b'\n_START_ARTICLE_\nStenvaktel\n_START_SECTION_\nUtseende och l\xc3\xa4ten\n_START_PARAGRAPH_\nStenvakteln \xc3\xa4r en liten (24-29 cm) och m\xc3\xb6rk h\xc3\xb6nsf\xc3\xa5gel med unika vanan att resa och sprida stj\xc3\xa4rten. Benen \xc3\xa4r dovt r\xc3\xb6da, en bar hudflik runt \xc3\xb6gat likas\xc3\xa5. P\xc3\xa5 n\xc3\xa4rmare h\xc3\xa5ll syns bandade flanker och en gr\xc3\xa4ddvit bukfl\xc3\xa4ck. Stenvakteln spelar ett ih\xc3\xa5llande "weet-weet" i sm\xc3\xa5grupper, vissa i duett i gryning och skymning, under regnperioden dock dagen l\xc3\xa5ng.\n_START_SECTION_\nFamiljetillh\xc3\xb6righet\n_START_PARAGRAPH_\nFram tills nyligen betraktades den tillh\xc3\xb6ra familjen f\xc3\xa4lth\xc3\xb6ns, men genetiska studier visar att den liksom nahanvaktel (Ptilopachus nahani, tidigare i Francolinus) f\xc3\xb6rv\xc3\xa5nande nog visar sig vara de enda afrikanska medlemmarna i den i \xc3\xb6vrigt amerikanska familjen tofsvaktlar.\n_START_SECTION_\nLevnadss\xc3\xa4tt\n_START_PARAGRAPH_\nStenvakteln hittas i torra och steniga sluttningar, utmed floder och i \xc3\xb6ppen skog, fr\xc3\xa5n 600 till 1500 mets h\xc3\xb6jd. F\xc3\xb6dan best\xc3\xa5r av fr\xc3\xb6n fr\xc3\xa5n gr\xc3\xa4s och \xc3\xb6rter, men \xc3\xa4ven gr\xc3\xb6na blad, frukter, knoppar och olika insekter. Arten \xc3\xa4r stannf\xc3\xa5gel.\n_START_SECTION_\nStatus och hot\n_START_PARAGRAPH_\nArten har ett stort utbredningsomr\xc3\xa5de och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt f\xc3\xb6r n\xc3\xa5got substantiellt hot. Utifr\xc3\xa5n dessa kriterier kategoriserar internationella naturv\xc3\xa5rdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). V\xc3\xa4rldspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till mycket vanlig.'