b'\n_START_ARTICLE_\nPolikarpov I-16\n_START_SECTION_\nUtveckling\n_START_PARAGRAPH_\nMedan man arbetade p\xc3\xa5 biplanet Polikarpov I-15 b\xc3\xb6rjade Nikolaj Nikolaevitj Polikarpov konstruera ett avancerat monovingat jaktplan. Det hade s\xc3\xa5dana moderniteter som inf\xc3\xa4llbart landst\xc3\xa4ll och en helt\xc3\xa4ckt sittbrunn och det var \xc3\xa4ven optimerat f\xc3\xb6r hastigheten med en kort, stubbig flygkropp (liknande Gee Bee R-1) och hade en Wright Cyclone-motor. Flygplanskroppen var konstruerad av dukt\xc3\xa4ckt plywood \xc3\xb6ver tv\xc3\xa4rbj\xc3\xa4lkar av gran. Vingen var byggd av st\xc3\xa5lbalkar som t\xc3\xa4cktes av duraluminiumpl\xc3\xa5t och duk, stj\xc3\xa4rten var uppbyggd av aluminiumbalkar t\xc3\xa4ckta av duk. Landst\xc3\xa4llet var fullt inf\xc3\xa4llbart med en vevmekanism. En annan modern egenskap var skevroder som l\xc3\xb6pte l\xc3\xa4ngs n\xc3\xa4stan hela den bakre sidan av vingen och som \xc3\xa4ven fungerade som klaffar n\xc3\xa4r de \xc3\xb6ppnades 15\xc2\xb0. Bestyckningen utgjordes av tv\xc3\xa5 7,62 mm SjKAS-kulsprutor i vingarna. Flygplanet var litet, l\xc3\xa4tt och enkelt att bygga._NEWLINE_Det fullskaliga arbetet med prototypen TsKB-12 p\xc3\xa5b\xc3\xb6rjades i juni 1933 och flygplanet accepterades f\xc3\xb6r produktion den 22 november 1933 en m\xc3\xa5nad innan det fl\xc3\xb6g f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen. P\xc3\xa5 grund av bristen p\xc3\xa5 Cyclone-motorer ombads Polikarpov att n\xc3\xb6ja sig med den mindre kraftfulla M-22 -motorn (en sovjetiskbyggd Bristol Mercury) p\xc3\xa5 335 kW (450 hk). Det ans\xc3\xa5gs acceptabelt eftersom den planerade toppfarten \xc3\xa4nd\xc3\xa5 \xc3\xb6verskred 300 km/h. En TsKB-12 med M-22 -motor fl\xc3\xb6g f\xc3\xb6r f\xc3\xb6rsta g\xc3\xa5ngen den 30 december 1933 med den ber\xc3\xb6mda sovjetiska testpiloten Valerij Chkalov vid kontrollerna. Den andra TsKB-12:an med Cyclone-motor och en trebladig propeller fl\xc3\xb6g i januari f\xc3\xb6ljande \xc3\xa5r. De inledande testerna som utf\xc3\xb6rdes i februari 1934 p\xc3\xa5visade att flygplanet var mycket man\xc3\xb6verdugligt men att det inte tolererade n\xc3\xa5gra abrupta r\xc3\xb6relser p\xc3\xa5 kontrollerna. Man ans\xc3\xa5g att TsKB-12 var farligt att flyga och all aerobatik med flygplanet f\xc3\xb6rbj\xc3\xb6ds. M-22 -versionen f\xc3\xb6redrogs eftersom Cyclone-motorn vibrerade f\xc3\xb6r mycket. Piloterna p\xc3\xa5talade tidigt hur sv\xc3\xa5rt det var att ta sig till sittbrunnen, n\xc3\xa5got som skulle komma att f\xc3\xb6lja flygplanet under hela dess tj\xc3\xa4nstg\xc3\xb6ring. Ingenj\xc3\xb6rerna var \xc3\xa4ven tvungna att utreda flygplanets spinnegenskaper innan testflygningarna. Vindtunneltester antydde p\xc3\xa5 att TsKB-12:an med sin korta stj\xc3\xa4rt kunde hamna i en flatspinn som det var om\xc3\xb6jligt att ta sig ur, men tester i verkligheten var n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndiga f\xc3\xb6r att bekr\xc3\xa4fta detta. Eftersom Cyclone-motorer var s\xc3\xa5 s\xc3\xa4llsynta besl\xc3\xb6t man sig att riskera M-22 -prototypen f\xc3\xb6r detta \xc3\xa4ndam\xc3\xa5l. Mellan den 1 mars och 2 mars 1934 utf\xc3\xb6rde Chkalov 75 spinnman\xc3\xb6vrar och fann att det hade v\xc3\xa4ldigt godartat uppf\xc3\xb6rande vid stall (vingen f\xc3\xb6ll men r\xc3\xa4tade upp sig igen n\xc3\xa4r farten \xc3\xb6kade utan att piloten beh\xc3\xb6vde g\xc3\xb6ra n\xc3\xa5gonting) och avsiktliga spinnman\xc3\xb6vrar kunde enkelt avbrytas genom att kontrollerna placerades i