b'\n_START_ARTICLE_\nTheta Hydrae\n_START_SECTION_\nEgenskaper\n_START_PARAGRAPH_\nPrim\xc3\xa4rstj\xc3\xa4rnan Theta Hydrae A \xc3\xa4r en bl\xc3\xa5 till vit stj\xc3\xa4rna i huvudserien av spektralklass B9.5 V och kan vara en Lambda Bootis-stj\xc3\xa4rna, vilket anger att den visar en underskott av j\xc3\xa4rn i dess spektrum. Den har emellertid ocks\xc3\xa5 underskott p\xc3\xa5 syre, vilket \xc3\xa4r en egenskap som inte delas av andra Lambda Bootis-stj\xc3\xa4rnor och kan ist\xc3\xa4llet vara en ovanlig typ B-stj\xc3\xa4rna. Den har en massa som \xc3\xa4r ca 2,5 g\xc3\xa5nger st\xc3\xb6rre \xc3\xa4n solens massa, en radie som \xc3\xa4r ca 1,6 g\xc3\xa5nger st\xc3\xb6rre \xc3\xa4n solens och uts\xc3\xa4nder fr\xc3\xa5n dess fotosf\xc3\xa4r ca 52 g\xc3\xa5nger mera energi \xc3\xa4n solen vid en effektiv temperatur av ca 10\xc2\xa0100 K. _NEWLINE_Theta Hydrae har en f\xc3\xb6ljeslagare av magnitud 9,9 bel\xc3\xa4gen med en vinkelseparation p\xc3\xa5 29 b\xc3\xa5gsekunder. \xc3\x85r 1998 uppt\xc3\xa4cktes en omkretsande vit dv\xc3\xa4rgstj\xc3\xa4rna genom observation av dess r\xc3\xb6ntgenstr\xc3\xa5lning. Denna degenererade stj\xc3\xa4rna m\xc3\xa5ste ha utvecklats fr\xc3\xa5n en f\xc3\xb6reg\xc3\xa5ngare som en g\xc3\xa5ng var st\xc3\xb6rre \xc3\xa4n den nuvarande prim\xc3\xa4rstj\xc3\xa4rnan. Burleigh och Barstow (1999) angav en ber\xc3\xa4knad massa till 0,68 g\xc3\xa5nger solens massa, medan Holberg et al. (2013) satte den s\xc3\xa5 h\xc3\xb6gt som 1,21 g\xc3\xa5nger solens massa. Det senare skulle placera den bortom den teoretiska \xc3\xb6vre gr\xc3\xa4nsen f\xc3\xb6r rester i form av en vit dv\xc3\xa4rg av typiska ensamma stj\xc3\xa4rnor som inte genomg\xc3\xa5tt en sammanslagning eller massf\xc3\xb6rlust.'