b'\n_START_ARTICLE_\nIndierock\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nI Storbritannien har det funnits s\xc3\xa4rskilda f\xc3\xb6rs\xc3\xa4ljningslistor \xc3\xb6ver indierock sedan det tidiga 1980-talet. I b\xc3\xb6rjan rymde listorna band som sprang ur punk-, postpunk- och New Wave-scenerna, som alla hade gemensamt att de gav ut sina skivor p\xc3\xa5 sm\xc3\xa5 skivbolag, oberoende fr\xc3\xa5n de stora bolagen. Termen "indie" kom dock mest att f\xc3\xb6rknippas med de gitarrbaserade rockband som dominerade indielistorna, typiskt band som Aztec Camera och Orange Juice, band fr\xc3\xa5n C86-scenen och de tweeartister som r\xc3\xb6rde sig kring indiepop-bolaget Sarah Records. Ett annat av Storbritanniens stora indiepop-bolag, var Creation Records, grundad av Alan Mc Gee. Creation hade n\xc3\xa5gra av de mest \xc3\xa4lskade indiepopbanden ifr\xc3\xa5n Storbritannien, som aldrig egentligen hade stora list hits som dominerade indielistorna, s\xc3\xa5 som My Bloody Valentine, Primal scream, Inspiral Carpets och sedermera Oasis (d\xc3\xa5 Creation s\xc3\xa5lts till Sony). Creation Records ligger \xc3\xa4ven bakom svenska The Hives framg\xc3\xa5ngar i Storbritannien. De band som troligen mest kommit att definiera indierockgenren i England under 1980-talet var The Smiths, Stone Roses och Jesus and Mary Chain, detta var band som tj\xc3\xa4nade som direkta influenser till 1990-talets r\xc3\xb6relser som shoegazing och britpop._NEWLINE_Den musik som oftast betraktas som indierock i USA, springer ur de alternativa rock-scener som till stor del influerades av punken, New Wave och hardcore punk-r\xc3\xb6relserna under 1970- och 1980-talen och den DIY-etik som pr\xc3\xa4glade r\xc3\xb6relserna. Under 1980-talet hade indierock-banden typiskt en skrovlig, distad ljudbild. Typiska band \xc3\xa4r H\xc3\xbcsker D\xc3\xbc, Dinosaur Jr (som ofta n\xc3\xa4mns som influens till shoegazing-scenen), Sonic Youth och Big Black, till skillnad fr\xc3\xa5n andra artister med en skramligare och "sn\xc3\xa4llare" ljudbild som R.E.M. och 10,000 Maniacs som i slutet av 1980-talet gick \xc3\xb6ver till stora skivbolag. Under f\xc3\xb6rsta halvan av 1990-talet blev alternativa grungeband som Nirvana och Pearl Jam stors\xc3\xa4ljande artister som toppade mainstreamlistor och fick en vidstr\xc3\xa4ckt exponering. Kort d\xc3\xa4refter kommersialiserades genren d\xc3\xa5 de stora bolagen fick upp \xc3\xb6gonen f\xc3\xb6r den alternativa scenen som damms\xc3\xb6gs p\xc3\xa5 artister som marknadsf\xc3\xb6rdes som "alternative". Med detta, fick termen "alternative" en annan betydelse \xc3\xa4n den ursprungliga, det blev snarare ett marknadsf\xc3\xb6rings-slagord f\xc3\xb6r band som passade in i en n\xc3\xa4stan formellik mall. Begreppet "indierock" fortsatte anv\xc3\xa4ndas f\xc3\xb6r de band och subgenrer som ist\xc3\xa4llet beh\xc3\xb6ll sina underground-v\xc3\xa4rderingar. Lo-fi-scenen, med band som Neutral Milk Hotel, Guided by Voices, Pavement, Sebadoh, Liz Phair, Half Japanese, Fugazi, Blonde Redhead, Enon blev den genre som mer eller mindre definierade den amerikanska indierocken, som inte ville s\xc3\xa4lja ut sig till den kommersialiserade "alternative rock"-scenen.'