b'\n_START_ARTICLE_\nEn midsommarnattsdr\xc3\xb6m (opera)\n_START_SECTION_\nBakgrund\n_START_PARAGRAPH_\nI manuskriptet till Shakespeares pj\xc3\xa4s finns anvisningar om s\xc3\xa5nger, fanfarer och andra musikeffekter. Under engelska restaurationen uppf\xc3\xb6rdes de flesta Shakespearestycken som maskspel (masques) med s\xc3\xa5ng- och dansinlagor, ibland med hela dansscener som ett slags s\xc3\xa5ngspel. \xc3\x85r 1692 komponerade Henry Purcell musiken till en anonym bearbetning av En midsommarnattsdr\xc3\xb6m som dock bara f\xc3\xb6ljer ber\xc3\xa4ttelsen i stora drag och d\xc3\xa4r Shakespeares text \xc3\xa4r helt omdiktad. Med lika stor frihet f\xc3\xb6rh\xc3\xb6ll man sig till titeln p\xc3\xa5 pj\xc3\xa4sen och verket h\xc3\xb6ll sig under namnet The Fairy Queen kvar p\xc3\xa5 repertoaren i flera decennier. N\xc3\xa4r Britten best\xc3\xa4mde sig f\xc3\xb6r att skriva sin opera saknade han allts\xc3\xa5 inte f\xc3\xb6rebilder. Men \xc3\xa4nd\xc3\xa5 ans\xc3\xa5gs det i England, i synnerhet under senare delen av 1900-talet, vara ett konstn\xc3\xa4rligt v\xc3\xa5gspel att utan omskrivningar tons\xc3\xa4tta den "rena", endast f\xc3\xb6rkortade Shakespearetexten.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nJubilee Hall i Aldeburgh var platsen f\xc3\xb6r den musikfestival, d\xc3\xa4r de flesta av Brittens operor uruppf\xc3\xb6rdes och spelades. Lokalen var i behov av renovering till ett ordentligt operahus med omkl\xc3\xa4dningsrum, st\xc3\xb6rre scen, bredare orkesterdike och ut\xc3\xb6kad salong. Till invigningen 1960 beh\xc3\xb6vdes en stor opera och eftersom det var ont om tid valde Britten en d\xc3\xa4r librettot redan f\xc3\xb6rel\xc3\xa5g klart: William Shakespeares komedi En midsommarnattsdr\xc3\xb6m. Tillsammans med sin livspartner Peter Pears bearbetade han texten. De besl\xc3\xb6t att ta bort hela f\xc3\xb6rsta h\xc3\xa4lften av pj\xc3\xa4sen, s\xc3\xa5 att operan b\xc3\xb6rjar d\xc3\xa4r \xc3\xa4lvorna kommer in i bilden. Den 18 augusti 1959 skrev Britten till countertenoren Alfred Deller, och fr\xc3\xa5gade om han ville sjunga rollen som Oberon. Deller svarade att han hade mycket liten scenvana men Pears \xc3\xb6vertygade honom att han var precis r\xc3\xa4tt man f\xc3\xb6r rollen. Pears skulle sjunga den mindre rollen som hantverkaren Fl\xc3\xb6jt. _NEWLINE_Vid p\xc3\xa5sken 1960 var Britten klar med musiken till operan men p\xc3\xa5 grund av f\xc3\xb6rseningar blev inte alla kopior klara i tid. Regiss\xc3\xb6ren John Cranko skulle \xc3\xb6va med alla pojkar som skulle vara \xc3\xa4lvor men de fick inte sina noter f\xc3\xb6rr\xc3\xa4n tv\xc3\xa5 veckor f\xc3\xb6re premi\xc3\xa4ren. Det var sv\xc3\xa5r musik men de lyckades l\xc3\xa4ra sig l\xc3\xa4xan till premi\xc3\xa4ren. Operan var f\xc3\xa4rdig p\xc3\xa5 