Hugo Alfons kníže Dietrichstein-Mensdorff-Pouilly, (německy Hugo Alfons Eduard Emanuel Josef Johann Wenzel Fürst Dietrichstein-Mensdorff-Pouilly zu Nikolsburg, 19. prosince 1858 Praha – 20. srpna 1920 Jáchymov), byl rakouský šlechtic, generál, diplomat a dvořan. Pocházel z francouzského rodu Mensdorff-Pouilly, který převzal jméno vymřelého rodu Ditrichštejnů (1868). Na Moravě vlastnil panství Mikulov.

Život a kariéra 
Hugo Alfons Eduard Emanuel Josef Jan Václav kníže Dietrichstein-Mensdorff-Pouilly na Mikulově se narodil v Praze jako starší syn rakousko-uherského ministra zahraničí, hraběte Alexandra Mensdorff-Pouilly, který po vymřelém rodu Ditrichštejnů spolu s dědictvím Mikulova získal nárok na knížecí titul Dietrichstein-Mensdorff-Pouilly (1868).

Ve dvanácti letech Hugo Alfons zdědil po otci knížecí titul a Mikulovské panství, avšak majetek až do své smrti spravovala jeho matka Alexandra, rozená Ditrichštejnová (1824–1906). V devatenácti letech vstoupil do armády a v roce 1881 byl jmenován c. k. komořím. Později se stal pobočníkem císaře Františka Josefa, souběžně působil na nižších postech v diplomacii.

V aktivní službě v armádě dosáhl hodnosti plukovníka, do výslužby odešel v roce 1907 jako generálmajor. (Později v době první světové války byl ještě povýšen na c. k. polního podmaršála (1916), jednalo se však pouze o titulární hodnost v záloze bez aktivní účasti ve válce). V roce 1906 byl jmenován c. k. tajným radou a od roku 1907 byl dědičným členem panské sněmovny. V doplňovacích volbách 1910 byl zvolen za velkostatkářskou kurii do Moravského zemského sněmu, jeho zasedání se ale nikdy nezúčastnil. Podruhé byl zvolen v roce 1913, ale mandátu se vzápětí vzdal. Za zásluhy obdržel Řád sv. Štěpána (1905) a Řád zlatého rouna (1907).

Správu Mikulova převzal fakticky až v roce 1906 po úmrtí matky, načež hned přistoupil k modernizaci a na mikulovský zámek nechal zavést plyn a elektřinu.

Rodina 
Dne 27. července 1892 se v Baden-Badenu oženil s ruskou šlechtičnou princeznou Olgou Alexandrovnou Dolgorukovovou (1873–1946), s níž se seznámil v diplomatických službách. Olga pocházela z významného ruského rodu, její otec kníže Alexandr Sergejevič Dolgorukov (1841–1912) byl ruským nejvyšším maršálkem, členem státní rady a vlastníkem 70 000 hektarů půdy na Ukrajině.

Z manželství Huga Dietrichsteina a Olgy Dolgoruké pocházelo šest dětí, z nichž dvě zemřely v dětství. Syn Alexandr (1899–1964) byl posledním majitelem Mikulova, a protože zemřel bez mužského potomstva, byl také v historii posledním nositelem jména Dietrichstein.

Hugův mladší bratr Albert jako druhorozený syn užíval titul hrabě Dietrichstein-Mensdorff-Pouilly. Věnoval se diplomacii a vynikl jako dlouholetý rakousko-uherský vyslanec v Londýně. Jejich sestra Marie Gabriela (1858–1889) se provdala za hraběte Huga Kálnokyho, další sestra Klotylda (1867–1942) byla manželkou významného uherského politika hraběte Alberta Apponyiho.

Děti 
 1. Hugo (*/† 1893)
 2. Alexandrina (24. 3. 1894 Vídeň – 17. 12. 1981 Vídeň)
 ⚭ (16. 10. 1918 Vídeň) Wolfgang von Küenburg (30. 10. 1890 – 24. 12. 1949)
 3. Josefa (*/† 2. 2. 1895 Vídeň)
 4. Olga (4. 12. 1897 Vídeň – 25. 7. 1970 Vídeň)
 ⚭ (14. 11. 1922 Vídeň) Josef František Daubek (24. 1. 1888 Brno – 4. 8. 1935 Brno)
 5. Alexandr II. (15. 7. 1899 Vídeň – 12. 1. 1964 Mnichov), poslední majitel Mikulova
 ⚭ (29. 10. 1930 Paříž) María de las Mercedes Dose y Obligado (18. 6. 1903 Buenos Aires – 21. 1. 1964 Mnichov)
 6. Marie (6. 1. 1901 Vídeň – 2. 6. 1945), svobodná a bezdětná

Odkazy

Reference

Literatura 
 MALÍŘ, Jiří a kol.: Biografický slovník poslanců moravského zemského sněmu v letech 1861–1918; Brno, 2012 s. 139

Externí odkazy 
 
 Soupis pražského obyvatelstva 1830–1910 (1920), Dietrichstein, Hugo *1858
 Rodokmen rodu Dietrichstein–Mensdorff–Pouilly

Hugo Alfons
Hugo Alfons
Rakouští šlechtici
Rakousko-uherští generálové
Rytíři rakouského Řádu zlatého rouna
Poslanci Moravského zemského sněmu
Členové Panské sněmovny
Čeští tajní radové
Čeští komorníci
Narození v roce 1858
Úmrtí v roce 1920
Narození v Praze
Muži