b'\n_START_ARTICLE_\nKritik av relativitetsteorin\n_START_PARAGRAPH_\nKritik av Albert Einsteins relativitetsteori fr\xc3\xa5n etablerade forskare var ett \xc3\xb6verg\xc3\xa5ende fenomen efter offentligg\xc3\xb6randet och h\xc3\xb6rde huvudsakligen till 1920-talet, men fick i Nazityskland en kortlivad \xc3\xa5terkomst i slutet av 1930-talet. Kritiken var fr\xc3\xa4mst baserad p\xc3\xa5 vetenskapliga, pseudovetenskapliga, filosofiska eller ideologiska grunder. Anledningar till kritiken var till exempel alternativa teorier, f\xc3\xb6rkastande av den abstrakt-matematiska metoden, missf\xc3\xb6rst\xc3\xa5nd och p\xc3\xa5st\xc3\xa5dda fel i teorin. F\xc3\xb6rutom dessa sk\xc3\xa4l spelade antisemitism ibland ocks\xc3\xa5 en roll. \xc3\x84n idag finns det kritiker av relativitetsteorin (kallas ibland "anti-relativister"), vars \xc3\xa5sikter dock bara undantagsvis tas p\xc3\xa5 allvar av det vetenskapliga samfundet, eftersom relativitetsteorin anses vara sj\xc3\xa4lv-konsekvent. Den har d\xc3\xa4rtill verifierats av \xc3\xa5tskilliga experiment och fungerar som grund f\xc3\xb6r m\xc3\xa5nga framg\xc3\xa5ngsrika teorier s\xc3\xa5som kvantelektrodynamik.\n_START_SECTION_\nBakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa4r den moderna fysiken (relativitetsteorin, kvantmekaniken) lanserades i b\xc3\xb6rjan av 1900-talet, hade vetenskap och teknik ett enormt framg\xc3\xa5ngsrikt \xc3\xa5rhundrade bakom sig. Under 1800-talet hade kemin, mekaniken, \xc3\xa5ngmaskinen och elektriciteten utvecklats fr\xc3\xa5n enkla experiment till ingenj\xc3\xb6rskonst. De flesta grund\xc3\xa4mnen hade uppt\xc3\xa4ckts och hela kontinenter hade kartlagts. \xc3\x85ngfartyg, j\xc3\xa4rnv\xc3\xa4gar, den elektriska telegrafen och telefonen hade knutit samman l\xc3\xa4nder och kontinenter. Bessemerprocessen hade revolutionerat st\xc3\xa5lproduktionen och portlandcement och betong hade revolutionerat byggnadskonsten. Centrala gestalter i detta bygge var kemister, fysiker, ingenj\xc3\xb6rer och uppfinnare. Genom att till\xc3\xa4mpa Newtons teorier, hade uppfinnare och konstrukt\xc3\xb6rer b\xc3\xb6rjat kontrollera v\xc3\xa4rlden. V\xc3\xa4rldsutst\xc3\xa4llningarna i Paris 1889 och Chicago 1893 hyllade deras verk, liksom science fiction-f\xc3\xb6rfattare som Jules Verne. Tekniska h\xc3\xb6gskolor hade etablerats och n\xc3\xa5tt h\xc3\xb6g status._NEWLINE_Mot denna bakgrund framstod den speciella relativitetsteorin, utarbetad av Einstein redan 1905, som tillkr\xc3\xa5nglad och abstrakt med begrepp som l\xc3\xa4ngdkontraktion, tidsdilatation och att massa \xc3\xa4r en form av energi. Den stred mot Newtons mekanik och gjorde m\xc3\xa4rkliga f\xc3\xb6ruts\xc3\xa4gelser om rymdresor manifesterat i tvillingparadoxen, som saknade st\xc3\xb6d i empiriska f\xc3\xb6rs\xc3\xb6k. \xc3\x84ven om det var Woldemar Voigt (1887) och Hendrik Lorentz (1895) som f\xc3\xb6rst formulerade de grundl\xc3\xa4ggande sambanden lyckades Einstein h\xc3\xa4rleda dessa ur en mer grundl\xc3\xa4ggande teori. Han utgick fr\xc3\xa5n att fysikens lagar borde vara lika - invarianta - f\xc3\xb6r alla observat\xc3\xb6rer i rumtiden, och h\xc3\xa4rledde bl.a Lorentztransformationen som en konsekvens.\n_START_SECTION_\nVetenskapligt grundad kritik\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb6rst\xc3\xa5elsen kr\xc3\xa4vde en mycket mer avancerad matematik \xc3\xa4n de flesta ingenj\xc3\xb6rer beh\xc3\xa4rskade. Kritiken l\xc3\xa4t inte v\xc3\xa4nta p\xc3\xa5 sig och tog m\xc3\xa5nga former. Den tyske experimentalfysikern Ernst Gehrcke, som fram till 1946 var f\xc3\xb6rest\xc3\xa5ndare f\xc3\xb6r optiska avdelningen vid Physikalisch-Technischen Reichsanstalt zu Berlin och \xc3\xa4ven senare medarbetare vid Berlins provningsanstalt (Berliner Eichamt), hade redan 1911 ifr\xc3\xa5gasatt Einsteins speciella teori. Senare utgav han b\xc3\xb6cker som Die Massensuggestion der Relativit\xc3\xa4tstheorie (1924). Ett par svenska ingenj\xc3\xb6rer, Arvid Reuterdahl med Academy of Nations och Oscar Edvard Westin tog aktiv del i denna kamp f\xc3\xb6r ren sunda f\xc3\xb6rnuftets fysik._NEWLINE_Den brittiske astrofysikern och vetenskapsfilosofen Herbert Dingle blev fr\xc3\xa5n mitten p\xc3\xa5 1950-talet k\xc3\xa4nd f\xc3\xb6r kritik av den speciella relativitetsteorin och den utdragna kontrovers som denna framkallade, utan att han fick geh\xc3\xb6r f\xc3\xb6r sin m\xc3\xb6jligen ber\xc3\xa4ttigade kritik. Dingle menade att denna var logiskt otillr\xc3\xa4cklig fr\xc3\xa5n olika utg\xc3\xa5ngspunkter och f\xc3\xb6rf\xc3\xa4ktade att Lorentztransformationens reciprocitet \xc3\xa4r sj\xc3\xa4lvklart om\xc3\xb6jlig. Den formulering av transformationen som Woldemar Voigt var f\xc3\xb6rst om att komma fram till, saknar dock denna avg\xc3\xb6rande inkonsistens.\n_START_SECTION_\nLjushastigheten\n_START_PARAGRAPH_\nTeorin postulerar att ljusets hastighet i vakuum \xc3\xa4r lika f\xc3\xb6r alla observat\xc3\xb6rer. De massl\xc3\xb6sa fotonernas hastighet blir en \xc3\xb6vre hastighetsgr\xc3\xa4ns f\xc3\xb6r materia och information. N\xc3\xa4r neutrinooscillationer, som f\xc3\xb6reslagits redan 1957 p\xc3\xa5visades, medf\xc3\xb6rde det att de tidigare likas\xc3\xa5 massl\xc3\xb6sa ansedda neutrinerna m\xc3\xa5ste ha en massa, om \xc3\xa4n liten. Konsekvensen \xc3\xa4r att de inte r\xc3\xb6r sig med ljusets hastighet.'