b'\n_START_ARTICLE_\nM\xc3\xb6jbrostenen\n_START_SECTION_\nHistorik\n_START_PARAGRAPH_\nUnder 1600-talet n\xc3\xa4mndes stenar som \xc3\xa4r \xe2\x80\x9dp\xc3\xa5ritade\xe2\x80\x9d i Ransakningarna (1672) av Rhezelius. _NEWLINE_Olof Celsius d.\xc3\xa4. bes\xc3\xb6kte platsen och ritade av stenarna 1727: \xe2\x80\x9dRamsta, M\xc3\xb6jebro, Under denna Grifft \xc3\xa4r en h\xc3\xa4st och karl med ett sv\xc3\xa4rd i hand, ritade. Runorna ol\xc3\xa4selige in tilldenna dag. (\xe2\x80\xa6)\xe2\x80\x9d_NEWLINE_D\xc3\xa4refter flyttades stenen fr\xc3\xa5n sin ursprungliga plats till pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rden vid Hagby, vilket framg\xc3\xa5r av en brevv\xc3\xa4xling 1734 mellan Celsius och tv\xc3\xa5 andra personer. 1791 finns en notering (vid publicering av ovan n\xc3\xa4mnda brev) om att stenen numera finns i Hagby Pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rd och \xe2\x80\x9dligger horizontelt p\xc3\xa5 marken, varandes skriften eller ritningen upv\xc3\xa4nd\xe2\x80\x9d. I Upplands runinskrifter noteras att det \xc3\xa4r m\xc3\xa4rkligt att stenen forslats fram till pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rden men sedan blivit liggande, s\xc3\xa4rskilt som pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rden \xc3\xa4r prebendepastorat till Uppsala universitet och m\xc3\xa5nga h\xc3\xb6gt bildade m\xc3\xa4n har bes\xc3\xb6kt platsen, i alla fall sommartid. _NEWLINE_1824 n\xc3\xa4mner F. A. Westerling stenen i sin avhandling. Han anger att den ligger vid en brunn i pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rden men att den ursprungligen st\xc3\xa5tt vid Sunnan\xc3\xa5kvarn (n\xc3\xa4ra M\xc3\xb6jbro) omgiven av 16 andra stenar utan inskrift, och att p\xc3\xa5 denna plats skulle ha varit ett domars\xc3\xa4te. Grunden f\xc3\xb6r hans uppgift \xc3\xa4r inte k\xc3\xa4nd. Att tingsplatsen f\xc3\xb6r Hagunda hundare en g\xc3\xa5ng l\xc3\xa5g vid M\xc3\xb6jbro eller Sunnan\xc3\xa5 anses dock rimligt. _NEWLINE_1862 \xe2\x80\x9d\xc3\xa5terfanns\xe2\x80\x9d stenen av professor Carl S\xc3\xa4ve i Uppsala. Som han skriver gick stenen inte att hitta d\xc3\xa4r den omn\xc3\xa4mnts. D\xc3\xa4remot p\xc3\xa5tr\xc3\xa4ffades den \xe2\x80\x9dalldeles oskadad, ehuru liggande uppv\xc3\xa4nd, just framf\xc3\xb6r boskapens vattningsho\xe2\x80\x9d. I 130 \xc3\xa5r kan allts\xc3\xa5 ristningen ha varit utsatt f\xc3\xb6r n\xc3\xb6tning av kl\xc3\xb6var och skodda h\xc3\xa4sthovar._NEWLINE_Efter detta restes stenen \xc3\xa5ter p\xc3\xa5 pr\xc3\xa4stg\xc3\xa5rden, den placeras under ett tr\xc3\xa4d och blev med tiden rikt lavbevuxen. Den blev ofta bes\xc3\xb6kt av nordister fr\xc3\xa5n Uppsala, men man klagade \xc3\xb6ver att man inte kunde urskilja figuren. N\xc3\xa5gra menade till och med att den inte finns. 