b'\n_START_ARTICLE_\nEngelska inb\xc3\xb6rdeskriget\n_START_SECTION_\nBakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nUnder den elisabetanska tiden hade gods\xc3\xa4garna och de f\xc3\xb6rm\xc3\xb6gna borgarna f\xc3\xa5tt ett ekonomiskt uppsving. Det var dessa grupper som satt i parlamentets underhus och p\xc3\xa5 s\xc3\xa5 s\xc3\xa4tt hade parlamentets sj\xc3\xa4lvk\xc3\xa4nsla st\xc3\xa4rkts. Samtidigt hade drottning Elisabet lyckats undvika konflikter med parlamentet genom att h\xc3\xa5lla statsfinanserna, som var en vanlig orsak till konflikt mellan kronan och parlamentet, under kontroll. England hade dessutom under denna tid en yttre fiende i Spanien._NEWLINE_N\xc3\xa4r Elisabet dog barnl\xc3\xb6s 1603 gick kronan \xc3\xb6ver till en av Maria Stuarts s\xc3\xb6ner, Jakob I. Den nye kungen var uppfostrad som anglikan. Han tyckte illa om b\xc3\xa5de katolikerna och puritanerna och misslyckades med att ena det religi\xc3\xb6st splittrade riket. Det fanns dock bland puritanerna misstankar om att kungen hade sympatier f\xc3\xb6r katolikerna, vilka f\xc3\xb6rst\xc3\xa4rktes n\xc3\xa4r han sl\xc3\xb6t fred med Spanien. Dessutom blev han impopul\xc3\xa4r i parlamentet f\xc3\xb6r sin passivitet n\xc3\xa4r trettio\xc3\xa5riga kriget inleddes. N\xc3\xa4r sonen Karl I kom till makten kom han att \xc3\xa4rva konflikterna fr\xc3\xa5n sin fars regeringstid. Att Karl I gifte sig med en katolik, en syster till Ludvig XIII av Frankrike, sp\xc3\xa4dde p\xc3\xa5 missn\xc3\xb6jet._NEWLINE_Karl I var en dj\xc3\xa4rvare politiker \xc3\xa4n sin far och tog strid med parlamentet i en rad fr\xc3\xa5gor. Konflikterna r\xc3\xb6rde fr\xc3\xa4mst finanspolitiken, utrikespolitiken och statskyrkan. Karl uppl\xc3\xb6ste parlamentet tv\xc3\xa5 g\xc3\xa5nger men tvingades sedan att \xc3\xa5terkalla det f\xc3\xb6r att f\xc3\xa5 hj\xc3\xa4lp att l\xc3\xb6sa de finansiella problemen. \xc3\x85r 1627 pressade den engelska opinionen honom att g\xc3\xa5 i krig mot Frankrike p\xc3\xa5 hugenotternas sida. Krigsf\xc3\xb6retaget gick d\xc3\xa5ligt och ledde till ytterligare ekonomiska problem och f\xc3\xb6rlorad prestige. 1628 kallade Karl in sitt tredje parlament och det antog Petition of Right, ett dokument som Karl var tvungen att underteckna f\xc3\xb6r att f\xc3\xa5 mer pengar genom parlamentet. I dokumentet st\xc3\xa4lldes bland annat krav p\xc3\xa5 att kungen inte skulle kr\xc3\xa4va in godtyckliga skatter. Kungen svarade med att uppl\xc3\xb6sa parlamentet och f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte regera sj\xc3\xa4lv, vilket blev om\xc3\xb6jligt d\xc3\xa5 parlamentet hade the power of the purse, makten att bevilja skatter. Karl f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte samtidigt att inf\xc3\xb6ra den anglikanska kyrkan i Skottland, vilket ledde till en revolt. Karl I blev r\xc3\xa5dd av biskopen William Laud och guvern\xc3\xb6ren p\xc3\xa5 Irland, Thomas Wentworth Strafford, att sl\xc3\xa5 ner den med v\xc3\xa5ld._NEWLINE_Nu kallade kungen in det "korta parlamentet" (13 april-5 maj 1640) f\xc3\xb6r att f\xc3\xa5 st\xc3\xb6d i kriget. Men parlamentet var mer intresserat av att motarbeta kungamakten och uppl\xc3\xb6stes d\xc3\xa5 det kr\xc3\xa4vde f\xc3\xb6rlikning med skottarna. Skottarna gjorde d\xc3\xa4refter ett infall i England och Karl blev tvungen att sammankalla ett nytt parlament, det s\xc3\xa5 kallade "l\xc3\xa5nga parlamentet", som \xc3\xb6ppnades 3 november samma \xc3\xa5r. Dessa gick h\xc3\xa5rt