sju m\xc3\xa5nader och hann uppf\xc3\xb6ras som planerat i Aldeburgh den 11 juni 1960 med Britten som dirigent. Inom ett \xc3\xa5r spelades den \xc3\xb6ver hela Europa d\xc3\xa4r den blev Brittens mest omtyckta opera efter Peter Grimes. Den svenska premi\xc3\xa4ren skedde den 19 april 1962 p\xc3\xa5 Kungliga Operan i Stockholm._NEWLINE_I februari 1961 sattes operan upp p\xc3\xa5 Covent Garden-operan. Regiss\xc3\xb6ren John Cranko byttes ut mot John Gielgud, och Georg Solti ersatte Britten som dirigent. Peter Pears roll sj\xc3\xb6ngs av John Langan och Oberons parti av Russell Oberlin. Att Deller inte skulle sjunga i forts\xc3\xa4ttningen kom som en ov\xc3\xa4ntat chock f\xc3\xb6r honom och orsakade en depression. Men efter premi\xc3\xa4ren och de blandade recensionerna hade han skrivit till Britten och erk\xc3\xa4nt att hans medverkan och d\xc3\xa5liga sk\xc3\xa5despelartalang inte gjorde operan r\xc3\xa4ttvisa, och erbj\xc3\xb6d Britten att ers\xc3\xa4tta honom om s\xc3\xa5 var n\xc3\xb6dv\xc3\xa4ndigt.\n_START_SECTION_\nOm operan\n_START_PARAGRAPH_\nBritten ordnade rollgestalterna och instrumenten enligt en noggrant uppgjord klangplan. De b\xc3\xa5da k\xc3\xa4rleksparen erh\xc3\xb6ll de konventionella r\xc3\xb6stl\xc3\xa4gen sopran och tenor respektive mezzosopran och baryton (med ackompanjemang av tr\xc3\xa4bl\xc3\xa5sinstrument och str\xc3\xa5kar). De \xc3\xb6vernaturliga varelserna r\xc3\xb6r sig alla i h\xc3\xb6gre register: \xc3\xa4lvorna \xc3\xa4r gossopraner och Titania, \xc3\xa4lvdrottningen, \xc3\xa4r koloratursopran (med ackompanjemang av harpor, cembalo, celesta och slagverk). Hantverkarna \xc3\xa5terfinns d\xc3\xa4remot (motsvarande deras sociala status) i de l\xc3\xa4gre registren med ackompanjemang av bleckbl\xc3\xa5sinstrument och fagott._NEWLINE_I \xc3\xb6verg\xc3\xa5ngen fr\xc3\xa5n skogen till hovet (akt III) finns teman som \xc3\xa4r baserade p\xc3\xa5 tolvtonsserier, \xc3\xa4ven mellanspelet som bygger p\xc3\xa5 ett jaktmotiv. Den st\xc3\xa4mningsfulla s\xc3\xb6mnmusiken som inleder operan \xc3\xa4r baserad p\xc3\xa5 fyra enkla ackord ur en tolvtonsserie som efter hand utvecklas och varieras. Natt-temat f\xc3\xb6r tankarna till Brittens Nocturne f\xc3\xb6r tenorst\xc3\xa4mma och orkester fr\xc3\xa5n 1958, som avslutas med en sonett av Shakespeare. Musiken best\xc3\xa5r av en serie glissandoackord, som ska symbolisera skogens vaknande. Ackorden h\xc3\xa4ver och sjunker som en andh\xc3\xa4mtning eller en fl\xc3\xa4mtning\n_START_SECTION_\nOberon\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x84lvkungen Oberon \xc3\xa4r i sin egenskap av \xc3\xb6vernaturligt v\xc3\xa4sen, varken man eller kvinna, och Britten har d\xc3\xa4rf\xc3\xb6r skrivit partiet f\xc3\xb6r en countertenor (manlig alt) och ger d\xc3\xa4rigenom