b'\n_START_ARTICLE_\nChargaffs regler\n_START_PARAGRAPH_\nChargaffs regler \xc3\xa4r tv\xc3\xa5 kvantitativa regler som s\xc3\xa4ger att DNA fr\xc3\xa5n vilken cell som helst av alla organismer b\xc3\xb6r ha f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llandet 1:1 (basparsregeln) av pyrimidin- och purinbaser och mer specifikt, att m\xc3\xa4ngden guanin \xc3\xa4r lika med m\xc3\xa4ngden cytosin och m\xc3\xa4ngden adenin \xc3\xa4r lika med m\xc3\xa4ngden tymin. Detta m\xc3\xb6nster \xc3\xa5terfinns  i b\xc3\xa5da str\xc3\xa4ngarna av DNA. De uppt\xc3\xa4cktes av den \xc3\xb6sterrikiska kemisten Erwin Chargaff.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb6rsta regeln\n_START_PARAGRAPH_\nDen f\xc3\xb6rsta regeln s\xc3\xa4ger att en dubbelstr\xc3\xa4ngad DNA-molekyl har ett globalt procentuell baspar\xc2\xa0:% A =% T och% G =% C. Den rigor\xc3\xb6sa bekr\xc3\xa4ftelsen av regeln utg\xc3\xb6r grunden f\xc3\xb6r Watson-Cricks par i DNA-dubbelspiral modellen\n_START_SECTION_\nAndra regeln\n_START_PARAGRAPH_\nDen andra regeln s\xc3\xa4ger att b\xc3\xa5de %A = %T och %G = %C g\xc3\xa4ller f\xc3\xb6r var och en av de tv\xc3\xa5 DNA-str\xc3\xa4ngarna. Det h\xc3\xa4r beskriver endast en global egenskap hos kompositionen av baser i en enda DNA-str\xc3\xa4ng.\n_START_SECTION_\nBakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nEn DNA molekyl \xc3\xa4r uppbyggd av en l\xc3\xa5ng kedja med 4 baser, A,C,T,G . \xc3\x85r 1950 publicerade Erwin Chargaff en unders\xc3\xb6kning som f\xc3\xb6rklarade f\xc3\xb6ljande: DNA molekyler i v\xc3\xa4rldens alla arter har f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llandet 1:1 av pyrimidin och purin. Lite mer specifikt skall m\xc3\xa4ngden guanin vara samma som m\xc3\xa4ngden cytosin, samma sak g\xc3\xa4ller f\xc3\xb6r adenin och tymin. Det \xc3\xa4r allts\xc3\xa5 definitionen av Chargaffs regel, n\xc3\xa5got som har varit v\xc3\xa4ldigt betydande f\xc3\xb6r att lista ut uppbyggnaden av DNA molekyler._NEWLINE_Den andra regeln s\xc3\xa4ger att det enda som varierar \xc3\xa4r m\xc3\xa4ngden AT och CG par. \xc3\x85r 2006 uppt\xc3\xa4ckte forskare att den andra regeln endast st\xc3\xa4mmer in p\xc3\xa5 fyra av fem dubbelstr\xc3\xa4ngade organismer. Den st\xc3\xa4mmer specifikt in p\xc3\xa5 eukaryota kromosomer, bakteriella kromosomer, dubbelstr\xc3\xa4ngade DNA-virusen samt ark\xc3\xa9erna. Regeln st\xc3\xa4mmer inte in p\xc3\xa5 organella genomer (arvsmassor) som \xc3\xa4r mindre \xc3\xa4n 30 kbp. Regeln st\xc3\xa4mmer inte heller in p\xc3\xa5 DNA molekyler med endast en str\xc3\xa4ng eller n\xc3\xa5gon sorts RNA genom (arvsmassa). Det p\xc3\xa5g\xc3\xa5r forskning kring just det h\xc3\xa4r, men man vet s\xc3\xa4kert att storleken spelar roll._NEWLINE_Regeln i sig har konsekvenser. I de flesta bakteriella arvsmassorna \xc3\xa4r generna ordnade s\xc3\xa5 att 50\xc2\xa0% av den kodande sekvensen ligger p\xc3\xa5 vardera str\xc3\xa4ng. Wac\xc5\x82aw Szybalski visade p\xc3\xa5 1960-talet att \xc3\xb6verstiger puriner antalet pyrimidiner i bakteriofagers kodande sekvenser. Det h\xc3\xa4r har sedermera bekr\xc3\xa4ftats i andra organismer, \xc3\xa4ven om det finns undantag._NEWLINE_Den kombinerade effekten av Chargaffs andra regel och Szyblaskis bevis kan ses i bakteriernas arvsmassa. Man kan se att de kodande sekvenserna inte \xc3\xa4r helt j\xc3\xa4mnt f\xc3\xb6rdelade. Den genetiska koden har 64 kodon av vilka 3 stycken fungerar som stoppkodon. Det finns endast 20 olika aminosyror i proteiner. Obalansen mellan kodonen och aminosyrorna g\xc3\xb6r att flera kodon kan koda f\xc3\xb6r en enda aminosyra._NEWLINE_Ursprunget till avvikelsen i organellerna har f\xc3\xb6reslagits vara p\xc3\xa5 grund av DNA:s replikering. Under replikering av separata DNA-str\xc3\xa4ngar kan cytosin spontant deaminera till adenosin. Det betyder att en aminogrupp tas bort fr\xc3\xa5n cytosinet s\xc3\xa5 att den \xc3\xb6verg\xc3\xa5r till adenosin; C \xc3\xb6verg\xc3\xa5r allts\xc3\xa5 till A. Ju l\xc3\xa4ngre str\xc3\xa4ngarna \xc3\xa4r desto st\xc3\xb6rre chans finns det till deaminering.'