b'\n_START_ARTICLE_\nRomerska namn\n_START_SECTION_\nNomen eller gens\n_START_PARAGRAPH_\nGens (plural: gentes) i antikens Rom refererar till en klan eller grupp av familjer som delar ett gemensamt namn (nomen) och som ans\xc3\xa5g att de h\xc3\xa4rstammade fr\xc3\xa5n en gemensam f\xc3\xb6rfader. Enligt romersk namnsed var en persons andra namn just namnet p\xc3\xa5 den gens som han tillh\xc3\xb6rde._NEWLINE_Begreppet har ocks\xc3\xa5 anv\xc3\xa4nts f\xc3\xb6r familjer inom ett klansystem i andra sammanhang._NEWLINE_Ursprunget till dessa gentes \xc3\xa4r os\xc3\xa4kert, men de var troligtvis inte s\xc3\xa5 gamla som romarna sj\xc3\xa4lva ans\xc3\xa5g. N\xc3\xa5gra av dem var f\xc3\xb6rknippade med specifika kulter eller ceremonier, men de flesta av dem var huvudsakligen personliga eller familj\xc3\xa4ra, och hade inte n\xc3\xa5gon s\xc3\xa4rskild politisk eller allm\xc3\xa4n funktion. F\xc3\xa5 av namnen \xc3\xa4r av indoeuropeiskt ursprung och n\xc3\xa5gra av dem \xc3\xa4r av etruskiskt ursprung._NEWLINE_Trots detta var gentes en reell faktor i det politiska livet, medlemmar av samma gens var "sl\xc3\xa4kt" och d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r vanligen (men inte alltid) politiska allierade._NEWLINE_Gentes hade legal status i republikens Rom. En gens som juridisk person \xc3\xa4gde egendom, d\xc3\xa4ribland en gravplats f\xc3\xb6r familjen. Det fanns en ledare f\xc3\xb6r en gens, n\xc3\xa5got som till\xc3\xa4mpades mer strikt i det tidiga Rom, men mindre strikt i senare Rom. Under senare tid l\xc3\xa4t n\xc3\xa5gra patriciska gentes sig sj\xc3\xa4lva bli adopterade av plebejiska familjer, s\xc3\xa5 att de skulle kunna st\xc3\xa4lla upp i val till poster som inte kunde bes\xc3\xa4ttas av patricier. Medlemmar av en gens var legalt bundna att hj\xc3\xa4lpa varandra p\xc3\xa5 beg\xc3\xa4ran. En gens var exogam, det vill s\xc3\xa4ga gifterm\xc3\xa5l mellan individer fr\xc3\xa5n samma gens var f\xc3\xb6rbjudet._NEWLINE_En gens var patriline\xc3\xa4r och patriarkal. Men detta var inte n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndigtvis en sedvana som h\xc3\xa4rr\xc3\xb6rde fr\xc3\xa5n de italiska folken d\xc3\xa5 \xc3\xa4ven etruskerna hade s\xc3\xa5dana vanor. Vid tiden f\xc3\xb6r det republikanska Rom hade den etruskiska kulturen assimilerats in i den italiska och gentes hade f\xc3\xb6rmodligen blandats._NEWLINE_Fr\xc3\xa5n b\xc3\xb6rjan var \xc3\xa4ktenskap mellan plebejiska och patriciska familjer inte till\xc3\xa5tet och som ett resultat av detta f\xc3\xb6ll flera patriciska familjer samman. S\xc3\xa5 sm\xc3\xa5ningom inf\xc3\xb6rdes Lex Canuleia vilken till\xc3\xa4t s\xc3\xa5dana \xc3\xa4ktenskap._NEWLINE_De patriciska gentes indelas i tv\xc3\xa5 kategorier: gentes maiores och gentes minores. Maiores var Roms ledande familjer som Iulii, Aemilii, Claudii, Cornelii, Fabii och Valerii. Dessa familjer hade s\xc3\xa4rskilda religi\xc3\xb6sa och v\xc3\xa4rldsliga privilegier.\n_START_SECTION_\nCognomen\n_START_PARAGRAPH_\nDet sista namnet var ett tillnamn, som kunde beskriva sj\xc3\xa4lva personen eller den familj som han var medlem av.'