stycket en l\xc3\xa4tt barockk\xc3\xa4nsla. Genom hela operan karakt\xc3\xa4riseras han musikaliskt av celesta och harpa, och hans s\xc3\xa5ng uttrycks genom melismer i tonarten Ess-dur. Hans tema best\xc3\xa5r av stora sekunder och skiftar mellan of\xc3\xb6renliga tonarter (Ess-dur och e-moll). Tippett beskrev Deller s\xc3\xa5ng s\xc3\xa5som "uttryckande inga k\xc3\xa4nslosamma ovidkommande saker som kunde f\xc3\xa5 oss att gl\xc3\xb6mma musikens absoluta rena kvalitet". Britten kan ha velat att Oberon skulle l\xc3\xa5ta s\xc3\xa5 om\xc3\xa4nsklig som m\xc3\xb6jligt och att han gjorde Oberons olik vad g\xc3\xa4ller hans sexualitet - som en sorts Peter Pan som aldrig n\xc3\xa5r puberteten.\n_START_SECTION_\nPuck\n_START_PARAGRAPH_\nPuck (eller Robin Goodfellow) \xc3\xa4r den f\xc3\xb6rste individen som dyker upp i operan och pj\xc3\xa4sen. Britten beskrev honom som "totalt omoralisk och \xc3\xa4nd\xc3\xa5 oskuldsfull". Han sjunger inte utan hans ord ska talas rytmiskt av en pojke med akrobatisk talang. N\xc3\xa4r Britten befann sig i Stockholm s\xc3\xa5g han n\xc3\xa5gra barnsk\xc3\xa5despelare med otrolig vighet och mimtalang. Han ins\xc3\xa5g d\xc3\xa5 att p\xc3\xa5 det s\xc3\xa4ttet skulle Puck framst\xc3\xa4llas. Britten specificerar inte vilken \xc3\xa5lder Puck har. I originalupps\xc3\xa4ttningen och senare upps\xc3\xa4ttningar som Britten \xc3\xb6vervakade spelades rollen av en ton\xc3\xa5ring med m\xc3\xa5lbrottsr\xc3\xb6st. Detta indikerar att Britten t\xc3\xa4nkte sig att Puck just har passerat puberteten, en \xc3\xa5lder d\xc3\xa5 m\xc3\xa5nga pojkar \xc3\xa4r of\xc3\xb6rm\xc3\xb6gna att sjunga rent eftersom deras r\xc3\xb6ster \xc3\xa4r p\xc3\xa5 v\xc3\xa4g ner i ett l\xc3\xa4gre register. Puck ledsagas av instrumenten trumpet och virveltrumma. I traditionell opera brukar hj\xc3\xa4lten sjungas av en tenor och hans kompanjon av en baryton. Britten v\xc3\xa4nde helt upp och ned p\xc3\xa5 konceptet genom att l\xc3\xa5ta hj\xc3\xa4lten Oberon sjungas av en countertenor, och hans medf\xc3\xb6ljare Puck av ton\xc3\xa5rspojke som talar mer \xc3\xa4n han sjunger.\n_START_SECTION_\nAkt I\n_START_PARAGRAPH_\nSkogen utanf\xc3\xb6r Athen, djup skymning. \xc3\x84lvriket \xc3\xa4r i uppror: Kungaparet tr\xc3\xa4ter. Titania, \xc3\xa4lvdrottningen , v\xc3\xa4grar l\xc3\xa4mna ut en indisk \xc3\xa4dlingsson till Oberon. F\xc3\xb6r att straffa Titania befaller \xc3\xa4lvkungen Puck att skaffa fram en trollblomma, vars saft, om den droppas i \xc3\xb6gonen g\xc3\xb6r att personen f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskar sig i den f\xc3\xb6rsta som \xc3\xb6gat sk\xc3\xa5dar. Atenska hantverkare tr\xc3\xa4ffas i skogen. De vill f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ka sig p\xc3\xa5 n\xc3\xa5got nytt inom