Rasizam je vjerovanje da ljudske skupine posjeduju različite osobine ponašanja i da se mogu podijeliti prema superiornosti jedne rase nad drugom. Također može uključivati predrasude, diskriminaciju, ili antagonizam prema osobama druge rase ili etniciteta. Moderne varijante rasizma često se zasnivaju na društvenoj percepciji bioloških razlika među ljudima. Ovakvi stavovi mogu zadobiti oblik društvenih akcija, praksi ili vjerovanja, ili političkih sustava u kojima su različite rase rangirane kao inherentno superiornije ili inferiornije, a takve se prakse zasnivaju na pretpostavljenim zajedničkim nasljeđenim osobinama, vještinama ili kvalitetama.

Bilo je pokušaja da se rasistička vjerovanja legitimiziraju kroz znanost, poput znanstvenog rasizma za koji je dokazano da nema znanstvene osnove. Kod političkih sustava poput apartheida koji podržavaju izražavanje predrasuda ili averzije kroz diskriminatorne prakse ili zakone, rasističke ideologije mogu uključivati povezane društvene aspekte poput nativizma, ksenofobije, drugosti, segregacije, hijerarhijskog rangiranja i nadmoći.

Dok se koncepti rase i etniciteta smatraju odvojenima u suvremenim društvenim znanostima, ti termini imaju dugu povijest jednoznačnosti u popularnoj upotrebi i starijoj literaturi društvenih znanosti. "Etnicitet" se često koristi sa značenjem bliskim onom tradicionalno povezanim s "rasom", podjelom ljudskih skupina utemeljenoj na odlikama za koje se pretpostavljalo da su ključne ili urođene skupinama (npr. zajedničkom porijeklu ili zajedničkom ponašanju). Rasizam i rasna diskriminacija se često koriste kako bi se opisala diskriminacija na etničkoj ili kulturnoj osnovi, neovisno o tome opisuju li se te razlike kao rasne. Prema Međunarodnoj konvenciji o ukidanju svih oblika rasne diskriminacije Ujedinjenih naroda, ne postoji razlika između termina "rasne" i "etničke" diskriminacije. U Konvenciji je zaključeno kako je superiornost zasnovana na rasnim razlikama znanstveno netočna, društveno nepravedna, opasna te za moralnu osudu. Također je utvrđeno kako nema opravdanja za rasnu diskriminaciju ni u teoriji niti u praksi.

Rasizam je relativno moderan koncept nastao tijekom europskog imperijalizma i rasta kapitalizma, a pogotovo tijekom Atlantske trgovine robljem, za koju je bio ključni pokretač. Također je bio glavni čimbenik rasne segregacije u Sjedinjenim Američkim Državama u 19. i ranom 20. stoljeću i apartheidu u Južnoj Africi; rasizam u zapadnim kulturama 19. i 20. stoljeća je temeljito dokumentiran i služi kao referentna točka za studije rasizma. Ključna je uloga rasizma u genocidima poput Holokausta, genocida nad Armencima, genocida u Ruandi i genocida nad Srbima u NDH, kao i u kolonijalnim projektima koji uključuju europsku kolonizaciju Amerika, Afrike i Azije te prisilno raseljavanje u Sovjetskom Savezu i deportacija domorodačkih manjina. Domorodački narodi su često u povijesti, kao i danas, bili predmetom rasističkih stavova.

