b'\n_START_ARTICLE_\nLeo XII\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nAnnibale della Genga pr\xc3\xa4stvigdes 1783, blev 10 \xc3\xa5r senare (titul\xc3\xa4r) \xc3\xa4rkebiskop av Tyrus, 1794 nuntie i K\xc3\xb6ln med s\xc3\xa4te i Augsburg och 1805 i Regensburg, 1807 och 1814 i Paris, 1816 kardinalbiskop av Sinigaglia och valdes efter fem veckors konklav 28 september 1823 till p\xc3\xa5ve som de ultramontanas kandidat._NEWLINE_Omedelbart efter sin tronbestigning inaugurerade han en politik i ultramontansk anda: Ercole Consalvi ersattes som kardinalstatssekreterare av den 80-\xc3\xa5rige Giulio Maria della Somaglia, Collegium Romanum \xc3\xb6verl\xc3\xa4mnades \xc3\xa5t jesuiterna, f\xc3\xb6rvaltningen omorganiserades i klerikal riktning, judarna trakasserades, och i Romagna anordnades ett sannskyldigt utrotningskrig mot de radikala partierna. Dock saknar hans inrikespolitik inte f\xc3\xb6rtj\xc3\xa4nster helt: \xc3\xb6verfl\xc3\xb6diga tj\xc3\xa4nster indrogs, kontrollen sk\xc3\xa4rptes, och \xc3\xa5t n\xc3\xa4ringslivets uppblomstring \xc3\xa4gnades omsorg._NEWLINE_\xc3\x84ven Leos allm\xc3\xa4nna kyrkliga politik pr\xc3\xa4glades av n\xc3\xa4mnda ultramontana drag: hans f\xc3\xb6rsta encyklika (5 maj 1824) f\xc3\xb6rd\xc3\xb6mde tros- och religionsfriheten samt bibels\xc3\xa4llskapen. 1825 firades i Rom som jubel\xc3\xa5r, men anslutningen fr\xc3\xa5n den katolska kristenhetens sida blev inte den man v\xc3\xa4ntat. Leos utrikespolitik var i det hela framg\xc3\xa5ngsrik.'