett bra \xc3\xa4mne f\xc3\xb6r en opera. Sellars kom \xc3\xa4ven med f\xc3\xb6rslaget p\xc3\xa5 Alice Goodman som librettist. Nixon in China var Adams andra stora textkomposition, den f\xc3\xb6rsta var Harmonium (1981). B\xc3\xa5de Adams och Goodman var fr\xc3\xa5n b\xc3\xb6rjan \xc3\xb6verens om att inte g\xc3\xb6ra operan som en satir, ist\xc3\xa4llet ville de ber\xc3\xa4tta hur mytiska arketyper kan existera i nutiden. Inte heller skulle upphovsmakarna g\xc3\xb6ra narr av vare sig Nixon eller Mao, utan framst\xc3\xa4lla dem heroiskt.\n_START_SECTION_\nArbetet med operan\n_START_PARAGRAPH_\n1983 tog teater- och operaregiss\xc3\xb6ren Peter Sellars kontakt med den amerikanske komposit\xc3\xb6ren John Adams och f\xc3\xb6reslog att denne skulle skriva en opera om Nixons resa till Kina 1972. Sellars var fascinerad \xc3\xb6ver Nixons beslut att g\xc3\xb6ra resan och s\xc3\xa5g den b\xc3\xa5de som "en l\xc3\xb6jligt cynisk valploj \xe2\x80\xa6 och ett historiskt genombrott".Adams, som inte hade skrivit n\xc3\xa5gon opera tidigare, var till en b\xc3\xb6rjan skeptisk och antog att Sellars menade en satire._NEWLINE_Sellars var ih\xc3\xa4rdig och Adams, som var intresserad av myternas ursprung, anade att operan kunde visa hur myters tillkomst kunde \xc3\xa5terfinnas i nutida historia. De kom \xc3\xb6verens om att operan skulle vara heroisk till sin natur, snarare \xc3\xa4n att g\xc3\xb6ra narr av Nixon eller Mao. Sellars bj\xc3\xb6d in Alice Goodman att f\xc3\xb6rena sig i projektet som librettist, och de tre m\xc3\xb6ttes p\xc3\xa5 Kennedy Center i Washington D.C. 1985 f\xc3\xb6r att b\xc3\xb6rja g\xc3\xb6ra intensiva studier av de sex karakt\xc3\xa4rerna, tre amerikaner och tre kineser, p\xc3\xa5 vilka operan skulle fokusera. Trion anstr\xc3\xa4ngde sig f\xc3\xb6r att g\xc3\xa5 bortom de stereotypa figurerna Nixon och ordf\xc3\xb6rande Mao, samt utforska deras personligheter._NEWLINE_Medan Adams arbetade med operan kom han att betrakta Nixon, vilken han en g\xc3\xa5ng hade avskytt intensivt, som en "intressant karakt\xc3\xa4r", en komplicerad individ som ibland visade publika k\xc3\xa4nslor. Adams ville att Mao skulle bli "den Mao fr\xc3\xa5n de stora affischerna och fr\xc3\xa5n det stora spr\xc3\xa5nget; Jag rollsatte honom som en hj\xc3\xa4ltetenor". Maos hustru d\xc3\xa4remot kom att bli "inte bara en skrikande koloratursopran, utan \xc3\xa4ven en person som i operans finalakt kan avsl\xc3\xb6ja sina privata fantasier, sina erotiska beg\xc3\xa4r och \xc3\xa4ven en viss tragisk medvetenhet. Nixon sj\xc3\xa4lv \xc3\xa4r en sorts Simon Boccanegra, en sj\xc3\xa4lvtvivlande lyriker, ibland sj\xc3\xa4lv\xc3\xb6mkande och melankolisk baryton."