b'\n_START_ARTICLE_\nLindel\xc3\xb6fhypotesen\n_START_SECTION_\nRelation till Riemannhypotesen\n_START_PARAGRAPH_\nBacklund (1918\xe2\x80\x931919) bevisade att Lindel\xc3\xb6fhypotesen \xc3\xa4r ekvivalent med f\xc3\xb6ljande: f\xc3\xb6r varje \xce\xb5\xc2\xa0>\xc2\xa00 \xc3\xa4r antalet r\xc3\xb6tter av zetafunktionen med reell del minst 1/2\xc2\xa0+\xc2\xa0\xce\xb5 och imagin\xc3\xa4r del mellan T och T\xc2\xa0+\xc2\xa01 lika med o(log(T)) d\xc3\xa5 T n\xc3\xa4rmar sig o\xc3\xa4ndlighet. Riemannhypotsen s\xc3\xa4ger att det inte \xc3\xb6verhuvudtaget finns r\xc3\xb6tter i denna region och g\xc3\xa4rmed f\xc3\xb6ljer Lindel\xc3\xb6fhypotesen ur Riemannhypotesen. Antalet r\xc3\xb6tter med imagin\xc3\xa4r del mellan T och T\xc2\xa0+\xc2\xa01 \xc3\xa4r k\xc3\xa4nt vara O(log(T)), s\xc3\xa5 Lindel\xc3\xb6fhypotesen verkar s\xc3\xa4ga bara aningen mer \xc3\xa4n vad som redan bevisats, men trots det har alla f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k att bevisa den hittills misslyckats.'