b'\n_START_ARTICLE_\nApperts tetraka\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nApperts tetraka \xc3\xa4r en relativt liten och marklevande timalialiknande f\xc3\xa5gel. Ovansidan \xc3\xa4r gr\xc3\xb6naktig med m\xc3\xb6rkare vingpennor och stj\xc3\xa4rt. H\xc3\xa4tta, nacke och bakre delen av \xc3\xb6ront\xc3\xa4ckarna \xc3\xa4r gr\xc3\xa5aktiga och ovanf\xc3\xb6r \xc3\xb6gat syns ett vitaktigt \xc3\xb6gonbrynsstreck. \xc3\x84ven strupen \xc3\xa4r vitaktig, liksom nedre delen av buken och undre stj\xc3\xa4rtt\xc3\xa4ckarna, medan br\xc3\xb6stet och \xc3\xb6vre delen av buken \xc3\xa4r anstrykt persikof\xc3\xa4rgad. N\xc3\xa4bben \xc3\xa4r blekrosa, benen gr\xc3\xa5rosa. Skiljer sig fr\xc3\xa5n vanliga arten l\xc3\xa5ngn\xc3\xa4bbad madagaskars\xc3\xa5ngare (Bernieria madagascariensis) genom sin mindre storlek, det gr\xc3\xa5 guvudet, vit strupe samt smalare och kortare n\xc3\xa4bb.\n_START_SECTION_\nUtbredning\n_START_PARAGRAPH_\nArten \xc3\xa5terfinns enbart p\xc3\xa5 sydv\xc3\xa4stra Madagaskar, i skogarna Zombitse och Vohibasia, men \xc3\xa4ven i Analavelona Classified Forest och spikskog vid Salary Bay. Den behandlas som monotypisk, det vill s\xc3\xa4ga att den inte delas in i n\xc3\xa5gra underarter.\n_START_SECTION_\nFamiljetillh\xc3\xb6righet\n_START_PARAGRAPH_\nTetrakorna i Xanthomixis har traditionellt betraktats som bulbyler (Pycnonotidae) och till och med inkluderats i bulbylsl\xc3\xa4ktet Phyllastrephus. DNA-studier visar dock att de tillh\xc3\xb6r en grupp f\xc3\xa5glar som enbart f\xc3\xb6rekommer p\xc3\xa5 Madagaskar och som numera urskiljs som en egen familj, Bernieridae. Apperts tetraka \xc3\xa4r systerart till gr\xc3\xa5kronad tetraka (X. cinereiceps).\n_START_SECTION_\nLevnadss\xc3\xa4tt\n_START_PARAGRAPH_\nApperts tetraka ses i familjegrupper om tv\xc3\xa5 till \xc3\xa5tta f\xc3\xa5glar, ibland tillsammans med l\xc3\xa5ngn\xc3\xa4bbad madagaskars\xc3\xa5ngare (Bernieria madagascariensis). I Zombitse-Vohibasia \xc3\xa5terfinns den i ost\xc3\xb6rd torr l\xc3\xb6vskog mellan 600 och 800 meters h\xc3\xb6jd. Analavelona d\xc3\xa4remot utg\xc3\xb6rs av isolerad st\xc3\xa4dsegr\xc3\xb6n p\xc3\xa5 1.300 meters h\xc3\xb6jd. Observationer vid Salary Bay 2009 i l\xc3\xa5gl\xc3\xa4nt torr kustmilj\xc3\xb6 tyder p\xc3\xa5 antingen att arten tolererar fler naturtyper \xc3\xa4n man tidigare trott eller att observationerna utg\xc3\xb6r individer som flyttat fr\xc3\xa5n sitt h\xc3\xa4ckningsomr\xc3\xa5de. Arten lever av sm\xc3\xa5 ryggradsl\xc3\xb6sa djur som den plocar fr\xc3\xa5n l\xc3\xb6vverk och grenar p\xc3\xa5 l\xc3\xa5ga buskar och fr\xc3\xa5n marken.\n_START_SECTION_\nStatus och hot\n_START_PARAGRAPH_\nArten har ett mycket begr\xc3\xa4nsat utbredningsomr\xc3\xa5de d\xc3\xa4r den endast \xc3\xa4r k\xc3\xa4nd fr\xc3\xa5n fyra olika skogsomr\xc3\xa5den.  V\xc3\xa4rldspopulationen uppskattas till mellan 600 och 1.700 vuxna individer och tros vara stabil n\xc3\xa4r skogsavverkning avstannat i nationalparken Zombitse-Vohibasia. Internationella naturv\xc3\xa5rdsunionen IUCN kategoriserar den d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r som s\xc3\xa5rbar (VU), men noterar att om den \xc3\xa4ven visar sig minska i antal kommer den uppgraderas till starkt hotad. Det \xc3\xa4r dock m\xc3\xb6jligt att den \xc3\xa4r mer utbredd \xc3\xa4n vad som \xc3\xa4r k\xc3\xa4nt i dagsl\xc3\xa4get.\n_START_SECTION_\nNamn\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xa5gelns svenska och vetenskapliga namn \xc3\xa4r en hyllning till den schweiziske mission\xc3\xa4ren, naturforskaren och palaeontologen Otto Appert (1930-2012).'