b'\n_START_ARTICLE_\nWilliam Temple (\xc3\xa4rkebiskop)\n_START_PARAGRAPH_\nWilliam Temple, f\xc3\xb6dd den 15 oktober 1881 i Exeter, d\xc3\xb6d den 26 oktober 1944, var en engelsk teolog och biskop, son till \xc3\xa4rkebiskop Frederick Temple._NEWLINE_Temple var fellow och l\xc3\xa4rare i filosofi i Queen\'s College, Oxford, 1904-10, 1910 kaplan hos \xc3\xa4rkebiskopen av Canterbury, kyrkoherde vid S:t James, Piccadilly, 1914-18, canon av Westminster 1919-20. Han blev i januari 1921 biskop av Manchester. Han skrev en rad f\xc3\xb6r engelskt andeliv betydelsefulla arbeten, bland annat Church and nation (1915), Plato and christ\xc3\xacanity (1916), Mens creatrix (1917), Issues of faith (1918), Fellowship with God (1920), The universality of Christ (1921), Life of bishop Percival (samma \xc3\xa5r) och Christus veritas (1924). Framf\xc3\xb6r allt ingrep Temple i det praktiskt kyrkliga och kyrkopolitiska livet. Han organiserade den m\xc3\xa4ktiga Life and Liberty Movement, vars program ligger redan i beteckningen, och genomdrev genom dess st\xc3\xb6d bland annat uppr\xc3\xa4ttandet 1919 av ett engelskt kyrkom\xc3\xb6te, National Church Assembly. Temple, vilken vid sin utn\xc3\xa4mning till biskop m\xc3\xa5ste fr\xc3\xa5ntr\xc3\xa4da den formella ledningen av \'"Life and Liberty Movement", var \xc3\xa4ven framgent dess drivande kraft och ledde bland annat en stor "Londonvecka" 1921. I det nya kyrkom\xc3\xb6tet hade han ocks\xc3\xa5 en ledande st\xc3\xa4llning och representerade en moderat h\xc3\xb6gkyrklighet, som st\xc3\xa5r den "liberalt katolska" riktningen n\xc3\xa4ra. I fr\xc3\xa5gan om revisionen av Book of Common Prayer framlade Temple 1923 ett uppm\xc3\xa4rksammat revisionsf\xc3\xb6rslag. I den kristna studentr\xc3\xb6relsen medverkade han livligt. Han presiderade vid den ber\xc3\xb6mda konferensen i Birmingham 1924, vars bet\xc3\xa4nkande ("C\xc3\xb8pec") r\xc3\xa4knats till de fr\xc3\xa4msta insatserna av kristendomen i fr\xc3\xa5ga om samfundslivets kristnande. Temple drev ocks\xc3\xa5 starkt n\xc3\xa4rmandet mellan statskyrkan och dissenters och deltog stundom i frikyrkornas \xc3\xa5rsm\xc3\xb6ten. Han blev 1928 \xc3\xa4rkebiskop av York och 1942 \xc3\xa4rkebiskop av Canterbury.'