b'\n_START_ARTICLE_\nJakob Eriksson (botaniker)\n_START_PARAGRAPH_\nJakob Eriksson, f\xc3\xb6dd 30 september 1848 i Limhamn, Hyllie socken, Malm\xc3\xb6hus l\xc3\xa4n, d\xc3\xb6d 26 april 1931, var en svensk botaniker och lantbruksvetenskaplig f\xc3\xb6rfattare. Gift med Hilma Knutsson. En av hans s\xc3\xb6ner var Elof Eriksson.\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nEriksson blev student vid Lunds universitet 1867 samt filosofie doktor och docent i botanik d\xc3\xa4r 1874. Han blev d\xc3\xa4refter anst\xc3\xa4lld som l\xc3\xa4rare och f\xc3\xb6rordnades 1875 till adjunkt vid Nya elementarskolan i Stockholm och f\xc3\xb6renade fr\xc3\xa5n 1876 denna befattning med den som botaniker och v\xc3\xa4xtfysiolog vid Lantbruksakademiens experimentalf\xc3\xa4lt. Sedan riksdagen h\xc3\xb6jt anslaget till sistn\xc3\xa4mnda institution, l\xc3\xa4mnade han l\xc3\xa4rarbanan och \xc3\xb6vergick 1885 med professors titel till experimentalf\xc3\xa4ltet. Han var fr\xc3\xa5n 1906 till 1913 f\xc3\xb6rest\xc3\xa5ndare f\xc3\xb6r avdelningen f\xc3\xb6r lantbruksbotanik av den till Experimentalf\xc3\xa4ltet f\xc3\xb6rlagda Centralanstalten f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ksv\xc3\xa4sendet p\xc3\xa5 jordbruksomr\xc3\xa5det._NEWLINE_Under ett stort antal resor till utlandet l\xc3\xa4rde Eriksson k\xc3\xa4nna flertalet av de fr\xc3\xa4msta institutioner som \xc3\xa4gnade sig \xc3\xa5t att genom botaniska unders\xc3\xb6kningar gagna lantbruket och n\xc3\xa4rst\xc3\xa5ende n\xc3\xa4ringar. Vid Experimentalf\xc3\xa4ltet inr\xc3\xa4ttade han ett v\xc3\xa4xtfysiologiskt laboratorium, fr\xc3\xa5n vilket ett stort antal publikationer utgick, offentliggjorda i Centralanstaltens Meddelanden. Flertalet av dessa, j\xc3\xa4mte flera utgivna typsamlingar, gick ut p\xc3\xa5 dels att utreda svenska kulturv\xc3\xa4xters former, dels ocks\xc3\xa5 att vidga k\xc3\xa4nnedomen om dessa v\xc3\xa4xters farligaste fiender, parasitsvamparna. Laboratoriet var inrymt i bottenv\xc3\xa5ningen p\xc3\xa5 Erikssons villa p\xc3\xa5 Experimentalf\xc3\xa4ltet. Den st\xc3\xa5r \xc3\xa4nnu kvar, bakom Stockholms Universitets bibliotek och kallas nu f\xc3\xb6r Gula Villan._NEWLINE_Eriksson blev ledamot 1893 av Lantbruksakademien, 1913 hedersledamot, samt 1901 ledamot av Vetenskapsakademien och av Fysiografiska s\xc3\xa4llskapet i Lund. 1915\xe2\x80\x931916 var han preses i Vetenskapsakademien.\n_START_SECTION_\nPublikationer\n_START_PARAGRAPH_\nSina fler\xc3\xa5riga unders\xc3\xb6kningar \xc3\xb6ver rostsvamparna sammanf\xc3\xb6rde Eriksson i det tillsammans med lektor Ernst Henning utgivna verket Die Getreideroste (1896; 14 tavlor) samt i ett av Eriksson ensam f\xc3\xb6rfattat sammandrag och till\xc3\xa4gg med titeln: Hvad \xc3\xa4r s\xc3\xa4desrost och hvad kan g\xc3\xb6ras mot densamma? (1896). Senare fortsatte Eriksson sina unders\xc3\xb6kningar av olika sorters rostsvampar och \xc3\xa4ven andra parasitsvampar, mestadels publicerade f\xc3\xb6rst i Lantbruksakademiens handlingar. Han skrev ocks\xc3\xa5 \xc3\x9cber das vegetative Leben der Getreiderostpilze (Vetenskapsakademiens handlingar del 37-39; 1904-1905), Landtbruksv\xc3\xa4xternas svampsjukdomar (1910), Der Malvenrost (i Vet. akad:s handl., band 47, 1911) och Jacob Georg Agardh, Minnesord (i Lefnadsteckningar \xc3\xb6fver Vetenskapsakademiens ledam\xc3\xb6ter, band V, 1917) samt (i f\xc3\xb6rening med Axel Pihl) redigerade planschverket Svenska fruktsorter (1899\xe2\x80\x931912)._NEWLINE_Vid sidan av dessa arbeten utf\xc3\xb6rde Eriksson unders\xc3\xb6kningar av mera rent teoretisk art. Exempelvis studerade han \xc3\xa4rtv\xc3\xa4xternas rotkn\xc3\xb6lar, genomf\xc3\xb6rde f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k \xc3\xb6ver den s. k. intramolekyl\xc3\xa4ra andningen samt utgav 1882-1895 tio faskiklar av Fungi parasitici scandinavici exsiccati (inneh\xc3\xa5llande 500 nummer parasitsvampar). Han skrev ocks\xc3\xa5 artiklar i Nordisk familjebok.\n_START_SECTION_\nMykoplasmahypotesen\n_START_PARAGRAPH_\nUnder b\xc3\xb6rjan av 1900-talet f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte Eriksson f\xc3\xb6rklara s\xc3\xa4desrostsvampens upptr\xc3\xa4dande genom sin mykoplasmahypotes. Enligt denna skulle rostsvampen vissa tider f\xc3\xb6ra ett latent liv i v\xc3\xa4rdv\xc3\xa4xtens celler, varvid dess plasma skulle f\xc3\xb6rekomma i en egendomlig f\xc3\xb6rening med v\xc3\xa4rdplantans plasma, s. k. mykoplasma. Upptr\xc3\xa4dandet av rostfl\xc3\xa4ckar under rostepidemien skulle bl. a. bero d\xc3\xa4rp\xc3\xa5, att svampen tr\xc3\xa4tt ut ur sitt mykoplasma-stadium som sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndig svamp. Denna teori vann dock inget allm\xc3\xa4nt st\xc3\xb6d hos Erikssons samtida forskarkollegor.'