_NEWLINE_Goodman f\xc3\xb6rklarade sina karakt\xc3\xa4rer:_NEWLINE_En f\xc3\xb6rfattare tenderar att finna sina karakt\xc3\xa4rer inombords, s\xc3\xa5 jag kan s\xc3\xa4ga \xe2\x80\xa6 att Nixon, Pat, Mme. Mao, Kissinger och k\xc3\xb6ren var alla \'jag\'. Och sj\xc3\xa4lsliven hos Mao och Chou En-Lai, vilket jag inte kunde finna in mig sj\xc3\xa4lv, hittade jag hos ett par i min bekantskapskrets._NEWLINE_Sellars, som vid tiden var upptagen med att iscens\xc3\xa4tta tre Mozart\xe2\x80\x93Da Ponteoperor, var intresserad av verkens ensemblespel; detta intresse \xc3\xa5terspeglas i Nixon in China\'s sista akt. Han uppmuntrade Adams och Goodman att g\xc3\xb6ra alluderingar till klassisk operaform; den v\xc3\xa4ntande k\xc3\xb6ren i b\xc3\xb6rjan av operan, Nixons heroiska aria efter sin entr\xc3\xa9, samt sk\xc3\xa5landet i akt I._NEWLINE_Under repetitionerna \xc3\xa4ndrade Sellars finalscenen fr\xc3\xa5n en bankettsal i efterdyningarna av en alkoholstinn middag till karakt\xc3\xa4rerna sovrum._NEWLINE_Verket kr\xc3\xa4vde offer: Goodman noterade senare att k\xc3\xb6rer som hon \xc3\xa4lskade togs bort f\xc3\xb6r att st\xc3\xa4rka operan som helhet. Operan framkallade bittra diskussioner de tre emellan. Men musikforskaren Timothy Johnson skrev i sin bok om Nixon in China 2001, att "resultatet av samarbetet avsl\xc3\xb6jade inget av dessa br\xc3\xa5k mellan skaparna som framg\xc3\xa5ngsrikt har f\xc3\xb6renat sina olika syns\xc3\xa4tt till en mycket tillfredsst\xc3\xa4llande helhet".\n_START_SECTION_\nOm operan\n_START_PARAGRAPH_\nMaterialet \xc3\xa4r visserligen baserat p\xc3\xa5 Nixons politiskt betydelsefulla Kinabes\xc3\xb6k, men det r\xc3\xb6r sig \xc3\xa4nd\xc3\xa5 inte om en politisk opera. Adams intresserar sig betydligt mer f\xc3\xb6r m\xc3\xb6tet mellan de tv\xc3\xa5 vitt skilda kulturerna och levnadss\xc3\xa4tten. Ett exempel p\xc3\xa5 detta \xc3\xa4r Nixons entr\xc3\xa9aria (vid ankomsten till flygplatsen i Kina), d\xc3\xa4r tons\xc3\xa4ttaren ut\xc3\xb6var en spirituell lek med den minimalistiska musikens m\xc3\xb6jligheter och oavbrutet upprepar likadana m\xc3\xb6nster: "News news news news news news news news news news news has a has a has a has a has a kind of mystery has a has a has a kind of mystery." Maos hustru, som bar ansvaret f\xc3\xb6r det v\xc3\xa5ldsamma \xc3\xb6del\xc3\xa4ggandet av den gamla kinesiska kulturen, framst\xc3\xa4lls som en europeisk operadiva. Den kinesiska revolutionsbaletten har Adams d\xc3\xa4remot b\xc3\xa4ddat in i ett Hollywoodsound: ideologisk kitsch, s\xc3\xa5v\xc3\xa4l h\xc3\xa4r som d\xc3\xa4r. Den rent minimalistiska musiken dominerar, men blandas med harmoniskt omv\xc3\xa4xlande stora ensemblescener och arior. Adams avsikt med den oavbrutna musikaliska pulsen \xc3\xa4r att skapa en kritisk motpol till huvudpersonernas hektiska aktivitet.\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nSpeltid ca 2 timmar 25 minuter. Plats: Peking. Tid: 21-25 februari 1972\n_START_SECTION_\nAkt I\n_START_PARAGRAPH_\nFlygplatsen utanf\xc3\xb6r Peking: det \xc3\xa4r en kall, klar och torr morgon. Luften \xc3\xa4r full av statisk elektricitet. Horder av arm\xc3\xa9-, marin- och flygsoldater marscherar in, 120 m\xc3\xa4n av varje vapenslag. De cirkulerar runt och sjunger ("Soldiers of heaven hold the sky"). En Boeing 707 h\xc3\xb6rs flyga in, landa och taxa in. "The Spirit of \'76" blir synligt och stannar. Premi\xc3\xa4rminister Chou En-Lai och en mindre grupp av kinesiska