b'\n_START_ARTICLE_\nMax von Gallwitz\n_START_PARAGRAPH_\nMax Karl Wilhelm von Gallwitz, f\xc3\xb6re 1913 Gallwitz, f\xc3\xb6dd 2 maj 1852 i Breslau, d\xc3\xb6d 18 april 1937 i Neapel, var en tysk milit\xc3\xa4r._NEWLINE_Gallwitz blev officer vid artilleriet 1872, \xc3\xb6verste och regementschef 1899. \xc3\x85r 1906 blev han generall\xc3\xb6jtnant och infanterif\xc3\xb6rdelningschef, general vid artilleriet och inspekt\xc3\xb6r f\xc3\xb6r f\xc3\xa4ltartilleriet blev han 1911 och adlades 1913. Vid f\xc3\xb6rsta v\xc3\xa4rldskrigets utbrott blev Gallwitz chef f\xc3\xb6r Gardesreservk\xc3\xa5ren och intog med denna Namur 24-28 augusti 1914, f\xc3\xb6rflyttades i februari 1915 till \xc3\xb6stfronten som chef f\xc3\xb6r arm\xc3\xa9gruppen G. Han var d\xc3\xa4refter chef f\xc3\xb6r 12:e arm\xc3\xa9n och deltog senare som chef f\xc3\xb6r 11:e arm\xc3\xa9n i serbiska f\xc3\xa4ltt\xc3\xa5get och f\xc3\xb6rflyttades i juli 1916 tillbaka till v\xc3\xa4stfronten som chef f\xc3\xb6r 2:a arm\xc3\xa9n och en arm\xc3\xa9grupp vid Somme. I december 1916 fick Gallwitz bef\xc3\xa4let \xc3\xb6ver 5:e arm\xc3\xa9n vid Verdun och i september 1918 \xc3\xb6ver en arm\xc3\xa9grupp i Lothringen. Senare samma \xc3\xa5r erh\xc3\xb6ll han avsked. 1920-24 var Gallwitz ledamot av tyska riksdagen f\xc3\xb6r det tysknationella folkpartiet. Gallwitz utgav Meine F\xc3\xbchrert\xc3\xa4tigkeit im Weltkrieg 1914-16 (1929) och Erleben im Westen 1916-18 (1932)._NEWLINE_Han dog under resa i Italien.'