b'\n_START_ARTICLE_\nDerek Parfit\n_START_SECTION_\nFilosofi\n_START_PARAGRAPH_\nParfits huvudverk Reasons and Persons \xc3\xa4r en bok i fyra delar d\xc3\xa4r varje del bygger p\xc3\xa5 den f\xc3\xb6reg\xc3\xa5ende. Han anser att icke-religi\xc3\xb6s etik \xc3\xa4r ett outvecklat och fruktsamt studie\xc3\xa4mne. M\xc3\xa5let med hans bok \xc3\xa4r att unders\xc3\xb6ka vad vi har sk\xc3\xa4l f\xc3\xb6r att g\xc3\xb6ra och naturen hos dessa sk\xc3\xa4l. Han f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ker att, utan n\xc3\xa5gra externa antaganden om moralens natur (som R.M. Hare) eller med h\xc3\xa4nvisning till intuitioner (som Henry Sidgwick), reda ut hur starka olika teorier om handlande \xc3\xa4r. Han unders\xc3\xb6ker i huvudsak de tre teorier som enligt honom \xc3\xa4r de starkaste eller mest betydelsefulla, n\xc3\xa4mligen sj\xc3\xa4lvintresseteorin (S), konsekventialismen (C) och "common sense-moralen" (M). S skiljer sig fr\xc3\xa5n C och M i den meningen att det \xc3\xa4r en teori om rationalitet och inte om moral, men den ger i likhet med de andra teorierna riktlinjer om hur man b\xc3\xb6r leva.\n_START_SECTION_\nSj\xc3\xa4lvmotverkande teorier\n_START_PARAGRAPH_\nDet som karakt\xc3\xa4riserar Parfits tillv\xc3\xa4gag\xc3\xa5ngss\xc3\xa4tt i den f\xc3\xb6rsta delen av boken \xc3\xa4r att han unders\xc3\xb6ker teorierna p\xc3\xa5 deras egna villkor. Om man kan visa p\xc3\xa5 att en teori \xc3\xa4r "sj\xc3\xa4lvmotverkande", det vill s\xc3\xa4ga att den s\xc3\xa4ger emot sig sj\xc3\xa4lv, s\xc3\xa5 kan man avf\xc3\xa4rda den utan externa antaganden. Parfit skiljer mellan varje teoris formella och substantiella m\xc3\xa5l. I fallet med S \xc3\xa4r det formella m\xc3\xa5let att man ska agera s\xc3\xa5 rationellt som m\xc3\xb6jligt. Enligt S inneb\xc3\xa4r detta att man ska str\xc3\xa4va efter att ens eget liv g\xc3\xa5r s\xc3\xa5 bra som m\xc3\xb6jligt. Huruvida det \xc3\xa4r tillfredsst\xc3\xa4llelse av preferenser, uppfyllande av objektiva m\xc3\xa5l eller endast njutning som konstituerar det som \xc3\xa4r bra f\xc3\xb6r en sj\xc3\xa4lv \xc3\xa4r en \xc3\xb6ppen fr\xc3\xa5ga. Att ens eget liv ska g\xc3\xa5 s\xc3\xa5 bra som m\xc3\xb6jligt f\xc3\xb6r en sj\xc3\xa4lv \xc3\xa4r det substantiella m\xc3\xa5let. Eftersom det kan finnas situationer d\xc3\xa4r man har en stark vilja att v\xc3\xa4lja ett alternativ som inte g\xc3\xb6r att ens eget liv g\xc3\xa5r b\xc3\xa4ttre (om man exempelvis har en stark preferens f\xc3\xb6r att ens n\xc3\xa4ra ska ha det s\xc3\xa5 bra som m\xc3\xb6jligt) s\xc3\xa5 kan man modifiera S genom att s\xc3\xa4ga att den mest rationella dispositionen \xc3\xa4r att aldrig vara sj\xc3\xa4lvf\xc3\xb6rnekande, det vill s\xc3\xa4ga att aldrig handla s\xc3\xa5 att ens liv g\xc3\xa5r s\xc3\xa4mre.