tj\xc3\xa4nstem\xc3\xa4n g\xc3\xa5r fram. Efter en paus \xc3\xb6ppnas d\xc3\xb6rren och president Nixon och hans fru kommer ut. N\xc3\xa4r de har kommit halvv\xc3\xa4gs nedf\xc3\xb6r trappan b\xc3\xb6rjar Chou klappa i h\xc3\xa4nderna. Nixon stannar upp och \xc3\xa5terg\xc3\xa4ldar gesten, allt enligt protokollet. De b\xc3\xa5da h\xc3\xa4lsar p\xc3\xa5 varandra. Nixon sjunger om den eventuella succ\xc3\xa9n som m\xc3\xb6tet ska inneb\xc3\xa4ra ("News has a kind of mystery"). Han beskriver flygresan diplomatiskt som behaglig, men musiken avsl\xc3\xb6jar sanningen: den har varit skakig. Nixon liknar landningen i Peking med Apollo 11:s resa till m\xc3\xa5nen och han till\xc3\xa4gger att d\xc3\xa5 det \xc3\xa4r Prime time f\xc3\xb6r TV-tittarna hemma i USA kommer detta att kunna ses av den maximalt st\xc3\xb6rsta publiken._NEWLINE_Scen 2. _NEWLINE_I n\xc3\xa4sta scen v\xc3\xa4ntar Mao p\xc3\xa5 sitt f\xc3\xb6rsta samtal med Nixon. En sekreterare hj\xc3\xa4lper Mao upp fr\xc3\xa5n f\xc3\xa5t\xc3\xb6ljen, s\xc3\xa5 han kan h\xc3\xa4lsa p\xc3\xa5 presidenten. De s\xc3\xa4tter sig och fotograferna tar bilder. Maos pratar om filosofi och blandar in s\xc3\xa5v\xc3\xa4l politiska observationer som g\xc3\xa5tfulla sk\xc3\xa4mt. Allt han s\xc3\xa4ger kommenteras och upprepas livligt av sekreterarna och Chou. Mao avsl\xc3\xb6jar att han "h\xc3\xb6ll" p\xc3\xa5 Nixon i senaste presidentvalet. V\xc3\xa4sterl\xc3\xa4nningarna k\xc3\xa4nner sig en aning f\xc3\xb6rbryllade._NEWLINE_Scen 3._NEWLINE_Efter m\xc3\xb6tet med Mao ska den stora banketten h\xc3\xa5llas i Folkets stora hall. Presidenten och hans fru sitter p\xc3\xa5 var sin sida om premi\xc3\xa4rminister Chou En-Lai. De hinner utv\xc3\xa4xla n\xc3\xa5gra ord innan Chou reser sig och utbringar en sk\xc3\xa5l f\xc3\xb6r broderlig v\xc3\xa4nskap. Presidenten svarar genom att sk\xc3\xa5la f\xc3\xb6r det kinesiska folket och hoppet om fred ("I have attended many feasts"). Alla sk\xc3\xa5lar med varandra och festen slutar i allm\xc3\xa4n yra.\n_START_SECTION_\nAkt II\n_START_PARAGRAPH_\nDet har sn\xc3\xb6at under natten. P\xc3\xa5 morgonen beger sig Pat Nixon ut p\xc3\xa5 en egen rundtur. Hon ber\xc3\xa4ttar f\xc3\xb6r guider och journalister hur det k\xc3\xa4nns f\xc3\xb6r en kvinna som hon att vara rikets f\xc3\xb6rsta dam. Som g\xc3\xa5va f\xc3\xa5r hon en glaselefant av arbetarna vid Pekings glasfabrik. Hon ber\xc3\xa4ttar glatt att elefanten \xc3\xa4r symbolen f\xc3\xb6r det Republikanska partiet, som hennes man leder. N\xc3\xa4sta punkt p\xc3\xa5 dagordningen \xc3\xa4r ett bes\xc3\xb6k i Sommarpalatset. Vid den L\xc3\xa5nga korridoren stannar hon upp och sjunger ("This is prophetic!") om en fredlig framtid. Vid Minggravarna ligger de gamla kejsarna begravda. Pat Nixon strosar omkring bland gravarna, som kantas av rader av stenelefanter. Hon klappar en av elefanterna och k\xc3\xb6ren sjunger om svunna tider d\xc3\xa5 folket svalt men tvingades bygga gravar \xc3\xa5t sig sj\xc3\xa4lva ("Labor was cheap. Men dug their own graves"). _NEWLINE_Scen 2._NEWLINE_P\xc3\xa5 kv\xc3\xa4llen