b'\n_START_ARTICLE_\nAlba (kyrkotextil)\n_START_PARAGRAPH_\nAlba (latinets ord f\xc3\xb6r den vita) eller m\xc3\xa4sskjorta \xc3\xa4r ett liturgiskt plagg i form av en vit skjorta av linne. Alban \xc3\xa4r fotsid, mycket vid och har l\xc3\xa5nga, tr\xc3\xa5nga \xc3\xa4rmar. Den var ursprungligen en gammalkyrklig dopdr\xc3\xa4kt och plagget symboliserar renheten (se Uppenbarelseboken 7:14). _NEWLINE_Alban \xc3\xa4r strikt sett akolutens plagg._NEWLINE_Alban har sitt ursprung i antikens tunika. Dess utseende har varierat mycket genom \xc3\xa5rhundradena, under slutet av medeltiden gjordes den vid nedtill genom insatta sidokilar, som ibland rynkades. Inom Svenska kyrkan borttogs under 1600-talet kilarna och all vidd inrynkades vid halslinningen i samband med att halslinet bortlades, och plagget f\xc3\xb6rs\xc3\xa5gs med en nedliggande krage. Fr\xc3\xa5n medeltiden pryddes albans nedre f\xc3\xa5ll fram och bak med avl\xc3\xa5ngt fyrkantiga tyg- eller broderigarneringar, vanligen f\xc3\xa4rglagda. Dessa bortlades d\xc3\xa5 man under 1700- och 1800-talet inf\xc3\xb6rde att allt rikare bruk av spetsar som kantning nedtill p\xc3\xa5 \xc3\xa4rmar och krage._NEWLINE_Ovanp\xc3\xa5 alban b\xc3\xa4r pr\xc3\xa4sten under m\xc3\xa4ssan s\xc3\xa5v\xc3\xa4l stola och manipel (i \xc3\xa4ldre latinsk rit) som m\xc3\xa4sshake. Utom manipeln b\xc3\xa4r diakonen \xc3\xa5 sin sida stolan snedst\xc3\xa4lld och eventuellt dalmatikan (alt. den vikta m\xc3\xa4sshaken eller den breda stolan). Subdiakonen b\xc3\xa4r ovanp\xc3\xa5 alban endast manipeln och tunikan (alternativt den vikta m\xc3\xa4sshaken). Som krage kan amictus b\xc3\xa4ras._NEWLINE_Halslin eller amictus \xc3\xa4r ett tillbeh\xc3\xb6r till den liturgiska kl\xc3\xa4dnaden alba. Halslinet tas p\xc3\xa5 innan man tar p\xc3\xa5 alban och f\xc3\xa4lls ner som en krage \xc3\xb6ver denna. Den symboliserar "fr\xc3\xa4lsningens hj\xc3\xa4lm" (1 Thess. 5:8).'