Luisa Hesensko-Darmstadtská (30. ledna 1757, Berlín – 14. října 1830) byla dcera Ludvika IX., lankraběte Hesensko-Darmstadtského, a jeho manželky Karolíny, hraběnky Falcko-Zweibrückenské. Vdala se za vévodu, později velkovévodu, Sasko-výmarsko-eisenašského Karla Augusta. Byla též významnou osobou Výmarského klasicismu a po bitvě u Jeny osobně vyjednávala s Napoleonem lepší podmínky pro Výmar a okolí.

Život

Mládí 

Luisa Hesensko-Darmstadtská se narodila 30. ledna 1757 v Berlíně, kde její rodina, kvůli sedmileté válce, pobývala. Její otec Ludvík IX. působil v době jejího narození jako generál v pruské armádě. Protože byl tak daleko po větší část dětství Luisy, její výchova spočívala na jejich matce Karolíně. Podobně tomu bylo i u Luisiných sourozenců: nejstarší Karolíny, Bedřišky Luisy, Ludvíka, Amálie, Vilemíny Luisy a Kristiána. Karolína děti vychovávala v protestantském duchu a rozvíjela u Luisy především zájem pro četbu a hudbu. Též vedla výhodnou sňatkovou politiku, samotnou Luisu chtěla provdat za ruského cara Pavla I. Pavlova matka Kateřina ale v Luise neviděla vhodnou manželku pro svého syna a místo ní vybrala její starší sestru Vilemínu Luisu. Kateřinino odmítnutí Luisy navždy poznamenalo i vztah Luisy a Pavla.

Manželství 
I přes prvotní odmítnutí, Luise byl brzy nalezen jiný nápadník a tak se ve věku osmnácti let zasnoubila s Karlem Augustem Sasko-Výmarsko-Eisenašským, synem Arnošta Augusta II. a jeho manželky Anny Amálie Brunšvicko-Wolfenbüttelské. Ke svatbě došlo 3. října 1775 na šlechtickém dvoře v Karlsruhe.

Manželství bylo čistě dynastické a, jak to v takových případech bývá, také nešťastné. Luisa byla známá svojí jemností a plachostí, měla problém zapadnout na novém dvoře mezi ostatní šlechtice a zůstávala ve stínu své tchyně Anny Amálie. Znala se s Johannem Wolfgangem von Goethem, který jí věnoval i několik veršů ve svých dílech, například verš "Jejíž pýcha je jen nevinnost." (Dont la fierté n'est qu'innocence) a další.

Po čtyřech letech se páru narodilo první dítě, avšak místo mužského dědice se narodila dcera. Tato dcera, Luisa Augusta Amálie navíc žila jen pět let. I další těhotenství přineslo "jen" dceru, která zemřela ihned po narození. Karel August navíc v té době odjel do tažení. Svoji manželku veřejně ztrapňoval, už tím, že veřejně udržoval poměr s Karoline Jagemannovou. Roku 1783, třináct let po svatbě, se narodil vytoužený dědic Karel Fridrich. Po něm ještě následovaly další čtyři děti, avšak jen dvě, dcera a syn, se dožili dospělosti. Po narození syna Bernharda byl účel manželství naplněn a manželé se ještě více odcizili.

Napoleonské války 
14. října 1806 proběhla bitva u Jeny, kde sasko-pruská vojska prohrála s Napoleonem a tak bylo celé Německo odevzdáno pod křídla Francouzů. Tato porážka také urychlila pád Svaté říše římské. Brzy po vítězství se Francouzi přesunuli k Výmaru, kde žila Luisa i s rodinou. Zbytek šlechtické rodiny uprchl do exilu nebo táhl s pruskou armádou a Luisa byla jediná, kdo zůstal ve Výmaru. Proto se jí též říkalo "matka" nebo "ochránkyně národ". Dva dny po bitvě se setkala s Napoleonem. Tvrdila, že její manžel odešel z pruské armády a vyžadovala, aby byl Výmar a okolí uštědřeno od drancování. Nicméně, drancování se oblast nakonec nevyhnula. Ona se ale inspirovala Luisou Pruskou a chytře zabránila tomu, aby Výmar skončil tak hrozně, jako například univerzitní město Jena. Drancování zem přežila bez větších ztrát a později se vyhla i dalším nepříjemnostem. V té době byla Luisa brána jako hlava země namísto svého manžela.

Jako politička byla velmi schopná a na Vídeňském kongresu společně s manželem zajistila, aby Výmaru zůstaly všechny dosavadní pozemky a naopak bylo dosavadní vévodství povýšeno na velkovévodství.

Zemřela ve věku třiasedmdesáti let 14. února 1830.

Potomci 
Z nešťastného manželství s Karle Augustem vzešlo celkem sedm dětí, avšak pouze tři, dva synové a dcera, se dožili dospělosti.
 1. Luisa Augusta Amálie (3. 2. 1779 Výmar – 24. 3. 1784 tamtéž)
 2. Nepojmenovaná dcera (*/† 10. 9. 1781 Výmar)
 3. Karel Fridrich (2. 2. 1783 Výmar – 8. 7. 1853 tamtéž), sasko-výmarsko-eisenašský velkovévoda od roku 1828 až do své smrti
 ⚭ 1804 Marie Pavlovna Ruská (16. 2. 1786 Petrohrad – 23. 6. 1859 Výmar), rodem ruská velkokněžna
 4. Nepojmenovaný syn (*/† 26. 2. 1785 Výmar)
 5. Karolína Luisa (18. 7. 1786 Výmar – 20. 1. 1816 Ludwigslust)
 ⚭ 1810 Fridrich Ludvík Meklenbursko-Zvěřínský (13. 6. 1778 Ludwigslust – 29. 11. 1819 tamtéž), dědičný princ meklenbursko-zvěřínského velkovévodství
 6. Nepojmenovaný syn (*/† 13. 4. 1789 Výmar)
 7. Karel Bernhard (30. 5. 1792 Výmar – 31. 7. 1862 Bad Liebenstein), generál v nizozemských službách
 ⚭ 1816 Ida Sasko-Meiningenská (25. 6. 1794 Meiningen – 4. 4. 1852 Výmar)

Vývod z předků

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 

Narození v roce 1757
Narození 30. ledna
Narození v Berlíně
Úmrtí v roce 1830
Úmrtí 14. února
Hesensko-Darmstadtští
Německé vévodkyně
Ženy