konsten och sj\xc3\xa4lva skriva och iscens\xc3\xa4tta ett teaterstycke till hertigens br\xc3\xb6llop. Hermia har tillsammans med Lysander flytt fr\xc3\xa5n Athen f\xc3\xb6r att inte tvingas \xc3\xa4kta Demetrius. Denne \xc3\xa4r henne emellertid p\xc3\xa5 sp\xc3\xa5ren t\xc3\xa4tt f\xc3\xb6ljd av Helena, som \xc3\xa4lskar Demetrius. Oberon befaller Puck att droppa v\xc3\xa4xtsaften i Demetrius \xc3\xb6gon, s\xc3\xa5 att denne blir f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskad i Helena. Men Puck misstar Lysander f\xc3\xb6r Demetrius och f\xc3\xb6rtrollar honom. Den f\xc3\xb6rsta som Lysander ser \xc3\xa4r Helena, som han f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskar sig i och han l\xc3\xa4mnar Hermia. \xc3\x84lvorna f\xc3\xb6rs\xc3\xb6ker lugna Titania. Oberon droppar sj\xc3\xa4lv trollsaften i sin uppstudsiga gem\xc3\xa5ls \xc3\xb6gon.\n_START_SECTION_\nAkt II\n_START_PARAGRAPH_\nI skogen. Natt. Hantverkarna repeterar sitt teaterstycke, inte l\xc3\xa5ngt fr\xc3\xa5n den sovande Titanias l\xc3\xa4ger. Puck, som \xc3\xa4r f\xc3\xb6rargad \xc3\xb6ver de godmodiga hantverkarna och h\xc3\xa5ller dem f\xc3\xb6r narrar, l\xc3\xa5ter spelledaren, Botten v\xc3\xa4vare, f\xc3\xa5 \xc3\xa5snehuvud. De \xc3\xb6vriga flyr f\xc3\xb6rskr\xc3\xa4ckta d\xc3\xa4rifr\xc3\xa5n. Titania vaknar och hennes blick faller p\xc3\xa5 den \xc3\xa5sneh\xc3\xb6vdade v\xc3\xa4varen. Hon blir f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskad i honom. Oberon uppt\xc3\xa4cker vilken f\xc3\xb6rvirring Puck har st\xc3\xa4llt till med bland de unga atenarna. Han griper in f\xc3\xb6r att st\xc3\xa4lla allt till r\xc3\xa4tta och droppar nu saften i \xc3\xb6gonen p\xc3\xa5 Demestrius, som f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskar sig i Helena. Lysander och Demetrius hamnar i fejd om den tidigare f\xc3\xb6rsm\xc3\xa5dda Helena, vill inte l\xc3\xa4ngre veta av den tidigare s\xc3\xa5 eftertraktade Hermia. Oberon befaller nu Puck att jaga de fyra \xc3\xa4lskande genom skogen tills de blir utmattade.\n_START_SECTION_\nAkt III\n_START_PARAGRAPH_\nI skogen. Tidigt p\xc3\xa5 morgonen. Oberon befriar Titania fr\xc3\xa5n hennes inbillade f\xc3\xb6r\xc3\xa4lskelse. V\xc3\xa4varen \xc3\xa5terf\xc3\xa5r sin m\xc3\xa4nskliga skepnad. K\xc3\xa4rleksparen uppfattar nattens tilldragelser som en dr\xc3\xb6m och f\xc3\xb6renas i den r\xc3\xa4tta konstellationen: Lysander och Hermia, Demtrius och Helena. I Theseus palats finner hantverkarna v\xc3\xa4varen. Theseus och Hippolytas br\xc3\xb6llop \xc3\xa4ger rum. Hertigen ger de f\xc3\xb6rrymda k\xc3\xa4rleksparen tillst\xc3\xa5nd att gifta sig. Hantverkarna f\xc3\xa5r nu uppf\xc3\xb6ra sitt teaterstycke. \xc3\x84lvkungaparet, som nu har f\xc3\xb6rsonats, gratulerar det atenska hertigparet.'