b'\n_START_ARTICLE_\nOstrogoter\n_START_PARAGRAPH_\nOstrogoter eller \xc3\xb6stgoter (lat. ostrogothi, l. ostrogoth\xc3\xa6) var ett av de tv\xc3\xa5 huvudfolken bland goterna som \xc3\xa4r k\xc3\xa4nda sedan \xc3\xa5r 291. Det sj\xc3\xa4lvbeskrivande namnet ostrogoter (f\xc3\xb6rst n\xc3\xa4mnt p\xc3\xa5 390-talet som Greutungi-Ostrogothi) har betydelsen den uppg\xc3\xa5ende solens goter, fr\xc3\xa5n vilken de sekund\xc3\xa4ra tolkningarna "\xc3\xb6st-" och "de lysande" senare h\xc3\xa4rletts. Redan i b\xc3\xb6rjan av 400-talet f\xc3\xb6rsvann beteckningen Greutungi som betydde ungef\xc3\xa4r "de som bor p\xc3\xa5 st\xc3\xa4pper och grusstr\xc3\xa4nder" och som h\xc3\xb6rde ihop med det gamla namnet p\xc3\xa5 Visigoterna: Tervingi (skogsbor). Sidonius Apollinaris n\xc3\xa4mner 456 att ostrogoterna \xc3\xa4r \xc3\xa4ttlingar till det folk som Ammianus Marcellinus omkring 395 hade skrivit om och d\xc3\xa5 kallat Greutungi.  Det st\xc3\xb6rsta verket om ostrogoternas historia av Cassiodorus har g\xc3\xa5tt f\xc3\xb6rlorat, men sammanfattas av Jordanes i Getica. En annan k\xc3\xa4lla \xc3\xa4r Prokopios._NEWLINE_Redan i b\xc3\xb6rjan av 200-talet anl\xc3\xa4nde de f\xc3\xb6rsta goterna till Svarta havet, efterf\xc3\xb6ljda av gepider och heruler. Goternas f\xc3\xb6rtrupp begav sig snart d\xc3\xa4rifr\xc3\xa5n och bosatte sig vid Donaus mynning, och denna stam var de senare s\xc3\xa5 ryktbara visigoterna. Goterna och herulerna anf\xc3\xb6ll sedan Romarriket b\xc3\xa5de till lands och till sj\xc3\xb6ss ett flertal g\xc3\xa5nger och f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte er\xc3\xb6vra Konstantinopel, Aten m.fl. Deras anfallande flottor "r\xc3\xa4knade ofta s\xc3\xa5 m\xc3\xa5nga fartyg att de mer kunde betraktas som flytande kungariken \xc3\xa4n som sj\xc3\xb6r\xc3\xb6vareskader". \xc3\x85r 268 kommer fr\xc3\xa4mst herulerna tillbaka men besegras av kejsar Claudius II, och sammanlagt stupar drygt 100 000 goter, varefter Moesien och Thracien \xc3\xa5ter blir romerska besittningar. Sedan Dacien (motsvarande ett omr\xc3\xa5de som utg\xc3\xb6r nuvarande \xc3\xb6stra Ungern, Moldavien, stora delar av Rum\xc3\xa4nien och de nordligaste delarna av Serbien och Bulgarien) givits \xc3\xa5t goterna, lyckades ostrogoterna sm\xc3\xa5ningom underkuva en m\xc3\xa4ngd germanska, slaviska och finskugriska folk norr om Donau, s\xc3\xa5 att de under Ermanarik (av amalernas \xc3\xa4tt) efter \xc3\xa5r 350 slutligen kanske kom att h\xc3\xa4rska \xc3\xa4nda upp mot \xc3\x96stersj\xc3\xb6n. Ermanariks stora, men l\xc3\xb6st hopfogade v\xc3\xa4lde st\xc3\xb6rtade emellertid samman vid hunnernas anstormande 375, och ostrogoterna blev sj\xc3\xa4lva lydfolk under dessa, tidvis med, tidvis utan egna kungar. Efter hunnerkonungen Attilas t\xc3\xa5g till Gallien, vid vilket ostrogoterna m\xc3\xa5ste medverka, l\xc3\xb6sgjorde de sig emellertid fr\xc3\xa5n det hunniska oket och fick s\xc3\xa5som romerska foederati (bundsf\xc3\xb6rvanter) sl\xc3\xa5 sig ned i Pannonia (v\xc3\xa4stra Ungern). _NEWLINE_Den vidare historien fram till Theoderiks d\xc3\xb6d finns beskriven i artikeln om Theoderik den store. Efter Theoderiks d\xc3\xb6d \xc3\xa5r 526 st\xc3\xb6rtade \xc3\xa4ven detta ostrogotiska v\xc3\xa4lde samman, och f\xc3\xb6ljdes av en tid av uppl\xc3\xb6sning som ledde till ostrogoternas n\xc3\xa4stan fullst\xc3\xa4ndiga f\xc3\xb6rg\xc3\xb6relse._NEWLINE_Theoderiks dotter Amalasuntha fick f\xc3\xb6rest\xc3\xa5 sin omyndige son Athalaric men retade sina gotiska