fram mot de ansvariga f\xc3\xb6r kriget; Strafford och Laud d\xc3\xb6mdes till d\xc3\xb6den (Lauds avr\xc3\xa4ttning verkst\xc3\xa4lldes dock inte f\xc3\xb6rr\xc3\xa4n efter inb\xc3\xb6rdeskriget). Inskr\xc3\xa4nkningar i kungamakten och ett \xc3\xb6kande inflytande f\xc3\xb6r parlamentet besl\xc3\xb6ts. Bland annat fick parlamentet inte l\xc3\xa4ngre uppl\xc3\xb6sas utan sitt eget godk\xc3\xa4nnande. N\xc3\xa4r puritanerna och dissidenterna i parlamentet gick till angrepp mot den anglikanska kyrkan f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte Karl l\xc3\xb6sa situationen genom att personligen infinna sig och f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ka arrestera oppositionella ledam\xc3\xb6ter. Resultatet blev att han fick i stort sett hela parlamentet emot sig och tvingades l\xc3\xa4mna London. Konflikten eskalerade snabbt till ett inb\xc3\xb6rdeskrig.\n_START_SECTION_\nKrigsf\xc3\xb6rloppet\n_START_PARAGRAPH_\nKarl l\xc3\xa4t samla sina trupper i Nottingham (22 augusti 1642), intog en fast st\xc3\xa4llning kring Oxford och vann till en b\xc3\xb6rjan flera framg\xc3\xa5ngar mot parlamentets o\xc3\xb6vade trupper. De kungliga truppernas nederlag i slaget vid Marston Moor (2 juli 1644) och vid Newbury (27 oktober samma \xc3\xa5r) f\xc3\xb6ljdes av resultatl\xc3\xb6sa f\xc3\xb6rhandlingar i Uxbridge (januari till februari 1645). Samtidigt f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte Karl utan framg\xc3\xa5ng skaffa sig utl\xc3\xa4ndsk hj\xc3\xa4lp._NEWLINE_Parlamentsh\xc3\xa4rens nyorganisation genom Oliver Cromwell och Lord Thomas Fairfax\' seger i slaget vid Naseby (14 juni 1645) avgjorde striden. Karl tvingades ta sin tillflykt till den i England inryckta skotska h\xc3\xa4ren (vid Newark, 5 maj 1646). D\xc3\xa4r intrigerade han utan framg\xc3\xa5ng med presbyterianerna och utl\xc3\xa4mnades vid skottarnas hemf\xc3\xa4rd (januari 1647) till parlamentets ombud. I juni samma \xc3\xa5r f\xc3\xb6rdes han bort av kornett Joyce fr\xc3\xa5n Holmby house f\xc3\xb6r att st\xc3\xa4rka independenterna i h\xc3\xa4ren under deras konflikt med parlamentet. F\xc3\xb6rg\xc3\xa4ves f\xc3\xb6rs\xc3\xb6kte han genom l\xc3\xb6ften om personliga f\xc3\xb6rdelar vinna h\xc3\xa4rens ledare f\xc3\xb6r sin sak, och genom hemliga f\xc3\xb6rhandlingar med skottarna framkallade han det s\xc3\xa5 kallade "andra inb\xc3\xb6rdeskriget" (maj-augusti 1648). Karl hade i november 1647 flytt till Isle of Wight och h\xc3\xb6lls d\xc3\xa4r i f\xc3\xb6rvar p\xc3\xa5 Carisbrook castle, varifr\xc3\xa5n han flyttades f\xc3\xb6rst till Hurst castle och sedan till Windsor Castle (december 1648).\n_START_SECTION_\nEfter kriget\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x85r 1649 d\xc3\xb6mdes Karl I till d\xc3\xb6den och avr\xc3\xa4ttades. En republik \xe2\x80\x93 Commonwealth of England \xe2\x80\x93 under puritanen Oliver Cromwells ledning utropades. Efter Cromwells d\xc3\xb6d 1658 varade republiken dock endast i tv\xc3\xa5 \xc3\xa5r innan monarkin \xc3\xa5terinf\xc3\xb6rdes och Karl II blev kung. Den som mer \xc3\xa4n n\xc3\xa5gon annan haft det milit\xc3\xa4ra ansvaret f\xc3\xb6r Karl I av Stuarts f\xc3\xb6rlust i inb\xc3\xb6rdeskriget, Cromwells \xc3\xb6verbef\xc3\xa4lhavare general Lord Thomas Fairfax, protesterade redan mot att kungen st\xc3\xa4llts inf\xc3\xb6r r\xc3\xa4tta av parlamentet och v\xc3\xa4nde d\xc3\xa4refter till sitt gods i Yorkshire. Efter restaurationen av Karl II blev Fairfax "rehabiliterad".'