Etimologija, definicija i upotreba termina 
U 19. su se stoljeću mnogi znanstvenici pridružili vjerovanju da se ljudska populacija može podijeliti na rase. Termin rasizam je imenica koja opisuje stanje bivanja rasistom, t.j. vjerovanja da ljudska populacija može ili treba biti podijeljena na rase koje imaju različite mogućnosti i odlike, što potiče političke ideologije u kojima su prava i privilegije različito razdijeljeni ovisno o rasnim kategorijama. Termin "rasist" označava osobu koja se priklanja takvim vjerovanjima. Porijeklo riječi "rasa" nije razjašenjeno. U hrvatskom jeziku se pojavljuje utjecajem njemačkog jezika. Lingvisti se generalno slažu da je u germanske jezike došla iz srednjofrancuskog jezika, no nema konsenzusa o tome odakle se pojavila u latinskim jezicima. Jedan od posljednjih prijedloga pretpostavlja kako dolazi od arapskog ra's, što znači "glava, početak, izvor", ili hebrejskog rosh, koje ima slično značenje.  Rani teoretičari rase uglavnom su smatrali da su neke rase inferiorne drugima te su vjerovali da je različito tretiranje rasa potpuno opravdano.  Ove su rane teorije poticale pseudoznanstvene istraživačke hipoteze; kolektivni pokušaji da se adekvatno definiraju i oblikuju hipoteze o rasnim razlikama nazivaju se znanstvenim rasizmom, iako je taj termin pogrešan, budući da takvi pokušaji nemaju nikakvu znanstvenu osnovu.

Većina biologa, antropologa i sociologa odbacuje rasnu taksonomiju u korist više specifičnih i/ili empirijski provjerljivih kriterija poput geografije, etničnosti ili povijesti. endogamije. Istraživanja ljudskog genoma pokazala su kako rasa nema značenja kao genetska klasifikacija ljudskih bića. 

Riječ rasizam relativno je nedavno ušla u popularnu upotrebu. U zapadnom se svijetu proširila 1930-ih godina kad je korištena za opisivanje društvene i političke ideologije nacizma, unutar koje se "rasa" tretirala kao prirodna politička jedinica. Znanstvenici se slažu da je rasizam postojao prije nastanka termina, no ne postoji opći konsenzus o jedinstvenoj definiciji toga što rasizam je, a što nije. Danas neki istraživači rasizma preferiraju korištenje pluralnog koncepta rasizmi kako bi istaknuli mnoge različite oblike koji se ne mogu lako sažeti u jednu definiciju. Također se raspravlja o tome da su drugačiji oblici rasizma karakteristični za različite povijesne periode i geografska područja. Garner (2009) sažima različite postojeće definicije rasizma i izdvaja tri zajednička elementa koji se u njima pojavljuju. Prvo, povijesni, hijerarhijski odnos moći između skupina, drugo, set ideja (ideologiju) o rasnim razlikama, i treće, diskriminatorne akcije (prakse).

Legalna 
Iako su mnoge svjetske države donijele zakone vezane uz rasu i diskriminaciju, prvi značajni međunarodni instrument zaštite ljudskih prava, Opću deklaraciju o pravima čovjeka (ODPČ), razvili su Ujedinjeni narodi i usvojila Opća skupština Ujedinjenih naroda 1948. godine. ODPČ prepoznaje da su ljudima, da bi ih se tretiralo s dostojanstvom, potrebna ekonomska prava, građanska i politička prava uključujući obrazovanje te prava na kulturno i političko sudjelovanje te temeljne slobode. Nadalje, iskazuje da ova prava pripadaju svakoj osobi "bez razlike bilo koje vrste, kao što je rasa, boja kože, spol, jezik, vjeroispovijed, političko ili drugo mišljenje, nacionalno ili društveno podrijetlo, imovina, rođenje ili drugi status".

UN ne definira "rasizam", ali definira "rasnu diskriminaciju". Prema Međunarodnoj konvenciji o ukidanju svih oblika rasne diskriminacije iz 1965. godine,

U UNESCOvoj Deklaraciji o rasi i rasnim predrasudama (Članak 1), UN ustvrđuje da "svi ljudi pripadaju jednoj vrsti i potiču od zajedničkih predaka. Rađaju se jednaki u dostojanstvu i pravima i svi formiraju integralni dio čovječanstva."

Definicija rasne diskriminacije Ujedinjenih naroda ne pravi razliku između
diskriminacije temeljem rase i etničke pripadnosti, dijelom zato što je razlika između te dvije vrste diskriminacije bila predmetom rasprave među akademicima, uključujući i antropologe. Na sličan način, u britanskom pravu izraz rasna skupina znači "bilo koja skupina ljudi koja se definira pozivanjem na njihovu rasu, boju kože, nacionalnost (uključujući državljanstvo) ili etničko ili nacionalno podrijetlo". 

