Едуард Анатолійович Хіль (; *4 вересня 1934, Смоленськ, РРФСР, СРСР — †4 червня 2012, Санкт-Петербург, Росія) — радянський і російський оперний і естрадний співак (баритон), народний артист РРФСР (1974).

Біографія 

Едуард Анатолійович Хіль (ім'я при хрещенні — Георгій) народився 4 вересня 1934 року в Смоленську в родині механіка.

Зі слів Едуарда Хіля, народився у 1933,але під час евакуації документи було втрачено і при відновленні була зробленна помилка.

1960 року закінчив Ленінградську консерваторію.

В 1977—1979 р. викладав сольний спів у Лгитмик.

Едуард Хіль брав участь в концертах аж до своєї хвороби у квітні 2012 року, від якої він так і не оговтався. Помер 4 червня 2012 року в Санкт-Петербурзі. Похований там 7 червня 2012 р. на Смоленському кладовищі.

Пісні 

Едуард Хіль виконував такі популярні пісні як «С чего начинается Родина?», «Не плачь, девчонка», «Как провожают пароходы», «Я шагаю по Москве», «Трус не играет в хоккей», «Два брата», «Как хорошо быть генералом», «Берёзовый сок», «Солнечная баллада», «Как, скажи, тебя зовут?», «На безымянной высоте» та багато інших.

Фільмографія 

 1961 — У важкий час — вокал («Балади про солдат»)
 1962 — Черемушки — вокал
 1963 — Два неділю — вокал («Блакитні міста»)
 1964 — Весняний настрій (телеспектакль)
 1964 — Коли пісня не кінчається — вокал
 1965 — Рано вранці — вокал («Коли ми виходимо в дорогу з тобою…»)
 1965 — Тайговий десант — вокал («Ми прийшли з тобою в тайгу…»
 1965 — У перший час — камео
 1965 — Давайте знайомитися: місяць Травень — Співак
 1966 — Товариш пісня (кіноальманах) — вокал («Я люблю тебе»)
 1967 — Хроніка пікіруючого бомбардувальника — вокал (немає в титрах)
 1968 — Стара, стара казка — вокал
 1968 — Удар! Ще удар! — Вокал («Гол у свої ворота»)
 1968 — Місто і пісня — Співак
 1969 — Викрадення — камео
 1970 — Смерті немає, хлопці — вокал
 1974 — Я служу на кордоні — вокал («Гроза від нас йде назад»)
 1974 — Едуард Хіль (документальний фільм, режисер — Марина Голдовській)
 1975 — Я — водолаз — 2 — вокал («Як добре бути генералом»)
 1977 — Фронт за лінія фронту — вокал («А туман на луки лягає»)
 1978 — Лицар із Княжий-містечка — вокал («Коли вщухнуть бої», «Одного разу настане день»)
 1979 — балади про спорт
 1981 — Кільце з Амстердама — вокал («Море НЕ закінчується ніде»)
 1981 — Сім поради нот — камео
 1981 — Дякую за нельотну погода — камео
 1981 — Факти минулого дня — вокал («Планету обладнаємо на совість»)
 1981 — Місто зустрічає друзів (телеспектакль)
 1983 — водій автобус — вокал («Дорожню пісня»)
 1985 — блакитні міста (фільм-концерт, на музика А. Петрова)
 2004 — Ятінсотестс — Директор клубу
 2009 — Любов до батьківських будинком — мешканці Толстовського Будинку
 2009 — синьо море … білий пароплав … Валерія Гавриліна
 2010 — Андрій Петров. Геній музики для всіх
 2011 — Гріффін — камео
 2011 — Байдужість — вокал
 2011 — Анна Герман. Відлуння любові
 2011 — Смішарики. Початок — вокал

Визнання і нагороди 

 Лауреат Другого Всеросійського конкурсу артистів естради (1962)
 Друга премія міжнародного фестивалю естрадної пісні у Сопоті (1965)
 Заслужений артист РРФСР (1968)
 Орден Трудового Червоного Прапора (1971)
 Народний артист РРФСР (1974)
 Премія Ленінського комсомолу (1976)
 Орден Дружби народів (1981)
 Орден «За заслуги перед Вітчизною» 4 ступеня (4 вересня 2009)
 приз імені Леоніда Утьосова
 Премія «Степовий вовк» в номінації «Інтернет» (13 червня 2010)
 Премія «Золотий грамофон» за пісню «Я дуже радий, адже я, нарешті, повертаюся додому» (26 листопада 2011)

«Містер Трололо» 

У 2010 році Едуард Хіль отримав всесвітню популярність внаслідок поширення в інтернеті запису з концерту 1976 року, де Хіль виконує вокаліз «Я дуже радий, адже я, нарешті, повертаюсь додому» (). Пісня швидко стала інтернет-мемом, відомим як «Трололо», а самого співака почали називати «містером Трололо».

Джерела 
 Сайт edhil.ru
 Сайт, посвящённый Эдуарду Хилю 
 Эдуард Хиль / Eduard Hil , peoples.ru 
 
 Эдуард Хиль: Я не открываю рот под «фанеру» — я пою , krestianin.ru 
 Интервью в Звёздном журнале 
 Хиль стал звездой в Америке спустя 44 года 
 Клип песни «Я очень рад, ведь я, наконец, возвращаюсь домой» (TROLOLO) 
 Зарубежный сайт фанатов TROLOLO MEN-а
 Эдуард Хиль смотрит пародии на свою песню и комментирует их 

Едуард Хіль
Заслужені артисти РРФСР
Уродженці Смоленська
Померли в Санкт-Петербурзі
Інтернет-меми