b'\n_START_ARTICLE_\nGallikanism\n_START_SECTION_\nHistorisk \xc3\xb6versikt\n_START_PARAGRAPH_\nGallikanismens \xc3\xa4ldsta r\xc3\xb6tter kan hittas p\xc3\xa5 Karl den stores (742-814) tid. Ett gott exempel p\xc3\xa5 kampen mellan kunga- och p\xc3\xa5vemakt \xc3\xa4r striden mellan kung Filip IV av Frankrike (1268-1314) och p\xc3\xa5ven Bonifatius VIII (1235-1303), d\xc3\xa4r kungen bland annat h\xc3\xa4vdade r\xc3\xa4tten att ta in pengar fr\xc3\xa5n vakanta stift, det vill s\xc3\xa4ga stift som f\xc3\xb6r tillf\xc3\xa4llet saknade biskop. Under de kommande 150 \xc3\xa5ren utvecklades konciliarismen, teorin eller \xc3\xa5sikten att konciliet s\xc3\xa5som allm\xc3\xa4nt kyrkom\xc3\xb6te \xc3\xa4r \xc3\xb6verordnat p\xc3\xa5ven. Tv\xc3\xa5 viktig h\xc3\xa4ndelser skedde under denna tid n\xc3\xa4r kungar tog beslut i samarbete med biskopsf\xc3\xb6rsamlingar. Den f\xc3\xb6rsta intr\xc3\xa4ffade under p\xc3\xa5veschismen (den stora schismen, den v\xc3\xa4stliga schismen) n\xc3\xa4r det fanns p\xc3\xa5var i b\xc3\xa5de Rom och franska Avignon. Karl VI av Frankrike besl\xc3\xb6t efter en nationell biskopssynod 1398 att inte l\xc3\xa4ngre lyda Benedictus XIII i Avignon, dock utan att ist\xc3\xa4llet erk\xc3\xa4nna Bonifatius IX i Rom med argumentet att den sistn\xc3\xa4mnde inte l\xc3\xa4ngre agerade f\xc3\xb6r folkets b\xc3\xa4sta. Den andra viktiga h\xc3\xa4ndelsen var 1438 d\xc3\xa5 Karl VII av Frankrike med st\xc3\xb6d av en annan nationell synod utf\xc3\xa4rdade den Pragmatiska sanktionen i Bourges, som st\xc3\xa4rkte kungamakten gentemot p\xc3\xa5vens._NEWLINE_Som uttalad ideologi existerade gallikanismen fr\xc3\xa5n 1300-talet. Bland tidiga teologer med betydelse f\xc3\xb6r de gallikanska str\xc3\xa4vandena finns Pierre d\xe2\x80\x99Ailly (1350-1420) och Jean Gerson (1363-1429). De teoretiska och teologiska principerna utvecklades vidare av den franske juristen Pierre Pithou som i boken Les Libert\xc3\xa9s de l\xe2\x80\x99\xc3\xa9glise gallicane (motsv. "Den gallikanska kyrkans friheter"), utgiven 1594, formulerade gallikanismens grundvalar i 83 artiklar. Hit h\xc3\xb6rde kungens oberoende av p\xc3\xa5ven, och hans r\xc3\xa4tt att sammankalla nationella biskopsm\xc3\xb6ten. Boken godk\xc3\xa4nde enbart de delar av det Tridentinska kyrkom\xc3\xb6tets beslut som inte stred mot den pragmatiska sanktionen, och den f\xc3\xb6rd\xc3\xb6mdes av p\xc3\xa5ven._NEWLINE_De fyra gallikanska artiklarna n\xc3\xa4mnda i artikelns inledning, Declaratio cleri gallicani, formulerades av biskop Jacques-B\xc3\xa9nigne Bossuet och antogs av de 36 prelater och 34 andra pr\xc3\xa4ster som kung Ludvig XIV sammankallat till kyrkom\xc3\xb6te i Paris 19 mars 1682 Kung Ludvig ville skapa en praktiskt taget sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndig statskyrka som lydde under monarken, vilket givetvis m\xc3\xb6tte stort motst\xc3\xa5nd i Rom. S\xc3\xa5v\xc3\xa4l p\xc3\xa5ven Innocentius XI som Alexander VIII f\xc3\xb6rkastade kung Ludvigs biskopskandidater och Alexander f\xc3\xb6rd\xc3\xb6mde artiklarna 1690. Kungen tog tillbaka dem 1693, men de hade \xc3\xa4nd\xc3\xa5 stort inflytande under hela 1700-talet._NEWLINE_1700-talets rationalism angrep katolicismens sj\xc3\xa4lva grundvalar och minskade d\xc3\xa4rmed det franska engagemanget i gallikanismen, och efter den franska revolutionen var den mycket f\xc3\xb6rsvagad. Det F\xc3\xb6rsta vatikankonciliet 1869-1870 utdelade d\xc3\xb6dsst\xc3\xb6ten mot gallikanismen genom att klart ta st\xc3\xa4llning f\xc3\xb6r dess motpol ultramontanismen, och ta avst\xc3\xa5nd fr\xc3\xa5n tre av gallikanismens fyra artiklar.'