1928 flyttade man s\xc3\xa5 \xc3\xa5ter stenen till M\xc3\xb6jbro d\xc3\xa4r den ursprungligen hade st\xc3\xa5tt._NEWLINE_1946 unders\xc3\xb6ktes stenen av Elias Wess\xc3\xa9n och han p\xc3\xa5pekade d\xc3\xa5 att bildristningen var i s\xc3\xa5 d\xc3\xa5ligt skick att man bara med gynnsam belysning kunde urskilja vissa av linjerna. 1948 flyttades stenen till Historiska museet, d\xc3\xa4r den numera st\xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nBilden\n_START_PARAGRAPH_\nDet f\xc3\xb6rsta som sl\xc3\xa5r betraktaren \xc3\xa4r att bilden \xc3\xa4r gjord i en driven tecknarstil olik de bilder som annars p\xc3\xa5tr\xc3\xa4ffas p\xc3\xa5 v\xc3\xa5ra bildstenar och runristningar. Runforskaren Otto von Friesen talar om "en med schwung tecknad h\xc3\xa4st och ryttare". Ossian Ericson skriver att bilden "har \xc3\xa4ven blivit betecknad som den nordiska j\xc3\xa4rn\xc3\xa5lderns m\xc3\xa4rkligaste konstverk". Sven B. F. Jansson anger att bildframst\xc3\xa4llningen \xc3\xa4r "utomordentligt skicklig och enast\xc3\xa5ende", att "allt \xc3\xa4r f\xc3\xa5ngat mitt i r\xc3\xb6relsen" och att man kan "tycka sig sk\xc3\xb6nja folkvandringstidens fruktbringande kontakt med den senromerska kulturen"._NEWLINE_Bildens s\xc3\xa4rpr\xc3\xa4gel fick Mac Key att f\xc3\xb6ra fram sin teori om att stenen inte alls \xc3\xa4r fr\xc3\xa5n 500-talet, utan gjordes av ett g\xc3\xa4ng spjuveraktiga uppsalastudenter kring den \xc3\xb6k\xc3\xa4nde Nils Rabenius i slutet av 1600-talet. Hur oseri\xc3\xb6st detta f\xc3\xb6rslag \xc3\xa4n kan l\xc3\xa5ta, pekar det \xc3\xa4nd\xc3\xa5 p\xc3\xa5 att bildens stildrag f\xc3\xb6r m\xc3\xa5nga k\xc3\xa4nns lite ov\xc3\xa4ntade p\xc3\xa5 en runsten._NEWLINE_Bland detaljerna l\xc3\xa4gger man s\xc3\xa4rskilt m\xc3\xa4rke till att h\xc3\xa4stens ben och ryttarens f\xc3\xb6tter inte \xc3\xa4r fullt uttecknade, att anatomiska former verkar vara mycket medvetna och ibland \xc3\xb6verdrivna samt att h\xc3\xa4sten med sin b\xc3\xb6jda nacke och sitt alldeles f\xc3\xb6r stora, nedslagna \xc3\xb6ga verkar uttrycka n\xc3\xa4rmast teatral v\xc3\xb6rdnad f\xc3\xb6r sin ryttare eller kanske f\xc3\xb6r omgivningens ovationer._NEWLINE_Det \xc3\xa4r dock f\xc3\xb6rr\xc3\xa4diskt att betrakta stenen med ristningen im\xc3\xa5lad och ta m\xc3\xa5lningen som en absolut sanning. Stenens yta \xc3\xa4r delvis r\xc3\xa4tt grov och de huggna linjerna s\xc3\xa5 grunda s\xc3\xa5 att det kan vara sv\xc3\xa5rt att avg\xc3\xb6ra vad som \xc3\xa4r hugget och vad som bara \xc3\xa4r naturliga oj\xc3\xa4mnheter. B\xc3\xa5de