\n_START_SECTION_\nRationalitet och tid\n_START_PARAGRAPH_\nEftersom S kr\xc3\xa4ver att vi alltid st\xc3\xa4ller egenintresset i f\xc3\xb6rsta hand och s\xc3\xa4ger till oss att f\xc3\xb6rs\xc3\xa4kra oss om att hela v\xc3\xa5rt liv g\xc3\xa5r s\xc3\xa5 bra som m\xc3\xb6jligt s\xc3\xa5 g\xc3\xb6r S tidsligt neutrala anspr\xc3\xa5k. F\xc3\xb6ljaktligen \xc3\xa4r det irrationellt av oss att agera p\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt som vi senare \xc3\xa5ngrar. Men Parfit menar att detta \xc3\xa4r en oh\xc3\xa5llbar position. Total relativism skulle inneb\xc3\xa4ra att man endast tar h\xc3\xa4nsyn till sina egna intressen just nu. Fullst\xc3\xa4ndigt neutralitet skulle \xc3\xa5 andra sidan inneb\xc3\xa4ra att man tar h\xc3\xa4nsyn till allas intressen under alla olika tidpunkter. S tycks d\xc3\xa5 vara en hybridteori som f\xc3\xb6respr\xc3\xa5kar relativism vad g\xc3\xa4ller personer men neutralitet vad g\xc3\xa4ller tid. Detta \xc3\xa4r enligt Parfit problematiskt.\n_START_SECTION_\nPersonlig identitet\n_START_PARAGRAPH_\nI del tre av boken diskuterar Parfit personlig identitet, det vill s\xc3\xa4ga vad, om n\xc3\xa5got, som g\xc3\xb6r att en person \xc3\xa4r just den personen och vad som g\xc3\xb6r att personen f\xc3\xb6rblir samma person \xc3\xb6ver tid. En annan viktig n\xc3\xa4rsl\xc3\xa4ktad fr\xc3\xa5ga \xc3\xa4r vad som spelar roll. \xc3\x84r det personlig identitet som spelar roll, eller \xc3\xa4r det n\xc3\xa5gonting annat? Han kommer fram till ett reduktionistiskt svar p\xc3\xa5 fr\xc3\xa5gan om personlig identitet. Personlig identitet ligger inte i n\xc3\xa5got faktum bortom v\xc3\xa5ra psykologiska och fysiska egenskaper; det \xc3\xa4r sv\xc3\xa5rt att f\xc3\xb6rsvara intuitioner i den fr\xc3\xa5gan eftersom de tycks st\xc3\xb6dja n\xc3\xa5gon form av icke-reduktionism. Personlig identitet b\xc3\xb6r reduceras till psykologisk kontinuitet p\xc3\xa5 s\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt att det som g\xc3\xb6r att jag \xc3\xa4r samma person som jag var ig\xc3\xa5r \xc3\xa4r att det finns starka psykologiska kopplingar mellan ig\xc3\xa5r-jag och idag-jag._NEWLINE_Men Parfit menar att fr\xc3\xa5gan om personlig identitet egentligen \xc3\xa4r ganska oviktig f\xc3\xb6r oss. Det som spelar roll \xc3\xa4r vilka intressen som finns, inte vilka som har dem.\n_START_SECTION_\nPopulationsetik\n_START_PARAGRAPH_\nI den sista delen av sin bok diskuterar Parfit olika populationsetiska fr\xc3\xa5gor. Han tar upp olika dilemman, som "the non-identity problem", "motbjudande slutsatsen" och "the mere addition paradox", och f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ker besvara dem.\n_START_SECTION_\nMetaetik\n_START_PARAGRAPH_\nI Parfits senaste bok On What Matters argumenterar han f\xc3\xb6r att det finns moraliska sanningar. Vidare menar han att dessa sanningar \xc3\xa4r icke-naturliga egenskaper som vi kan f\xc3\xa5 kunskap om genom att resonera.'