b'\n_START_ARTICLE_\nDubbelstj\xc3\xa4rna\n_START_SECTION_\nUppt\xc3\xa4cktshistoria\n_START_PARAGRAPH_\nTermen "dubbelstj\xc3\xa4rna" anv\xc3\xa4ndes f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen av William Herschel \xc3\xa5r 1802. Med teleskop kunde man uppt\xc3\xa4cka m\xc3\xa5nga fler dubbelstj\xc3\xa4rnor \xc3\xa4n vad som tidigare varit m\xc3\xb6jligt. \xc3\x85r 1780 hade Herschel m\xc3\xa4tt upp avst\xc3\xa5ndet mellan stj\xc3\xa4rnorna och deras plats f\xc3\xb6r \xc3\xb6ver 700 par stj\xc3\xa4rnor. Under den tid han observerade uppt\xc3\xa4ckte han att 50 av dessa 700 hade \xc3\xa4ndrat l\xc3\xa4ge.\n_START_SECTION_\nVisuell dubbelstj\xc3\xa4rna\n_START_PARAGRAPH_\nEnligt en klassisk uppdelning \xc3\xa4r en visuell dubbelstj\xc3\xa4rna ett stj\xc3\xa4rnpar vars tv\xc3\xa5 komponenter kan urskiljas var f\xc3\xb6r sig genom teleskop. Vid verklig visuell observation genom jordatmosf\xc3\xa4ren motsvarar detta grovt en separation st\xc3\xb6rre \xc3\xa4n 0,1 b\xc3\xa5gsekunder f\xc3\xb6r ett par med ungef\xc3\xa4r lika ljusstarka komponenter. Eftersom \xc3\xa4ven denna undre gr\xc3\xa4ns p\xc3\xa5 10 parsek motsvarar 1 AU, medan det 1000 pc bort ger en verklig separation p\xc3\xa5 100 AU \xc3\xa4r det klart att visuella par (som kan ha separationer p\xc3\xa5 flera b\xc3\xa5gsekunder) i allm\xc3\xa4nhet har mycket l\xc3\xa5nga perioder. I de flesta fall kommer stj\xc3\xa4rnorna i visuella par att kunna utvecklas till j\xc3\xa4ttestj\xc3\xa4rnor utan att p\xc3\xa5verka varandra. Visuella dubbelstj\xc3\xa4rnor \xc3\xa4r mycket vanliga eftersom f\xc3\xb6rdelningen \xc3\xb6ver (log) fysisk separation \xc3\xa4r ganska j\xc3\xa4mn ut till tiotusentals AU.\n_START_SECTION_\nAstrometrisk dubbelstj\xc3\xa4rna\n_START_PARAGRAPH_\nEn astrometrisk dubbelstj\xc3\xa4rna \xc3\xa4r en dubbelstj\xc3\xa4rna vars duplicitet framg\xc3\xa5r av dess icke-linj\xc3\xa4ra egenr\xc3\xb6relse. Stj\xc3\xa4rnan ser ut som en vanlig enkel stj\xc3\xa4rna, men genom astrometriska observationer finner man att egenr\xc3\xb6relsen kan delas upp i en vanlig linj\xc3\xa4r del plus en del som kan tolkas som elliptisk banr\xc3\xb6relse. Storleken av fotocentrums ellipsbana beror p\xc3\xa5 systemets verkliga storlek samt stj\xc3\xa4rnornas olika ljusstyrkor. Tv\xc3\xa5 identiska stj\xc3\xa4rnor ger ett or\xc3\xb6rligt fotocentrum, medan en helt dominerande komponent ger ett fotocentrum som r\xc3\xb6r sig som denna dominerande komponent i f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande till systemets tyngdpunkt. Ett exempel p\xc3\xa5 det senare fallet \xc3\xa4r Sirius som var k\xc3\xa4nd som astrometrisk dubbelstj\xc3\xa4rna innan den vita dv\xc3\xa4rgkomponenten uppt\xc3\xa4cktes visuellt. \xc3\x84ven exoplaneter kan uppt\xc3\xa4ckas astrometriskt p\xc3\xa5 samma s\xc3\xa4tt men precisionen som kr\xc3\xa4vs \xc3\xa4r extrem.'