b'\n_START_ARTICLE_\nPuritanerna (opera)\n_START_PARAGRAPH_\nPuritanerna (italienska: I puritani di Scozia, eller endast I puritani) \xc3\xa4r en opera i fyra akter av Vincenzo Bellini. Librettot av Carlo Peopoli bygger p\xc3\xa5 ett drama T\xc3\xaates Rondes et Cavaliers av Jacques-Ars\xc3\xa8ne Ancelot och Joseph Xavier Boniface Saintine, i sin tur efter Walter Scotts Old Morality.\n_START_SECTION_\nBakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 v\xc3\xa5ren 1833 l\xc3\xa4mnade Bellini Italien. Han begav sig f\xc3\xb6rst till London d\xc3\xa4r tre av hans operor i april uppf\xc3\xb6rdes med stor framg\xc3\xa5ng. I augusti reste han vidare till Paris. Under 1830-talet, tiden mellan Julirevolutionen 1830 och Februarirevolutionen 1848, upplevde den franska huvudstaden ett kraftfullt konstn\xc3\xa4rligt uppsving. I de rika emigranternas praktfulla salonger och i den upp\xc3\xa5tstr\xc3\xa4vande och sensationslystna borgarklassens hem beundrades och hyllades virtuoser som Paganini, Liszt och Chopin, inte bara f\xc3\xb6r deras musikaliska skicklighet utan \xc3\xa4ven f\xc3\xb6r deras romantiska konstn\xc3\xa4rsattityd. Prinsessan Christina Belgioioso, som Bellini redan k\xc3\xa4nde fr\xc3\xa5n sin tid i Milano, presenterade i sin salong tons\xc3\xa4ttaren f\xc3\xb6r bland andra Heinrich Heine (som i sin novell Florentinska n\xc3\xa4tter ger en tr\xc3\xa4ffande men kanske n\xc3\xa5got smickrande beskrivning av Bellini), och blev bekant med Chopin, Ferdinand Hiller och Ferdinando Pa\xc3\xabr. Viktigare blev dock st\xc3\xb6der fr\xc3\xa5n Rossini, som vid den h\xc3\xa4r tiden visserligen hade slutat att komponera operor, men som \xc3\xa4ven i forts\xc3\xa4ttningen f\xc3\xb6rblev en framst\xc3\xa5ende personlighet i det parisiska musiklivet. Den storsinte Rossini, som alltid var villig att ge yngre kolleger en hj\xc3\xa4lpande hand, ordnade s\xc3\xa5 att Bellini fick i uppdrag att skriva en opera f\xc3\xb6r det italienska operas\xc3\xa4llskapet Com\xc3\xa9die-Italienne._NEWLINE_Vid sidan om Acad\xc3\xa9mie Royale, d\xc3\xa4r man spelade Grand op\xc3\xa9ra s\xc3\xa5som Rossinis Wilhelm Tell eller Meyerbeers Robert le Diable, och Op\xc3\xa9ra-Comique, d\xc3\xa4r man bj\xc3\xb6d p\xc3\xa5 romantiska och \xc3\xa4ventyrliga verka av Adolphe Adam eller Boieldieu, kunde Com\xc3\xa9die-Italienne erbjuda musikaliska godbitar ur den italienska repertoaren framf\xc3\xb6rda av tidens mest ber\xc3\xb6mda italienska s\xc3\xa5ngare. De h\xc3\xb6ga f\xc3\xb6rv\xc3\xa4ntningarna sporrade den \xc3\xa4ven annars anspr\xc3\xa5ksfulle Bellini. Han r\xc3\xa5dfr\xc3\xa5gade Rossini betr\xc3\xa4ffande orkestreringen och finslipade libretto