U Norveškoj je izraz "rasa" uklonjen iz državnih zakona koji se tiču diskriminacije budući da se korištenje tog izraza smatra problematičnim i neetičkim. Norveški antidiskriminacijski akt zabranjuje diskriminaciju na temelju etniciteta, nacionalne pripadnosti, podrijetla i boje kože.

Društvene znanosti 
Sociolozi većinom prepoznaju "rasu" kao društveni konstrukt. To znači da, iako su koncepti rase i rasizma zasnovani na vidljivim biološkim karakteristikama, sve što se može zaključiti o rasi na temelju takvih uvida je pod velikim utjecajem kulturnih ideologija. Rasizam kao ideologiju nalazimo u društvu i na individualnom i na institucionalnom nivou.

Iako je velik dio istraživanja i rada na temi rasizma tijekom posljednje polovice stoljeća fokusiran na "bjelački rasizam" zapadnog svijeta, diljem planeta možemo pronaći povijesne zapise o društvenim praksama temeljenim na rasi. Stoga rasizam možemo široko definirati kao skup individualnih i grupnih predrasuda i diskriminatornih činova koji rezultiraju materijalnim i kulturnim privilegijama koncentriranim kod većinske ili dominantne društvene skupine. Takozvani "bjelački rasizam" odnosi se na društva u kojima bjelačka populacija čini većinsku ili dominantnu društvenu skupinu. U istraživanjima ovih većinom bjelačkih društava, agregat materijalnih i kulturnih privilegija obično se naziva "bjelačkom privilegijom".

Rasa i rasni odnosi predmet su socioloških i ekonomskih istraživanja. Velik dio sociološke literature bavi se bjelačkim rasizmom. Neke od najranijih socioloških radova na temu rasizma napisao je sociolog W. E. B. Du Bois, prvi Afroamerikanac koji je doktorirao na Harvadovom sveučilištu. Du Bois piše "problem dvadesetog stoljeća je problem boje-linije". Wellman (1993) definira rasizam kao "kulturno prihvaćena vjerovanja koja, neovisno o namjeri, brane privilegije koje imaju bijelci zbog podređene pozicije rasnih manjina". I u sociologiji i ekonomskoj znanosti rezultati rasističkih akcija često se mjere nejednakošću dohotka, bogatstva, neto vrijednosti i mogućnošću pristupa drugim kulturnim resursima (poput obrazovanja) između različitih rasnih skupina. 

U sociologiji i socijalnoj psihologiji, rasni identitet i stjecanje tog identiteta često se koristi kao varijabla u studijima rasizma. Rasne ideologije i rasni identitet utječu na individualnu percepciju rase i diskriminacije. Cazenave i Maddern (1999) definiraju rasizam kao "visoko organiziran sustav grupnih privilegija temeljenih na 'rasi' koji djeluje na svakom stupnju društva te je održavan kroz sofisticiranu ideologiju 'rasne' nadmoći/nadmoći boje kože. Čini se da rasna centralnost (stupanj prepoznavanja rasnog identiteta individue od strane kulture) utječe na stupanj diskriminacije koji mladi Afroamerikanci doživljavaju, dok bi rasna ideologija mogla ublaživati detrimentalne emocionalne efekte takve diskriminacije." Sellers i Shelton (2003) zaključuju da na odnos između rasne diskriminacije i emocionalnog stresa utječu rasne ideologije i društvena vjerovanja.

Neki sociolozi smatraju da se, pogotovo na Zapadu gdje je rasizam često negativno sankcioniran u društvu, rasizam promijenio iz javnog, otvorenog u pritajeniji izraz rasnih predrasuda. "Novije" (skrivenije i teže vidljive) oblike rasizma - koje možemo smatrati ugrađenima u društvene procese i strukture - teže je istraživati i konfrontirati. Pretpostavlja se da, iako je u mnogim državama otvoreni ili eksplicitni rasizam postao tabu, čak i među onim zajednicama koje prikazuju eksplicitne egalitarne stavove još uvijek postoji nesvijesni implicitni rasizam. 