Sveriges runinskrifter och Ossian Ericson publicerar en bild p\xc3\xa5 stenen i om\xc3\xa5lat skick. D\xc3\xa4r f\xc3\xb6rlorar sig sk\xc3\xb6lden, h\xc3\xa4nderna och mycket av h\xc3\xa4sten, men ryttarens kropp tr\xc3\xa4der fram och blir n\xc3\xa4stan verklig. Ansiktet f\xc3\xa5r karakt\xc3\xa4r och det groteska l\xc3\xa5ret framst\xc3\xa5r ist\xc3\xa4llet som en naturtroget draperad kjortel. Figuren liknar nu en romersk soldat. \xc3\x84ven denna tolkning \xc3\xa4r dock f\xc3\xb6rr\xc3\xa4disk. \xc3\x96gat tar omedvetet hj\xc3\xa4lp av skuggor fr\xc3\xa5n vissa naturliga oj\xc3\xa4mnheter och bortser fr\xc3\xa5n andra. _NEWLINE_Sk\xc3\xb6lden och de tv\xc3\xa5 hundlika djuren som f\xc3\xb6ljer ryttaren hade inte uppt\xc3\xa4ckts n\xc3\xa4r Otto von Friesen och m\xc3\xa5nga andra under 1900-talets f\xc3\xb6rsta h\xc3\xa4lft publicerade sina tolkningar av stenen. D\xc3\xa5 hade man bara hittat ett par streck fr\xc3\xa5n det fr\xc3\xa4mre djuret och det tolkades som antydan till en slagen fiende eller bara som en upph\xc3\xb6jning i marken. Djuren uppt\xc3\xa4cktes av Sven B. F. Jansson 1952. Till n\xc3\xa5gon del tonar de ner bildens karakt\xc3\xa4r av stridsscen till f\xc3\xb6rm\xc3\xa5n f\xc3\xb6r hedrandet av en man som var duktig i b\xc3\xa5de jakt och strid.\n_START_SECTION_\nTextens disposition\n_START_PARAGRAPH_\nTexten \xc3\xa4r avsev\xc3\xa4rt tydligare \xc3\xa4n bilden. Runorna \xc3\xa4r genomg\xc3\xa5ende spegelv\xc3\xa4nda i f\xc3\xb6rh\xc3\xa5llande till hur man brukar skriva runalfabetet. Det \xc3\xa4r inget ovanligt, och det indikerar att l\xc3\xa4sriktningen ska vara fr\xc3\xa5n h\xc3\xb6ger till v\xc3\xa4nster._NEWLINE_Nedre raden \xc3\xa4r j\xc3\xa4mn och perfekt centrerad. \xc3\x96vre raden \xc3\xa4r till st\xc3\xb6rsta delen lika j\xc3\xa4mn, men de fyra v\xc3\xa4nstra tecknen bryter abrupt detta m\xc3\xb6nster. Det X-lika tecknet \xc3\xa4r mycket l\xc3\xa4gre \xc3\xa4n \xc3\xb6vriga, och de tre tecknen till v\xc3\xa4nster om detta \xc3\xa4r t\xc3\xa4tt ihopkl\xc3\xa4mda och ryms med n\xc3\xb6d och n\xc3\xa4ppe p\xc3\xa5 stenen. Ovanf\xc3\xb6r detta t\xc3\xa4ttskrivna parti st\xc3\xa5r ytterligare en ensam runa. Det \xc3\xa4r runan algiR som brukar symboliseras med v\xc3\xa5rt stora R (ibland z) och som bara kan f\xc3\xb6rekomma i slutet av ord. D\xc3\xa4rf\xc3\xb6r kan den inte utg\xc3\xb6ra textens inledning. Med all sannolikhet \xc3\xa4r det en runa som \xc3\xa4ven den h\xc3\xb6r ihop med det t\xc3\xa4ttskrivna partiet l\xc3\xa4ngst till v\xc3\xa4nster._NEWLINE_Stenens disposition, s\xc3\xa5v\xc3\xa4l bild som text, verkar vara noga planerad f\xc3\xb6re ristandet. Denna plan verkar dock av n\xc3\xa5gon