och musik in i det sista. Vid uruppf\xc3\xb6randet 24 januari 1835 m\xc3\xb6ttes Bellini inte bara av publikens jubel, utan lovordades \xc3\xa4ven av sina tons\xc3\xa4ttarkolleger. Genom fint melodiarbete i solopartier och kvartetter blev det fr\xc3\xa5n b\xc3\xb6rjan en stor publiksucc\xc3\xa9 och operan ing\xc3\xa5r fortfarande i repertoaren hos flera operahus. Den svenska premi\xc3\xa4ren \xc3\xa4gde rum p\xc3\xa5 Stockholmsoperan den 7 april 1851.\n_START_SECTION_\nOperans tv\xc3\xa5 versioner\n_START_PARAGRAPH_\nDe italienska operakomposit\xc3\xb6rerna v\xc3\xa4lkomnade under den h\xc3\xa4r tiden engelska \xc3\xa4mnen, till exempel Rossini med Elisabetta, regina d\'Inghilterra och Donizetti med Anna Bolena. Talrika libretton byggde p\xc3\xa5 romaner av sir Walter Scott, som \xc3\xa4ven var upphovsman till den teaterpj\xc3\xa4s som ligger till grund f\xc3\xb6r Puritanerna. Bellini arbetade parallellt med tv\xc3\xa5 versioner av operan. Den ena var avsedd f\xc3\xb6r Paris, medan den andra var t\xc3\xa4nkt f\xc3\xb6r Neapel. I den senare var de enskilda partierna anpassade f\xc3\xb6r andra s\xc3\xa5ngarstj\xc3\xa4rnor, vilket f\xc3\xb6ranledde Bellini att g\xc3\xb6ra talrika \xc3\xa4ndringar i s\xc3\xa5ngst\xc3\xa4mman. Den franska operastilen med dess f\xc3\xb6rk\xc3\xa4rlek f\xc3\xb6r stora tabl\xc3\xa5er och dekorativt illustrerade scener, d\xc3\xa4r orkesterns klangf\xc3\xa4rg spelade en betydligt viktigare roll \xc3\xa4n i Italien, ut\xc3\xb6vade ett stort inflytande p\xc3\xa5 musiken till Puritanerna. Men det \xc3\xa4r inte bara den f\xc3\xa4rgstarka orkestreringen, som s\xc3\xb6rjer f\xc3\xb6r s\xc3\xa5v\xc3\xa4l den heroiska st\xc3\xa4mningen som naturskildringarna (soluppg\xc3\xa5ngen i operans b\xc3\xb6rjan, ov\xc3\xa4dersscenen i b\xc3\xb6rjan av tredje akten), som visar hur k\xc3\xa4nslig Bellini var inf\xc3\xb6r den franska smaken, utan \xc3\xa4ven den modebetonade danskarakt\xc3\xa4r som operan fick vid uruppf\xc3\xb6randet i Paris. N\xc3\xa4r Elvira g\xc3\xb6r entr\xc3\xa9 som lycklig brud, gestaltar Bellini detta som en polon\xc3\xa4s och Giorgios v\xc3\xa4djan om medlidande, arian "Se tra il buio un fantasma vedra", \xc3\xa4r skriven i valstakt._NEWLINE_Just andra aktens final visar med vilken inspiration och kompositionsm\xc3\xa4ssig omsorg Bellini tecknade sina rollgestalter. Ist\xc3\xa4llet f\xc3\xb6r med den romantiska operans sedvanliga stora ensemblefinal avslutar Bellini andra akten med Riccardos och Giorgios tredelade duett. Den v\xc3\xa4djande F-dur-delen \xc3\xb6verg\xc3\xa5r i den d\xc3\xa4mpade och sp\xc3\xa4nningsfyllda f-moll-delen: Giorgio g\xc3\xb6r klart f\xc3\xb6r Riccardo att Elvira inte kommer att \xc3\xb6verleva Arturos d\xc3\xb6d och att hennes d\xc3\xb6d kommer att tynga hans samvete. Riccardo kan inte motst\xc3\xa5 den k\xc3\xa4nslosamma, Chopinliknande melodin: R\xc3\xb6rd till t\xc3\xa5rar \xc3\xa4r han beredd att ge upp tanken p\xc3\xa5 h\xc3\xa4mnd.