b'\n_START_ARTICLE_\nGustaf Lithou\n_START_PARAGRAPH_\nGustaf Lithou, f\xc3\xb6dd den 25 mars 1692 i Limingo, \xc3\x96sterbottens l\xc3\xa4n, d\xc3\xb6d den 21 december 1753 i Stockholm, var en svensk skald._NEWLINE_Lithou fick studera i Uppsala, d\xc3\xa4r han \xc3\xa4gnade sig f\xc3\xb6retr\xc3\xa4desvis \xc3\xa5t den latinska verskonsten i den tidens smak, det vill s\xc3\xa4ga som efterbildare av Lucanus, Statius, Claudianus och andra senromerska skalder. (Han beskylldes 1738 i Thet swenska nitet f\xc3\xb6r att alltf\xc3\xb6r troget ha imiterat holl\xc3\xa4ndaren Barlaeus.) Sedermera ingick han i krigstj\xc3\xa4nst, befordrades till f\xc3\xa4nrik, men tog avsked 1721 med en liten pension. Han erh\xc3\xb6ll 1751 kaptens fullmakt. Sitt stora rykte inom den latinska skaldekonsten grundlade L. genom sin Panegyris exsequialis \xc3\xb6ver Karl XII, ett l\xc3\xa5ngt historiskt skaldekv\xc3\xa4de p\xc3\xa5 st\xc3\xa5tliga hexametrar, om vilket den store latinaren Johan Rosenadler vittnade, att "det kanske i n\xc3\xa5gon m\xc3\xa5n kunde j\xc3\xa4mf\xc3\xb6ras med antikens dikter". Eljest inskr\xc3\xa4nker sig hans diktning till sm\xc3\xa4rre lyck\xc3\xb6nskningar, gravskrifter och i synnerhet b\xc3\xb6neskrifter, de sistn\xc3\xa4mnda riktade till b\xc3\xa5de konung, st\xc3\xa4nder, \xc3\xa4mbetsverk och enskilda. Hans poesier vann uppm\xc3\xa4rksamhet och ber\xc3\xb6mmelse \xc3\xa4ven i Tyskland, och s\xc3\xa5 kunde en f\xc3\xb6rl\xc3\xa4ggare dj\xc3\xa4rvas att 1734 utgiva hans Po\xc3\xa9matum heroico-miscellancorum pars I, vilka av samtida vitterlekare prisades och framh\xc3\xb6lls som utomordentliga m\xc3\xb6nster.'