neutralt l\xc3\xa4ge. Historierna om de f\xc3\xb6rr\xc3\xa4diska spinnegenskaperna hos I-16 som f\xc3\xb6rekommer i modern litteratur har ingen grund (de \xc3\xa4r eventuellt extrapolerade fr\xc3\xa5n erfarenheterna med Gee Bee). De facto var det flygplanets sl\xc3\xa4kting, biplanet Polikarpov I-153 som led av d\xc3\xa5liga spinnegenskaper._NEWLINE_Man b\xc3\xb6rjade utprova det nya jaktplanet, beetecknat I-16, f\xc3\xb6r tj\xc3\xa4nst den 22 mars 1934. M-22 -prototypen uppn\xc3\xa5dde 359 km/h. Det manuellt innf\xc3\xa4llbara landst\xc3\xa4llet hade den egenskapen att det l\xc3\xa5ste sig ibland och det kr\xc3\xa4vde en avsev\xc3\xa4rd kraftanstr\xc3\xa4ngning av piloten att veva in och ut landst\xc3\xa4llet. De flesta testflygningarna gjordes med utf\xc3\xa4llt landst\xc3\xa4ll. Den 14 april 1934 skadades Cycloneprototypen n\xc3\xa4r ett av benen kollapsade under taxning. Den 1 maj 1934 deltog prototypen M-22 i en \xc3\xb6verflygning \xc3\xb6ver R\xc3\xb6da torget. Den tredje prototypen som var utrustad med en Cyclone-motor anv\xc3\xa4ndes f\xc3\xb6r testning av olika aerodynamiska f\xc3\xb6rb\xc3\xa4ttringar och s\xc3\xa4ndes till regeringstestningarna den 7 september 1934. Topphastigheten p\xc3\xa5 437 km/h var nu alldeles f\xc3\xb6r l\xc3\xa5g f\xc3\xb6r flygvapnet, som nu ville ha den experimentella Nazarov M-58-motorn och en hastighet p\xc3\xa5 470 km/h. Under tiden sattes den M-22 -drivna versionen i produktion vid Fabrik 21 i Nizjnij Novgorod och Fabrik 39 i Moskva. Eftersom det var det fj\xc3\xa4rde flygplanet som tillverkades av dessa fabriker kom den att f\xc3\xa5 beteckningen I-16 typ 4._NEWLINE_Sammanlagt tillverkades 7 005 ensitsiga jaktplan och 1 639 tv\xc3\xa5sitsiga skolflygplan._NEWLINE_Tidigt p\xc3\xa5 1990-talet organiserade den nyzeel\xc3\xa4ndske piloten och entrepren\xc3\xb6ren Tim (senare Sir Tim) Wallis restaureringen av tre I-153:or och sex I-16 till flygdugligt skick. Projektet blev klart \xc3\xa5r 1999 n\xc3\xa4r den tredje och sista I-153:an anl\xc3\xa4nde till Nya Zeeland. Efter en spektakul\xc3\xa4r internationell debut vid Warbirds Over Wanaka 1998 (f\xc3\xb6r I-16:orna) och \xc3\xa5r 2000 (f\xc3\xb6r I-153:orna) s\xc3\xa5ldes flygplanen till olika st\xc3\xa4llen i v\xc3\xa4rlden. En hamnade hos Commemorative Air Force i USA, en till Jerry Yagen i Virginia, en I-16 hamnade i Spanien. Ytterligare tv\xc3\xa5 I-16 och tv\xc3\xa5 I-153:or finns kvar i Wanaka och v\xc3\xa4ntar p\xc3\xa5 att bli s\xc3\xa5lda. Jerry Yagen l\xc3\xa4t ocks\xc3\xa5 restaurera en andra I-16 i Ryssland.\n_START_SECTION_\nAnv\xc3\xa4ndning i Finland\n_START_PARAGRAPH_\nI-16 kom att flyga p\xc3\xa5 b\xc3\xa5da sidor under det andra v\xc3\xa4rldskriget i Finland. Flygplanet gick d\xc3\xa5 under namnet Rata. _NEWLINE_Det finl\xc3\xa4ndska flygvapnet hade tagit sex I-16 -jaktplan som krigsbyte och tv\xc3\xa5 av dem rustades upp och var i anv\xc3\xa4ndning 1940\xe2\x80\x931943. Totalt 16 Rataflygplan sk\xc3\xb6ts ned av de finl\xc3\xa4ndska jaktplanen under vinterkriget. En I-16UTI togs som krigsbyte och restaurerades och gavs beteckningen UT-1, flygplanet visades upp f\xc3\xb6r olika divisioner \xc3\xa5r 1942. I slutet av 1943 hade b\xc3\xa5da tagits ur bruk och den ena \xc3\xb6verf\xc3\xb6rts till Tyskland. Man fl\xc3\xb6g endast cirka 6 timmar med flygplanen i finl\xc3\xa4ndsk tj\xc3\xa4nst.\n_START_SECTION_\nMuseiflygplan i Finland\n_START_PARAGRAPH_\nEn I-16 finns i Finlands flygmuseum  _NEWLINE_och en I-16UTI (UT-1) finns bevarad i ett lager vid Vesivehma.'