b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Lundh\n_START_PARAGRAPH_\nOlof Paul Lundh, f\xc3\xb6dd 13 augusti 1890 i Transtrand, d\xc3\xb6d 15 januari 1967 i Hedemora, var en svensk f\xc3\xb6rfattare, folkskoll\xc3\xa4rare och kommunpolitiker.\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nPaul Lundh v\xc3\xa4xte upp i ett folkskoll\xc3\xa4rarhem i S\xc3\xa4len. Han arbetade i sin ungdom inom skogs- och jordbruk. Efter realexamen 1909 tog han 1912 studentexamen som privatist och avlade 1917 folkskoll\xc3\xa4rarexamen i Uppsala. \xc3\x85ret d\xc3\xa4rp\xc3\xa5 fick han en l\xc3\xa4rartj\xc3\xa4nst i Hedemora, d\xc3\xa4r han var socialdemokratisk ledamot i stadsfullm\xc3\xa4ktige 1921\xe2\x80\x931956 och dess ordf\xc3\xb6rande 1939\xe2\x80\x931956. _NEWLINE_Paul Lundh debuterade 1924 med diktsamlingen Med valkig n\xc3\xa4ve, som b\xc3\xa5de till form och inneh\xc3\xa5ll erinrade starkt om Dan Anderssons vildmarksromantik. Paul Lundh h\xc3\xb6rde tillsammans med Nils Bolander, Martin Koch och Kerstin Hed till den s\xc3\xa5 kallade Hedemoraparnassen. I hans g\xc3\xa4stfria hem samlades under \xc3\xa5rens lopp en stor skara f\xc3\xb6rfattare, bland andra Ivar Lo-Johansson och Albert Viksten. Med Ivar Lo-Johansson utvecklade han en livsl\xc3\xa5ng v\xc3\xa4nskap._NEWLINE_Paul Lundh var fr\xc3\xa5n 1919 gift med Hilma Estrid Johansson (1898\xe2\x80\x931966). Hans bror Erik Samuel Lundh (1879\xe2\x80\x931944) var redaktionssekreterare f\xc3\xb6r nykterhetstidningen Bl\xc3\xa5 Bandet, redakt\xc3\xb6r i Nerikes-Tidningen och f\xc3\xb6rfattare till bland annat diktsamlingen D\xc3\xa4r bergen bl\xc3\xa5na (1924), d\xc3\xa4r motiven var hembygden och hembygdsk\xc3\xa4nslan.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb6rfattarskap\n_START_PARAGRAPH_\nPaul Lundhs f\xc3\xb6rfattarskap var med f\xc3\xa5 undantag inspirerat av motiv fr\xc3\xa5n ungdoms\xc3\xa5ren i S\xc3\xa4len och \xc3\xb6vre V\xc3\xa4sterdalarna. Under 1920- och i b\xc3\xb6rjan av 1930-talet var han mycket produktiv. Hans konstn\xc3\xa4rligt fr\xc3\xa4msta insatser anses vara novellsamlingarna Det ensamma folket (1926) och Den eviga lustg\xc3\xa5rden (1928) med humoristiska och kulturhistoriska inslag i ber\xc3\xa4ttelser som inte s\xc3\xa4llan har drag av arbetarskildringar fr\xc3\xa5n skog och jordbruk. Paul Lundh skrev som poet en enkel och melodisk vers. Efter debuten n\xc3\xa5dde han en mer f\xc3\xb6rdjupad koncentration och sj\xc3\xa4lvst\xc3\xa4ndigare uttryck i till exempel Hj\xc3\xa4rtat och marken (1927). Som prosaist skrev Lundh kvickt och ledigt med ibland dialektala och folkligt grovkorniga inslag, pr\xc3\xa4glade av underfundig humor. Han fick emellertid aldrig n\xc3\xa5got litter\xc3\xa4rt genombrott eftersom hans f\xc3\xb6rlag Tiden avbr\xc3\xb6t samarbetet efter diktsamlingen N\xc3\xa4ra ting 1931. P\xc3\xa5 \xc3\xa4ldre dagar \xc3\xa5terkom han p\xc3\xa5 nytt f\xc3\xb6rlag med bland annat Folklivsber\xc3\xa4ttelser fr\xc3\xa5n Dalarna (1950) och den sj\xc3\xa4lvbiografiska romanen Gerfast och k\xc3\xa4rleken (1954).'