b'\n_START_ARTICLE_\nInfanterikanonvagn 91\n_START_SECTION_\nDesign\n_START_PARAGRAPH_\nVagnen byggdes f\xc3\xb6r att ge infanteribrigaderna ett mobilt pansarv\xc3\xa4rns- och underst\xc3\xb6dsvapen. Vagnen \xc3\xa4r byggd i helsvetsat st\xc3\xa5l och \xc3\xa4r amfibisk. Huvudvapnet \xc3\xa4r en 90 mm l\xc3\xa5gtryckskanon som utvecklades av Bofors. Resultatet blev en kanon som var l\xc3\xa4ttare och gav mindre rekyl \xc3\xa4n en konventionell stridsvagnskanon. Nackdelen var att man inte kunde utnyttja underkalibrig ammunition utan fick n\xc3\xb6ja sig med pansarspr\xc3\xa4nggranater f\xc3\xb6r bek\xc3\xa4mpning av fientliga pansarfordon. Mot oskyddad trupp anv\xc3\xa4ndes vanliga spr\xc3\xa4nggranater. Genom att f\xc3\xb6rse vagnen med laseravst\xc3\xa5ndsm\xc3\xa4tare och ballistikdator \xc3\xb6kades sannolikheten f\xc3\xb6r tr\xc3\xa4ff med f\xc3\xb6rsta skottet. Bes\xc3\xa4ttningen bestod av fyra personer, vagnchef, skytt, f\xc3\xb6rare och laddare.\n_START_SECTION_\nAnv\xc3\xa4ndning\n_START_PARAGRAPH_\nIkv\xc2\xa091 ingick i Norrlands- och infanteribrigadernas bandpansarv\xc3\xa4rnskompanier. Anv\xc3\xa4ndningsomr\xc3\xa5dena var dels att direkt underst\xc3\xb6dja skyttekompaniernas anfall, dels att agera som brigadens operativa man\xc3\xb6verenhet genom snabba f\xc3\xb6rflyttningar och \xc3\xb6verraskande eld\xc3\xb6verfall p\xc3\xa5 egen hand. Bandpansarv\xc3\xa4rnskompanierna utbildades vid Skaraborgs regemente (P\xc2\xa04), S\xc3\xb6dermanlands regemente (P\xc2\xa010) samt Norrbottens regemente (I\xc2\xa019/P\xc2\xa05). \xc3\x85ren 1994\xe2\x80\x931995 utbildades \xc3\xa4ven ett bandpansarv\xc3\xa4rnskompani vid V\xc3\xa4sterbottens regemente (I\xc2\xa020). Under en period ingick \xc3\xa4ven bandpansarv\xc3\xa4rnskompanier i S\xc3\xb6dermanlandsbrigaden (MekB\xc2\xa010), en mekaniserad brigad som sattes upp av S\xc3\xb6dermanlands regemente (P\xc2\xa010). Dessa ersattes dock senare av stridsvagnskompanier med Centurionstridsvagnar.\n_START_SECTION_\nUtveckling\n_START_PARAGRAPH_\nUnder 1980-talet fanns planer p\xc3\xa5 att byta ut 90 mm kanonen mot en 105 mm kanon, dock s\xc3\xa5 ans\xc3\xa5gs det att torn- och chassikonstruktionen var f\xc3\xb6r klen f\xc3\xb6r att m\xc3\xb6ta denna modifikation. H\xc3\xa4gglund och S\xc3\xb6ner kom p\xc3\xa5 egen hand 1983 att tillverka en prototyp med 105mm kanon, vilken fick beteckningen Ikv\xc2\xa0105 eller Infanterikanonvagn 105, p\xc3\xa5 uppdrag av Indien. Vagnen utv\xc3\xa4rderades av Indien tillsammans med den franska AMX\xc2\xa010 PAC\xc2\xa090._NEWLINE_Indiens krav p\xc3\xa5 vagnen var att den skulle vara fullt amfibisk och med m\xc3\xb6jlighet att skjuta under simning. Vagnens prim\xc3\xa4ra bev\xc3\xa4pning blev en stabiliserad 105mm l\xc3\xa5grekylversion av en h\xc3\xb6gtryckskanon fr\xc3\xa5n Bofors. Vikten \xc3\xb6kades fr\xc3\xa5n 16,3 ton till 18 ton samt att simhastigheten \xc3\xb6kades till 12 km/h. Vidare f\xc3\xb6rs\xc3\xa5gs vagnen med IR-system ifr\xc3\xa5n Saab, vilket m\xc3\xb6jliggjorde att vagnen fick full m\xc3\xb6rkerkapacitet. B\xc3\xa5de skytt och vagnchef f\xc3\xb6rs\xc3\xa5gs med monitorer, vilket innebar att b\xc3\xa5da kunde skjuta. N\xc3\xa5gon serieproduktion blev aldrig aktuell eftersom arbetet med Stridsfordon 90 kommit ig\xc3\xa5ng vid H\xc3\xa4gglunds och F\xc3\xb6rsvarsmakten beslutade att Ikv-konceptet skulle slopas.'