b'\n_START_ARTICLE_\nPer Ohlin (professor)\n_START_PARAGRAPH_\nPer Johan Magnus Ohlin, f\xc3\xb6dd den 26 juli 1910 i Hammerdal, J\xc3\xa4mtland, d\xc3\xb6d den 8 februari 1974 i Uppsala, var en svensk professor i fysik. Han blev allm\xc3\xa4nt k\xc3\xa4nd genom medverkan i fr\xc3\xa5geprogram i radio.\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nOhlin var son till en provinsiall\xc3\xa4kare och tog studentexamen 1928 i V\xc3\xa4ster\xc3\xa5s. Han fortsatte d\xc3\xa4refter studierna vid Uppsala universitet d\xc3\xa4r han tog en fil.kand-examen 1931. Han var \xc3\xa5ren 1934-41 amanuens vid universitetets fysiska institution d\xc3\xa4r han det senare \xc3\xa5ret disputerade f\xc3\xb6r sin doktorsexamen och blev docent i fysik._NEWLINE_I sin akademiska karri\xc3\xa4r fortsatte han sedan som forskare p\xc3\xa5 deltid vid Svenska nationalkommissionen f\xc3\xb6r fysik parallellt med en tj\xc3\xa4nst som tillf\xc3\xb6rordnad laborator i experimentell fysik vid universitetet fram till 1948 d\xc3\xa5 han tilltr\xc3\xa4dde en tj\xc3\xa4nst som professor i fysik. Han blev d\xc3\xa5 ocks\xc3\xa5 vice ordf\xc3\xb6rande i Svenska fysikersamfundet och var senare ledamot Statens r\xc3\xa5d f\xc3\xb6r atomforskning 1965-71.\n_START_SECTION_\nForskning\n_START_PARAGRAPH_\nOhlins forskning g\xc3\xa4llde fr\xc3\xa4mst problem inom r\xc3\xb6ntgen- och plasmafysiken. Han var en skicklig apparatkonstrukt\xc3\xb6r och byggde vanligen sin utrustning p\xc3\xa5 egen hand. Han arbetade med en vakuumspektrometer, med kr\xc3\xb6kt kristall som gitter och Geiger-M\xc3\xbcllerr\xc3\xa4knare._NEWLINE_0hlins arbete blev internationellt uppm\xc3\xa4rksammat. Isokromatupptagning och dess finstrukturproblem fortsatte att v\xc3\xa4cka hans intresse, och han \xc3\xa5terkom med nya unders\xc3\xb6kningar \xc3\xa4ven sedan andra grenar av fysiken alltmer tagit \xc3\xb6verhand. Efter professorsutn\xc3\xa4mningen arbetade han tillsammans med Olof Beckman, sedermera professorskollega p\xc3\xa5 institutionen, p\xc3\xa5 uppbyggnaden av en van de Graaff-generator f\xc3\xb6r 800 kV. Avsikten var att studera de tyngre elementens r\xc3\xb6ntgenspektra. Under ett tiotal \xc3\xa5r kom generatorn att anv\xc3\xa4ndas av olika medarbetare f\xc3\xb6r s\xc3\xa5v\xc3\xa4l r\xc3\xb6ntgenspektroskopiska som k\xc3\xa4rnfysikaliska unders\xc3\xb6kningar._NEWLINE_Ohlin medverkade ocks\xc3\xa5 i fusionsexperiment i Uppsala som fr\xc3\xa4mst syftade till att unders\xc3\xb6ka stabilitetsf\xc3\xb6rh\xc3\xa5llanden vid olika typer av urladdningar. Forskningsresultaten redovisades vid plasmafysikkonferenserna i Venedig 1957 och Uppsala 1959 samt vid FN-konferensen om atomenergins fredliga anv\xc3\xa4ndning i Gen\xc3\xa8ve 1958. Med erfarenheter fr\xc3\xa5n fusionstekniken inspirerades han till att unders\xc3\xb6ka f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndringar i r\xc3\xb6ntgenspektra vid h\xc3\xb6genergetiska urladdningar. F\xc3\xb6r \xc3\xa4ndam\xc3\xa5let konstruerade han s\xc3\xa5 kallade blixtr\xc3\xb6ntgenr\xc3\xb6r f\xc3\xb6r urladdningar upp till megaamp\xc3\xa9reomr\xc3\xa5det._NEWLINE_Privat var Ohlin en skicklig popul\xc3\xa4rvetenskaplig skribent, vilket framg\xc3\xa5r av hans m\xc3\xa5nga artiklar i dagspressen i \xc3\xa4mnen som l\xc3\xa5g hans sakkunskap n\xc3\xa4ra. Tillsammans med Anna Beckman skrev han ett uppm\xc3\xa4rksammat st\xc3\xb6rre arbete om forskning och undervisning i fysik vid Uppsala universitet under 500 \xc3\xa5r.'