b'\n_START_ARTICLE_\nVelarisering\n_START_PARAGRAPH_\nVelarisering \xc3\xa4r en modifiering av ett spr\xc3\xa5kljud som uppst\xc3\xa5r n\xc3\xa4r den bakre delen av tungan h\xc3\xb6js mot mjuka gommen n\xc3\xa4r ljudet artikuleras. I det internationella fonetiska alfabetet (IPA) betecknas det vanligtvis med ett upph\xc3\xb6jt gamma, [\xcb\xa0] eller med ett tilde igenom det modifierade ljudet, ett tecken som ocks\xc3\xa5 kan anv\xc3\xa4ndas f\xc3\xb6r faryngalisering. Ljud velariseras s\xc3\xa4llan i svenskan, men i bland annat engelskan skiljer man i flera dialekter mellan \xe2\x80\x9dljust l\xe2\x80\x9d (light) och \xe2\x80\x9dm\xc3\xb6rkt l (dark). Den f\xc3\xb6rstn\xc3\xa4mnda \xc3\xa4r ett vanligt [l], en s\xc3\xa5 kallad alveolar lateral approximant, som i ordet light, medan det sistn\xc3\xa4mnda \xc3\xa4r velariserat och betecknas [\xc9\xab], som i ordet full._NEWLINE_I bland annat iriskan skiljer man fonemiskt mellan palataliserade ljud och velariserade ljud. Till exempel \xc3\xa4r den enda uttalsskillnaden mellan b\xc3\xb3 \xe2\x80\x9dko\xe2\x80\x9d och beo \xe2\x80\x9dlevande\xe2\x80\x9d, \xc3\xa4r att b\xc3\xb3 uttalas med ett velariserat b, medan beo uttalas med ett palataliserat.'