\n_START_SECTION_\nH\xc3\xb6ga F\n_START_PARAGRAPH_\nTenorer sjunger en oktav l\xc3\xa4gre \xc3\xa4n vad noterna anger._NEWLINE_I akt 3 f\xc3\xb6rekommer en ensemblescen (Credeasi, misera) f\xc3\xb6r vilken Bellini l\xc3\xa4t rollgestalten Arturo sjunga h\xc3\xb6ga F4 i tv\xc3\xa5strukna oktaven, tre tonsteg \xc3\xb6ver h\xc3\xb6ga c f\xc3\xb6r tenorer. Tonerna \xc3\xa4r bland de h\xc3\xb6gsta som kr\xc3\xa4vs inom operarepertoaren f\xc3\xb6r tenorer och sjungs vanligtvis i falsett eller nedtransponerade. (Se Exempel 1)\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nOperan utspelar sig n\xc3\xa4ra Plymouth under det engelska inb\xc3\xb6rdeskriget._NEWLINE_Akt I_NEWLINE_I lord Valtons slott f\xc3\xb6rbereder man br\xc3\xb6llopet f\xc3\xb6r lordens dotter Elvira. Hon skulle egentligen ha gift sig med puritanen Riccardo, men hennes farbror, den godhj\xc3\xa4rtade Giorgio har \xc3\xb6vertalat sin broder att l\xc3\xa5ta Elvira gifta sig med sin \xc3\xa4lskade Arturo, som \xc3\xa4r Stuartanh\xc3\xa4ngare. Under festen uppt\xc3\xa4cker Arturo en f\xc3\xa5nge, \xc3\xa4nkan efter den avr\xc3\xa4ttade kung Karl I. Plikten segrar \xc3\xb6ver k\xc3\xa4rleken, och Arturo hj\xc3\xa4lper drottningen att fly. Elvira k\xc3\xa4nner inte till anledningen till att brudgummen har l\xc3\xa4mnat br\xc3\xb6llopsfestligheterna, och mister f\xc3\xb6rst\xc3\xa5ndet ("Qui la voce")._NEWLINE_Akt II_NEWLINE_I slottet s\xc3\xb6rjer man Elviras \xc3\xb6de. Den medk\xc3\xa4nnande Giorgio v\xc3\xa4djar till Riccardo, eftersom han vet att goda underr\xc3\xa4ttelser skulle kunna \xc3\xa5terge Elvira hennes f\xc3\xb6rst\xc3\xa5nd. Riccardo ger p\xc3\xa5 Giorgios beg\xc3\xa4ran upp alla anspr\xc3\xa5k p\xc3\xa5 Elviras hand och vill dra i f\xc3\xa4lt f\xc3\xb6r puritanernas sak._NEWLINE_Akt III_NEWLINE_Arturo d\xc3\xb6ms i sin fr\xc3\xa5nvaro till d\xc3\xb6den, men \xc3\xa5terv\xc3\xa4nder hem. P\xc3\xa5 slottet tr\xc3\xa4ffar han Elvira som av lyckan \xc3\xa5terf\xc3\xa5r f\xc3\xb6rst\xc3\xa5ndet. Men Arturo uppt\xc3\xa4cks och grips. Elviras medvetande f\xc3\xb6rdunklas p\xc3\xa5 nytt. Men i sista stund kommer ett bud om att Oliver Cromwell har besegrat rojalisterna och utf\xc3\xa4rdat amnesti \xc3\xa5t alla och att Arturo ben\xc3\xa5dats. Elvira \xc3\xa5terf\xc3\xa5r p\xc3\xa5 nytt f\xc3\xb6rst\xc3\xa5ndet och de lyckliga tu kan \xc3\xa4ntligen fira br\xc3\xb6llop.'