Ovaj je proces predmet istraživanja socijalne psihologije kroz implicitne asocijacije i implicitne stavove, komponente implicitne kognicije. Implicitni stavovi prema objektu stava ili samom sebi su zaključci koji se donose bez svijesti. Ovi zaključci su uglavnom naklonjeni ili nenaklonjeni objektu, a proizlaze iz različitih utjecaja na individualno iskustvo. Implicitni stavovi nisu svijesno identificirani (ili su krivo identificirani) ostaci prošlih iskustava koji posreduju naklonjene ili nenaklonjene osjećaje, misli ili akcije prema društvenim objektima. Takvi osjećaji, misli ili akcije utječu na ponašanje kojeg osoba ne mora biti svijesna.

Dakle, podsvijesni rasizam može djelovati na naše vizualno procesiranje i na djelovanje našeg uma kad nas se subliminalno izlaže licima različitih boja kože. Primjerice, društvena psihologinja Jennifer L. Eberhardt (2004) sa Sveučilišta Stanford tvrdi da je crnaštvo u našim mislima toliko povezano sa kriminalom da ćemo crnačka lica prepoznati kao kriminalne objekte. Takva izlaganja utječu na naše umove i mogu uzrokovati podsvijesni rasizam u našem ponašanju prema drugim ljudima, ili čak objektima. Stoga, rasističke misli i akcije mogu proizaći iz stereotipa i strahova kojih nismo svijesni. Primjerice, znanstvenici i aktivisti upozoravaju na to da je upotreba stereotipa o "nigerijskoj prevari", koja se odnosi na tip prijevare koja od žrtve zahtjeva predujam, rasistička budući da je "reduciranje Nigerije na naciju prevaranata i lažnih prinčeva, što neki ljudi još uvijek čine online, stereotip koji treba prozvati".

Povijest 
Rasizam je u raznim oblicima postojao kroz cijelu povijest ljudskog razvitka, no kao konkretnu ideologiju razvili su ga europski antropolozi 19. stoljeća istražujući primitivna društva. Zloupotrebljavajući između ostalog i Darwinovu teoriju evolucije, razvili su klasifikaciju ljudske vrste po tzv. rasama, uz obrazloženje kako su različite rase manje ili više odmakle u evolucijskom napretku u odnosu na izumrle pretke koje čovjek dijeli s čovjekolikim majmunima. Smatrali su da je nizak općedruštveni razvoj primitivnih društava ne samo kulturno nego i onim što su smatrali biološki intrinsičnim, slabijim umnim sposobnostima. Tako su iz Afrike i zaostalih dijelova Azije stizale dezinformacije o poluljudima-polumajmunima. Najpoznatiji je primjer orangutan, kojeg su opisivali kao ljudsko biće pokriveno dlakom i sa snažnom majmunskom čeljusti.

Rane pristaše rasističke ideologije smatrale su da je viši stupanj društvenog razvoja lako mjerljiv nekim fizičkim karakteristikama, npr. oblikom lubanje i volumenom njenog intrakranijalnog prostora. Preciznija mjerenja i statistike su međutim pokazala da bitnih razlika u tom volumenu među onime što su smatrali "rasama" nema, kao ni njegovu poveznicu s kvocijentom inteligencije.

Sam Charles Darwin je ove ideje odbacivao, ukazujući da sve tzv. rase pripadaju istoj životinjskoj vrsti (Homo sapiens L.), jer se jednostavno međusobno križaju, te da su danas lako vidljive razlike uvjetovane kulturnom, a ne prirodnom evolucijom, koja nije dovela do bitnih bioloških promjena.Ideolozi rasizma su na to uzvraćali da je križanje doduše moguće, ali da se križanjem pripadnika više i niže rase dobiva "iskvareni" primjerak koji se neopravdano pokušava ugurati u "višu rasu", a da je u najboljem slučaju je negdje u sredini. Primjer takve prakse su robovlasnici jugu SAD-a koji su često, uglavnom kroz sustavno silovanje, dobivali djecu sa svojim crnim robinjama, te ih smatrali "potpunim crncima" i također držali kao robove, bez primisli o očinskim osjećajima. "Miješanje rasa" je ostalo društveni tabu i bilo je otvoreno žestoko osuđivano i nakon ukidanja robovlasništva u toj državi.

