b'\n_START_ARTICLE_\nErnst Raupach\n_START_PARAGRAPH_\nErnst Benjamin Salomo Raupach, f\xc3\xb6dd den 21 maj 1784 i Straupitz, n\xc3\xa4ra Liegnitz i Schlesien, d\xc3\xb6d den 18 mars 1852 i Berlin, var en tysk teaterf\xc3\xb6rfattare. Han var gift med sk\xc3\xa5despelerskan och f\xc3\xb6rfattarinnan Pauline Raupach._NEWLINE_Raupach fick anst\xc3\xa4llning som informator 1804 i Sankt Petersburg och 1817 blev han professor i v\xc3\xa4rldshistoria vid universitetet i staden. Han tvingades dock 1823 att beg\xc3\xa4ra avsked p\xc3\xa5 grund av intriger, varefter han bosatte sig i Berlin d\xc3\xa4r han regelbundet f\xc3\xb6rs\xc3\xa5g hovteatern med alster. I politiken hyllade han absolutistiska \xc3\xa5sikter. Han var under hela sin uppfostran en utpr\xc3\xa4glad f\xc3\xb6rst\xc3\xa5ndsm\xc3\xa4nniska, vilket visade sig i hans verk genom brist p\xc3\xa5 fantasi och medk\xc3\xa4nsla. _NEWLINE_I syfte att \xc3\xa5stadkomma ettnationellt utbildningsmedel behandlade han (1825-1832) regent\xc3\xa4tten Hohenstaufens historia i en serie p\xc3\xa5 15 dramer, som tillkom genom en dialogisering av Friedrich von Raumers historieverk. Raupachs teori var att dramatikern inte fick f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndra eller l\xc3\xa4gga till n\xc3\xa5got till historien, vars inneh\xc3\xa5ll han ans\xc3\xa5g inneh\xc3\xb6ll sanningen som inte fick f\xc3\xb6rvanskas. Dramerna var, med n\xc3\xa5gra f\xc3\xa5 undantag, enformiga, utan poetiska inslag och bred jambdeklamation._NEWLINE_Raupach anv\xc3\xa4nde \xc3\xa4ven Cromwell och Mirabeau som hj\xc3\xa4ltar i historiska dramer. Han skrev \xc3\xa4ven sk\xc3\xa5despel, som syftade till en l\xc3\xb6sning av n\xc3\xa5gon etisk eller social fr\xc3\xa5ga, som till exempel Isidor und Olga (1825), samt en m\xc3\xa4ngd lustspel, d\xc3\xa4ribland Lasst die Todten ruhen (1825, Det levande sp\xc3\xb6ket), den poetiska komedin Die Schule des Lebens (1835, Lifvets skola), Die Schleichh\xc3\xa4ndler (1828, Smyghandlarna) och Der Zeitgeist (1830, Tidsandan)._NEWLINE_Raupachs lustspel var s\xc3\xa4kert byggda och ganska roande, men vardagligt plumpa i spr\xc3\xa5k och kvickheter. I styckets medelpunkt satte han g\xc3\xa4rna en kall satiriker, som h\xc3\xb6ll ihop handlingen. I alla Raupachs pj\xc3\xa4ser var karakt\xc3\xa4rsteckningen i h\xc3\xb6g grad schematisk, men den led inte brist p\xc3\xa5 teatralisk effekt. Han f\xc3\xb6rfattade ett \xc3\xa5ttiotal verk. I n\xc3\xa4ra tv\xc3\xa5 \xc3\xa5rtionden beh\xc3\xa4rskade han Tysklands sk\xc3\xa5debanor, men gl\xc3\xb6mdes d\xc3\xa4refter hastigt bort. Raupachs Dramatische Werke utgavs i tillsammans 20 band 1829-43.'