b'\n_START_ARTICLE_\nFlarestj\xc3\xa4rna\n_START_PARAGRAPH_\nEn flarestj\xc3\xa4rna \xc3\xa4r vanligtvis en r\xc3\xb6d dv\xc3\xa4rgstj\xc3\xa4rna av spektralklass M, som har sporadiska och of\xc3\xb6ruts\xc3\xa4gbara utbrott och stor energifrig\xc3\xb6relse p\xc3\xa5 ytan. En typisk flare varar n\xc3\xa5gra minuter upp till n\xc3\xa5gra timmar. Stj\xc3\xa4rnans ljusstyrka \xc3\xb6kar i regel med 10-100 g\xc3\xa5nger, dvs. med 2-5 magnituder._NEWLINE_Energifrig\xc3\xb6relsen i en flare \xc3\xa4r i regel inte mycket st\xc3\xb6rre \xc3\xa4n de flareutbrott som v\xc3\xa5r egen sol kan ha, men p\xc3\xa5 grund av r\xc3\xb6da dv\xc3\xa4rgstj\xc3\xa4rnors l\xc3\xa5ga absoluta ljusstyrka g\xc3\xb6r att flareutbrotten dominerar n\xc3\xa4r de intr\xc3\xa4ffar. Magnetf\xc3\xa4ltet och rotationens variation med latituden tros ha betydelse f\xc3\xb6r utbrotten, men mekanismen har \xc3\xa4nnu inte f\xc3\xa5tt en tillfredsst\xc3\xa4llande f\xc3\xb6rklaring. Utbrotten kan str\xc3\xa4cka sig \xc3\xb6ver hela det elektromagnetiska spektrumet, fr\xc3\xa5n r\xc3\xb6ntgenstr\xc3\xa5lning till radiov\xc3\xa5gor._NEWLINE_De f\xc3\xb6rsta flare-stj\xc3\xa4rnorna uppt\xc3\xa4cktes 1924 och var V1396 Cygni och AT Microscopii. 1948 uppt\xc3\xa4cktes UV Ceti som kan s\xc3\xa4gas vara den b\xc3\xa4st utforskade flare-stj\xc3\xa4rnan._NEWLINE_De flesta flare-stj\xc3\xa4rnorna \xc3\xa4r ljussvaga r\xc3\xb6da dv\xc3\xa4rgstj\xc3\xa4rnor, men det finns ocks\xc3\xa5 mindre massiva bruna dv\xc3\xa4rgstj\xc3\xa4rnor som kan f\xc3\xa5 flare-utbrott. Den relativt sett massiva variabeln RS Canum Venaticorum f\xc3\xb6reter ocks\xc3\xa5 flare-utbrott, men orsaken verkar vara en f\xc3\xb6ljeslagare som p\xc3\xa5verkar stj\xc3\xa4rnans magnetf\xc3\xa4lt. Vidare finns nio stj\xc3\xa4rnor av solliknande typ som visar flare-liknande utbrott.\n_START_SECTION_\nN\xc3\xa4rliggande flarestj\xc3\xa4rnor\n_START_PARAGRAPH_\nFlarestj\xc3\xa4rnor  \xc3\xa4r p\xc3\xa5tagligt ljussvaga, men astronomerna har \xc3\xa4nd\xc3\xa5 lyckats hitta objekt p\xc3\xa5 1000 ljus\xc3\xa5rs avst\xc3\xa5nd fr\xc3\xa5n jorden._NEWLINE_Den 23 april 2014 uppm\xc3\xa4tte NASAs  Swiftteleskop det starkaste, hetaste och mest l\xc3\xa5ngvariga flare som n\xc3\xa5gonsin observerats vid en n\xc3\xa4rbel\xc3\xa4gen r\xc3\xb6d dv\xc3\xa4rg. Den f\xc3\xb6rsta delen av utbrottet var 10000 g\xc3\xa5nger kraftigare \xc3\xa4n den st\xc3\xb6rsta flare som uppm\xc3\xa4tts hos v\xc3\xa5r egen sol.\n_START_SECTION_\nProxima Centauri\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa5r n\xc3\xa4rmaste stj\xc3\xa4rna, Proxima Centauri i stj\xc3\xa4rnbilden Kentauren, \xc3\xa4r flarestj\xc3\xa4rna.\n_START_SECTION_\nWolf 359\n_START_PARAGRAPH_\nEn annan flarestj\xc3\xa4rna som granne i rymden \xc3\xa4r Wolf 359, p\xc3\xa5 ett avst\xc3\xa5nd av 7,86 \xc2\xb1 0,03 ljus\xc3\xa5rs avst\xc3\xa5nd.  Den heter ocks\xc3\xa5 Gliese 406 och CN Leonis och \xc3\xa4r en r\xc3\xb6d dv\xc3\xa4rg av spektralklass M6.5 som uts\xc3\xa4nder str\xc3\xa5lning p\xc3\xa5 r\xc3\xb6ntgenbandet. Den \xc3\xa4r av varianten UV Ceti-variabel med t\xc3\xa4ta utbrott.\n_START_SECTION_\nBarnards stj\xc3\xa4rna\n_START_PARAGRAPH_\nBarnards stj\xc3\xa4rna  i stj\xc3\xa4rnbilden Ormb\xc3\xa4raren \xc3\xa4r det n\xc3\xa4st n\xc3\xa4rmaste stj\xc3\xa4rnsystemet i rymden och uppvisar det st\xc3\xb6rsta k\xc3\xa4nda egenr\xc3\xb6relsen (10,3\xe2\x80\xb3om \xc3\xa5ret). Stj\xc3\xa4rnan \xc3\xa4r av spektralklass M4 och magnitud +9,57. Den misst\xc3\xa4nks vara flarestj\xc3\xa4rna\n_START_SECTION_\nTVLM513-46546\n_START_PARAGRAPH_\nTVLM513-46546 \xc3\xa4r en kall brun dv\xc3\xa4rg i Bj\xc3\xb6rnvaktarens stj\xc3\xa4rnbild, som befinner sig 35,1 ljus\xc3\xa5r bort.'