Hefaistion, (Oldgræsk: Ἡφαιστίων, lat. Hephaestio, ca. 356–324 f.Kr.) var Alexander den Stores bedste ven, og muligvis også elsker. Han blev født i 356 f.Kr. som søn af en makedonisk adelsmand Amyntor. Nogle mener dog at han var lidt ældre, og han døde 324 f.Kr. 

Før invasionen af Indien anerkendte Alexander Hefaistion som næstkommanderende, tit placerede Alexander en anden general sammen med ham, andre gange var det Alexander selv der var med ham. Det fortælles af Curtius, Diodor og Arrian, at om morgenen efter Slaget ved Issos gik han og Hefaistion hen for at aflægge den tilfangetagne royale persiske familie et besøg. Dareios 3. var flygtet, så hans mor Sisygambis faldt for Hefaistions fødder, i den tro det var Alexander, for at bede om nåde. Da hun opdagede sin fejltagelse undskyldte hun, men Alexander svarede: "Du tog ikke fejl, moder, denne mand er også Alexander."
I 332 f.Kr. anførte Hefaistion flåden mod Egypten, senere blev han blandt andet betroet en vigtig post ved tilbagemarchen fra det nordlige Indien.
Da de kom tilbage til Susa, i det Persiske emperium, giftede Alexander sig med Dareiros datter, Stateira 2., og gav hendes søster til Hefaistion, på den måde blev de svigerbrødre. I modsætning til de andre makedonere bifaldt Hefaistion Alexander's amalgameringspolitik (sammensmeltningspolitik).

I efteråret 324 f.Kr. var Alexander og hans hær i byen Ekbatana vinteren over. Under legene for hoffet, blev Hefaistion alvorligt syg, og døde en uge senere. Ifølge legenden skulle Alexander have barberet sig helt skaldet, klippet manen af alle krigshestene, aflyst alle festligheder, jævnet en helligdom i Ekbatana dedikeret til Æskulap med jorden og korsfæstet doktoren, der behandlede Hefaistion. Derefter tog han til Babylon, for at begrave liget. Det blev bestemt at Hefaistion skulle dyrkes som en hero.

Litteratur 
 Robin Lane Fox. Alexander the Great. Penguin Publishers.

Eksterne henvisninger 

 Plutark: Aleksanders liv 
 
 
 

Makedonien i antikken