inbjuds g\xc3\xa4sterna till en f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llning av den traditionella Pekingoperan. D\xc3\xa4r l\xc3\xa5ter Mao Zedongs hustru dem stolt besk\xc3\xa5da revolutionsbaletten Den r\xc3\xb6da kvinnobataljonen. Den handlar om en grym och skrupell\xc3\xb6s jord\xc3\xa4gare vid namn Lao Szu (spelad av samme s\xc3\xa5ngare som sjunger rollen som Kissinger) som besegras av tappra revolution\xc3\xa4ra arbetare. Upps\xc3\xa4ttningen blandar ideologiska fraser med Hollywood-k\xc3\xa4nslor. Paret Nixon fastnar s\xc3\xa4rskilt f\xc3\xb6r det senare och grips djupt av hj\xc3\xa4ltinnans \xc3\xb6de. Vid ett tillf\xc3\xa4lle rusar Pat Nixon upp p\xc3\xa5 scenen d\xc3\xa5 iscens\xc3\xa4ttningen av flickans bestraffning blir f\xc3\xb6r p\xc3\xa5tagligt trov\xc3\xa4rdig. Efter f\xc3\xb6rest\xc3\xa4llningen \xc3\xa4r Maos hustru ond. Hon tycker att verkets budskap har misstolkats och missf\xc3\xb6rst\xc3\xa5tts. I en str\xc3\xa4ng aria ("I am the wife of Mao Tse-tung") prisar hon Kulturrevolutionen och s\xc3\xa4rskilt sin egen del i den (Maos hustru \xc3\xa4r den enda kinesiska rollen som framst\xc3\xa4lls osympatisk). En revolutionsk\xc3\xb6r st\xc3\xa4mmer in i hennes ord.\n_START_SECTION_\nAkt III\n_START_PARAGRAPH_\nDet \xc3\xa4r sista natten i Peking. President Nixon och hans fru ligger i sina s\xc3\xa4ngar, likas\xc3\xa5 g\xc3\xb6r Mao Zedong och hans fru. B\xc3\xa5da ledarna t\xc3\xa4nker tillbaka p\xc3\xa5 sina respektive bakgrunder under 1940-talet, d\xc3\xa5 de b\xc3\xa5da b\xc3\xb6rjade sina karri\xc3\xa4rer. Allt sjungs i en serie av inv\xc3\xa4vda dialoger. Mao erinrar sig tiden som revolution\xc3\xa4r. Pat Nixon minns sin tid som nygift, Nixon kommer ih\xc3\xa5g sin tid som soldat under andra v\xc3\xa4rldskriget ("Sitting around the radio"). Mao och Jiang Qing dansar tillsammans ("The Chairman Dances"). Medan de minns sin tid som unga f\xc3\xb6rklarar Qing att "revolutionen m\xc3\xa5ste forts\xc3\xa4tta". _NEWLINE_Blev bes\xc3\xb6ket historiskt betydelsefullt f\xc3\xb6r Nixon och Mao? Ja. Men Nixon och Mao fr\xc3\xa5gar sig om de har kommit n\xc3\xa4rmare sina ungdomsdr\xc3\xb6mmar. Kinesen hade som ideal att f\xc3\xb6rverkliga den stora asiatiska revolutionen, amerikanens m\xc3\xa5l i livet var ett eget hamburgerst\xc3\xa5nd. Endast den gamle Chou En-Lai har gett upp alla f\xc3\xb6rhoppningar. Han har inte l\xc3\xa4ngre n\xc3\xa5got att frukta och mediterar ensam ("I am old and I cannot sleep") medan rid\xc3\xa5n g\xc3\xa5r ner.\n_START_SECTION_\nOrkesterstycket och baletten The Chairman Dances\n_START_PARAGRAPH_\nI akt III av operan dansar Mao och hans fru en foxtrot. Musiken hade Adams redan komponerat 1985 som ett best\xc3\xa4llningsverk f\xc3\xb6r symfoniorkestern i Milwaukee. Stycket uruppf\xc3\xb6rdes 31 januari 1986. Undertiteln \xc3\xa4r Foxtrot for Orchestra och varar cirka 13 minuter. Av musik som inte anv\xc3\xa4ndes i denna scen skapade Adams senare \xc3\xa4ven en balett med samma titel, The Chairman Dances. Den uruppf\xc3\xb6rdes 14 maj 1988 av New York City Ballet.'