unders\xc3\xa5tar genom att gynna den romerska befolkningen och d\xc3\xa5 hon s\xc3\xb6kt st\xc3\xb6d hos den bysantinske kejsar Justinianus I och l\xc3\xa5tit m\xc3\xb6rda huvudm\xc3\xa4nnen f\xc3\xb6r den gotiska oppositionen bem\xc3\xa4ktigade sig vid Athalarics d\xc3\xb6d \xc3\xa5r 534 hennes sl\xc3\xa4kting Theodahad kronan och l\xc3\xa4t d\xc3\xb6da Amalasuntha. Detta gav kejsar Justinianus f\xc3\xb6rev\xc3\xa4ndning att s\xc3\xa4nda Belisarius med en arm\xc3\xa9 till Italien (535). Theodahad avsattes och d\xc3\xb6dades sedan det ryktats att han i hemlighet st\xc3\xa5tt i samf\xc3\xb6rst\xc3\xa5nd med fienden, och Witigis (lat. Vitiges) valdes till kung samt gifte sig med Athalarics syster Mathasuentha. Rom f\xc3\xb6ll i Belisarius h\xc3\xa4nder genom de romerska inv\xc3\xa5narnas f\xc3\xb6rsorg, och trots en \xc3\xa5rsl\xc3\xa5ng bel\xc3\xa4gring (feb. 537-mars 538) lyckades inte Witigis \xc3\xa5terta staden. Witigis erbj\xc3\xb6d frankerna de ostrogotiska besittningarna i Gallien men detta fick som enda resultat att frankerna st\xc3\xa4rktes i sin ambition att permanenta sin n\xc3\xa4rvaro i Italien - Belisarius avv\xc3\xa4rjde detta och bel\xc3\xa4grade 539 Witigis i Ravenna._NEWLINE_Under bel\xc3\xa4gringen av Ravenna anl\xc3\xa4nde fredsbud fr\xc3\xa5n kejsar Justinianus, kanske tack vare att Witigis lyckats hetsa perserna till krig mot denne. Belisarius fortsatte dock bel\xc3\xa4gringen p\xc3\xa5 eget bev\xc3\xa5g. Ostrogoterna erbj\xc3\xb6d d\xc3\xa5 Belisarius kronan och han l\xc3\xa5tsades ta emot erbjudandet, varefter han bem\xc3\xa4ktigade sig Ravenna 540 och sedan avseglade med Witigis, dennes gem\xc3\xa5l och den ostrogotiska kungaf\xc3\xb6rm\xc3\xb6genheten, till Konstantinopel._NEWLINE_Ildibad valdes d\xc3\xa5 till ny ostrogotsk kung, varp\xc3\xa5 han omg\xc3\xa5ende m\xc3\xb6rdades, och rugiern Erarik bem\xc3\xa4ktigade sig tronen, m\xc3\xb6rdades, och eftertr\xc3\xa4ddes av Ildibads brorson Totila (lat. Badvila). Totila drog nytta av Belisarius fr\xc3\xa5nvaro och lyckades er\xc3\xb6vra st\xc3\xb6rre delen av Italien. Justinianus \xc3\xa5tergav d\xc3\xa5 Belisarius bef\xc3\xa4let \xc3\xa5r 544 f\xc3\xb6r att denne skulle r\xc3\xa4dda Rom, men gav honom inte tillr\xc3\xa4ckliga resurser f\xc3\xb6r att fullg\xc3\xb6ra uppdraget. 546 lyckades Totila inta Rom, men v\xc3\xa5gade inte uts\xc3\xa4tta sig f\xc3\xb6r bel\xc3\xa4gring utan utrymde staden efter att ha st\xc3\xb6rtat en del av dess murar. Belisarius \xc3\xa5terintog Rom och Totila bel\xc3\xa4grade honom \xc3\xa5nyo men utan att lyckas inta staden. N\xc3\xa4r kejsaren inte skickade f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rkning utverkade Belisarius sin \xc3\xa5terkallelse 549 och Totila kunde \xc3\xa5terigen bes\xc3\xa4tta Rom och d\xc3\xa4refter s\xc3\xb6ka fred med kejsaren. Ist\xc3\xa4llet skickade Justinianus 551 en betydande arm\xc3\xa9 under Narses, som 552 vid Tagin\xc3\xa6 i Umbrien besegrade goterna, varvid Totila omkom. Den siste ostrogotiske kungen skulle bli Teja, som slutligen omkom samma \xc3\xa5r efter att hans h\xc3\xa4r huggits ner s\xc3\xa5 n\xc3\xa4r som p\xc3\xa5 1000 man vid foten av Vesuvius. De \xc3\xb6verlevande fick fri lejd ut ur Italien._NEWLINE_Vissa fasta platser var \xc3\xa4nnu i ostrogotisk besittning och styrkor fr\xc3\xa5n dessa f\xc3\xb6renade sig 552-553 med en frankisk-alemannisk h\xc3\xa4r som ryckte in i Italien, men Narses besegrade denna h\xc3\xa4r vid Capua och d\xc3\xa4rmed var er\xc3\xb6vringen av Italien fullbordad.'