Rasističke su ideje uglavnom bile u službi europskog imperijalizma, argumentirajući da je prirodan poredak stvari da "bijeli Europljani" budu vladari nad društvima koje su pokorili u kolonijama. U ustaljenom načinu rada pseudoznanosti, podaci koji nisu išli u prilog ideji zanemarivali su se, kao npr. da, iako postoje narodi koji žive na stupnju kamenog doba, mnogi izvaneuropski narodi imaju dugu tradiciju visokorazvijene civilizacije koje su još prije samo nekoliko stoljeća bile daleko društveno nadmoćne europskoj.

U vremenu prije i tijekom Drugog svjetskog rata, rasizam i njegove najgore posljedice pojavile su se i u imperijalnom Japanu, a i dalje preživljavaju u implicitnom obliku kroz društvene navike.

Gotovo uvijek, rasistička ideologija vezana je s idejom da su neke tzv. rase prirodno superiornije od drugih, pa da je i prirodno da budu u superiornom društvenom položaju, te da je čak dozvoljeno koristiti silu da se taj položaj održi i spriječi "kvarenje rase".

Najradikalniji oblik rasističke ideologije u suvremenoj povijesti je nacionalsocijalizam, koji razlikuje Arijce kao "rasu gospodara", rase koje Arijcima mogu biti samo sluge ili robovi (npr. Slaveni), te rase koje trebe istrijebiti (Židovi, Romi) - posljednja ideja ostvarivana je kroz Holokaust u širem smislu, gdje su europski Židovi bili progonjeni kao pripadnici "niže rase", a ne kao pripadnici religije, čak i onda ako su im oba roditelja kršćani.

Na "odvajanju rasa" se bazirao npr. sustav apartheida u Južnoafričkoj Republici i isključivanje crnaca iz političkih prava na jugu SAD-a, koje se nakon ukidanja ove vrste ropstva (SAD i dalje prakticira oblik robovlasništva kroz kažnjavanje prisilnim radom) 1865. godine zadržalo sve do 60-ih godina 20. stoljeća. (Vidi npr. članak Rosa Parks)

Istraživanja 
Podrobnija antropološka i druga znanstvena istraživanja u 20. stoljeću pokazala su da je "primitivnost" primitivnih kultura relativna: jedan lovac i sakupljač, iako je nepismen i posjetuje vrlo primitivna oruđa, iskazuje u svojem životu visoku inteligenciju i brojna znanja i vještine. Lingvistička su istraživanja pokazala da su, suprotno prvobitnim utiscima o tome da neka primitivna plemena govore jedva artikuliranim, poluživotinjskim jezicima, svi ljudski jezici vrlo slične osnovne strukture, daleko složenije od bilo kojeg životinjskog sustava komunikacije. Čak i najprimitivniji jezici imaju jednak potencijal kao i najrazvijeniji za izražavanje suptilnih, apstraktnih misli, iako ih naravno zbog kulturne zaostalosti ne koriste.

Najjači argument protiv rasizma dala su molekularnobiološka i genetička istraživanja kao što su projekt humanog genoma koja su pokazala kako su, na fundamentalnoj nasljednoj osnovi, razlike među onim što se smatralo "rasama" neznatne i takve da je bilo kakva takva podjela ljudske vrste neutemeljena.

Rasizam danas 
Rasistička ideologija je ekplicitno nazočna u nekim ekstremističkim skupinama i pokretima kao što su Ku Klux Klan i neonacizam, a implicitno znatno šire kroz ekstremno desničarske političke pokrete. Pojavljuje se i izvan okvira "bijelih".

Vidi 
segregacija
etničko čišćenje
govor mržnje
genocid
Allportova ljestvica

Izvori 

Političke ideologije
Mržnja