b'\n_START_ARTICLE_\nDiftong\n_START_PARAGRAPH_\nEn diftong \xc3\xa4r en vokal som inrymmer tv\xc3\xa5 olika klangf\xc3\xa4rger. Det kan simpelt f\xc3\xb6rklaras som en glidning mellan tv\xc3\xa5 vokal-ljud i samma stavelse. Ett exempel p\xc3\xa5 detta \xc3\xa4r vokalerna i ordet "paus".  Diftonger f\xc3\xb6rekommer i m\xc3\xa5nga germanska spr\xc3\xa5k, till exempel engelska (house) och tyska (Haus). En diftong som \xc3\xa4r mer framtr\xc3\xa4dande i sin initiala fas kallas fallande (ex. tyskans wein audio\xe2\x80\x89); en diftong som \xc3\xa4r mer framtr\xc3\xa4dande i sin slutfas (ex. spanskans bueno) kallas stigande.\n_START_SECTION_\nDiftonger i Norden\n_START_PARAGRAPH_\nDiftongerna (ai, au, ey) som gemensamt hade funnits i de fornnordiska spr\xc3\xa5ken b\xc3\xb6rjade under 1100-talet att f\xc3\xb6rsvinna i det \xc3\xb6stnordiska spr\xc3\xa5ken (idag svenska och danska). De levde d\xc3\xa4remot till viss del kvar i b\xc3\xa5de gutniskan (som talas p\xc3\xa5 Gotland) och i de v\xc3\xa4stnordiska spr\xc3\xa5ken (idag norska, isl\xc3\xa4ndska och f\xc3\xa4r\xc3\xb6iska). I svenskan f\xc3\xb6rekommer nu diftonger i standardspr\xc3\xa5ket endast sparsamt och oftast i l\xc3\xa5nord som taekwando och scout. I flera dialekter finns d\xc3\xa4remot de ursprungliga diftongerna kvar, som i m\xc3\xa5len i \xc3\x96sterbotten och i de v\xc3\xa4stra delarna av J\xc3\xa4mtland och H\xc3\xa4rjedalen. De \xc3\xa5terfinns dessutom i Lima- och Transtrandm\xc3\xa5let i V\xc3\xa4sterdalarna samt i den bondska som alltj\xc3\xa4mt talas i V\xc3\xa4ster- och Norrbotten. De diftonger som f\xc3\xb6rekommer i sk\xc3\xa5nska och andra sydsvenska dialekter \xc3\xa4r d\xc3\xa4remot av senare datum._NEWLINE_Emellertid beskriver m\xc3\xa5nga lingvister utbredande av nya diftonger i det svenska standardspr\xc3\xa5ket i de omr\xc3\xa5den av landet som brukar anses representera detta, s\xc3\xa5som M\xc3\xa4lardalen och Uppland. Det g\xc3\xa4ller de l\xc3\xa5nga o-, u-, i- och y-ljuden, vilka s\xc3\xa4gs f\xc3\xb6r\xc3\xa4ndras under den tid artikulationen p\xc3\xa5g\xc3\xa5r och ofta sluta som frikativor, det vill s\xc3\xa4ga konsonantiskt. _NEWLINE_De liknar diftonger som sedan tidigare finns i bland annat \xc3\x96sterg\xc3\xb6tland, d\xc3\xa4r talare med utpr\xc3\xa4glat regionalt uttal uttalar dem ungef\xc3\xa4r \xc3\xa5o, \xc3\xb6u, ei(j) respektive \xc3\xb6y(j). I de fall de slutar konsonantiskt \xc3\xa4r det f\xc3\xb6r o och u fr\xc3\xa5ga om att sammandragningen av l\xc3\xa4pparna i diftongen g\xc3\xa5r s\xc3\xa5 l\xc3\xa5ngt att l\xc3\xa4pparna kommer s\xc3\xa5 n\xc3\xa4ra varandra att en bilabial frikativa bildas. F\xc3\xb6r i och y handlar det om att de kan glida \xc3\xb6ver mot ett frikativt j-ljud.'