anledning ha brutit samman i textens \xc3\xb6vre v\xc3\xa4nstra h\xc3\xb6rn. De flesta anser att nedre raden ska l\xc3\xa4sas f\xc3\xb6rst. I s\xc3\xa5 fall \xc3\xa4r det allts\xc3\xa5 textens slut som spr\xc3\xa4ckt planen. Man kan undra om ristaren gjort en felbed\xc3\xb6mning av utrymmesbehovet, om han fr\xc3\xa5n b\xc3\xb6rjan t\xc3\xa4nkt sig en annan stavning eller om budskapet \xc3\xa4ndrades under ristandets g\xc3\xa5ng. Experternas tolkningsf\xc3\xb6rs\xc3\xb6k ber\xc3\xb6r ibland \xc3\xa4ven denna fr\xc3\xa5ga. Ossian Ericson menar till och med att R-runan med avsikt placerats ensam h\xc3\xb6gst upp f\xc3\xb6r att verka som en skyddssymbol.\n_START_SECTION_\nTolkning\n_START_PARAGRAPH_\nInskriften frawaradaR anahaha islaginaR betraktas som ett av de klassiska runologiska problemen och har gett upphov till en l\xc3\xa5ng rad mycket skiftande tolkningar._NEWLINE_De flesta forskare \xc3\xa4r numera \xc3\xb6verens om att frawaradaR \xc3\xa4r ett mansnamn som p\xc3\xa5 fornv\xc3\xa4stnordiska borde bli Fr\xc3\xa1r\xc3\xa1\xc3\xb0r med betydelsen "den snarr\xc3\xa5dige". Isl\xc3\xa4ndska fr\xc3\xa1r betyder rask, snabb, livlig och radaR \xc3\xa4r nomen agentis (utf\xc3\xb6rare) till urnordiska ra\xc3\xb0an som betyder r\xc3\xa5da. Frawar har ibland tolkats som Frej, fruktbarhet, vilket skulle ge namnet betydelsen "fruktbar p\xc3\xa5 r\xc3\xa5d" eller "id\xc3\xa9rik"._NEWLINE_M\xc3\xa5nga forskare anser ocks\xc3\xa5 att islaginaR inneh\xc3\xa5ller urnordiska slaginaR med betydelsen slagen, tr\xc3\xa4ffad eller ihj\xc3\xa4lslagen. Eftersom man i runskrifter inte brukar skriva samma runa tv\xc3\xa5 g\xc3\xa5nger i rad, kan islaginaR mycket v\xc3\xa4l representera is slaginaR med betydelsen "\xc3\xa4r slagen"._NEWLINE_F\xc3\xb6ljden anahaha bjuder dock h\xc3\xa5rdnackat motst\xc3\xa5nd och har gett upphov till m\xc3\xa5nga skiftande, mer eller mindre v\xc3\xa5ghalsiga gissningar. Beroende p\xc3\xa5 hur denna del ska tolkas kan texten f\xc3\xa5 v\xc3\xa4ldigt olika mening. \xc3\x84r det frawaradaR som \xc3\xa4r slagen, har han slagit n\xc3\xa5gon annan eller \xc3\xa4r det texten p\xc3\xa5 stenen som \xc3\xa4r slagen, ristad? N\xc3\xa5gon har till och med framkastat att anahaha kan inneh\xc3\xa5lla en negation (ana-) s\xc3\xa5 att betydelsen blir att frawaradaR var obesegrad._NEWLINE_De flesta har antagit att f\xc3\xb6ljden bildar en sammanh\xc3\xa4ngande mening d\xc3\xa4r frawaradaR \xc3\xa4r subjekt och islaginar \xc3\xa4r predikat. Stycket anahaha antas vara en best\xc3\xa4mning antingen till subjektet eller predikatet. Men raderna kan \xc3\xa4ven uppfattas som frist\xc3\xa5ende fr\xc3\xa5n varandra med var sitt budskap.'