A szinkópa (< latin syncopa) vagy szinkopé (< ógörög συγκοπή szünkopé 'felaprítás') eredetileg a retorikában használt terminus, de a nyelvészet is átvette. Olyan hangváltozást nevez meg, amely folytán szegmens esik ki szó belsejéből. Szó lehet beszédhangról vagy beszédhangok csoportjáról.

A nyelvtörténetben 

A szinkópa egyike azoknak a jelenségeknek, amelyekkel megmagyarázható a szó jelenlegi alakja, annak a szónak az alakjához viszonyítva, amelyikből származik. Származhat az adott nyelv alapnyelvéből vagy lehet jövevényszó, amely az átvevő nyelvben fejlődött tovább.

A magyar nyelvben példája az ilyen jellegű szinkópának az, amely az ún. kétnyíltszótagos tendencia révén történt az ősmagyar korban. Ha egy szóban két vagy több nyílt szótag követte egymást, akkor a második vagy a harmadik ilyen szótagból kieshetett a magánhangzó, pl. *várojon > várjon. Ez a tendencia nyilvánult meg a régi szláv eredetű jövevényszavak beillesztése során is, pl. malina > málna, palica > pálca.

Egyes szavakban a vulgáris latinban a klasszikus latinnal szemben történt egyik szinkópa átment az újlatin nyelvekbe, pl. klasszikus latin calidus > vulgáris latin caldus > olasz caldo, román cald, francia chaud.

A mai nyelvben 

Nyelvtől függően idézhetnek elő szinkópát különböző tényezők. Egyes nyelvek sztenderd változatában morfofonológiai jellegű szinkópák, például szótőben beszédhang jelenléte és kiesése közötti váltakozások létezhetnek a beszélt nyelvben, amelyeket az írott nyelv is jelez.

Ilyen a magyarban az olyan, amely a kétnyíltszótagos tendenciát követően történik. Például a bokor + -ot rag előbb a bokorot alakot eredményezte, amelyből utólag bokrot lett. Ez a sztenderdben előírt szinkópa. Olyan is van, amelyet a sztenderd elfogad szinkópa nélküli változata mellett. (pl. lány ~ leány), és olyan is, amely csak a fesztelen nyelvi regiszterhez tartozik (pl. montam < mondtam, becsszó < becsületszó). Nem sztenderd szinkópa lehet regionális jellegű is, pl. az [l] szinkópája olyan szóban, mint tanúta ~ tanulta .

A közép-délszláv diarendszer nyelveiben (bosnyák, horvát, montenegrói, szerb) sztenderd jelenség az [a] magánhangzó jelenlétének váltakozása kiesésével. Ez különbözteti meg például olyan hímnevű főnevek egyes szám birtokos esetét a többes szám birtokos esetétől, amelyeknek egyes szám alanyesetű alakjában is megvan az [a], pl.  borac 'harcos' ~ borca 'a harcos vkije/vmije' ~ boraca 'a harcosok vkije/vmije'. Fesztelen regiszteri szinkópa példája ezekben a nyelvekben 'drž'te < držite "tartsatok, tartsátok".

Olyan nyelvekben, amelyek helyesírásában az etimológiai elv a mérvadó, vannak szinkópák a beszélt nyelvben ellentétben az írottal.

A franciában, például, az [ə] gyakran kiesik szinkópa vagy apokopé révén (az utóbbi szó végén történik), de csak a beszélt nyelvben. A sztenderd franciában ez a szinkópa olykor kötelező, például szó második szótagjában, ha ez nyílt, mint az acheter [aʃˈte] 'vásárolni' szóban, de Dél-Franciaországban kiejtik: Elle m'a dit qu'elle viendrait le lendemain à sept heures [ɛləmadikɛləvjɛndʁeləlandəmɛŋasɛtœʁə] '(A nő) azt mondta, hogy el fog jönni másnap hét órakor'. Minél távolabb van a nyelvhasználat a pallérozott nyelvi regisztertől, annál gyakoribb ez a szinkópa, ami Észak-Franciaországra érvényes, pl. Il est debout devant la petite fenêtre [iledbudvɑ̃laptitfnɛtʁ] '(A férfi) a kisablak előtt áll'.

Az angol nyelvben is van ehhez hasonló szinkópa. Például a brit angolban vannak olyan sztenderd szavak, amelyeket szinkópa különböztet meg az amerikai ugyancsak sztenderd változatuktól: secretary [ˈsekrɪtri] (brit) ~ [ˈsekrɪteri] (amerikai) 'titkár(nő)'. Olyan szavak is vannak a két nyelvváltozatban, amelyeket a szinkópa helye különböztet meg a hangsúly helyével együtt: laboratory – [labˈorətrɪ] (brit) ~ laboratory [ˈlabrətorɪ] (amerikai) 'laboratórium'.

Szinkópa különböztethet meg sztenderd szóváltozatot nem sztenderdtől, vagy fordítva, nem sztenderdet sztenderdtől. A nem sztenderd változat lehet nyelvjárási vagy nyelvi regiszter szerinti. Ilyen a franciában az [ə] szinkópája a sztenderdben ellentétben a dél-francia változattal, valamint e magánhangzó kiejtése a sztenderdben ellentétben a nem sztenderd nyelvi regiszterekben (lásd fentebb).

Hasonló jelenségek vannak a román nyelvben is. Például a domnule! 'uram!' megszólító esetű alakot írja elő a sztenderd, de a fesztelen regiszterben dom'le!-nak hangzik. Ugyanakkor a nyelvjárási perină 'párna' szó sztenderd változata elhagyja az i-it: pernă.

A szinkópa lehet egyéni is. A franciában az [ə] kiejtése vagy szinkópája nagyban függ a beszélők szokásaitól is. Azonban a szinkópát okozhatja a szabályok nem ismerése vagy szándékos megszegése is, pl. amikor a magyarban egyes beszélőknél a motor szó többes száma motrok.

A szinkópa a detrakció típusú metaplazmusok csoportjába tartozó hangalakzat is, amely költőknek megengedett eltérésként a szterderdtől jelenik meg, például azzal a céllal, hogy meglegyen a verssorban a szótagok szükséges száma. Példa:
Azzal vagdalkoznak némely / Nem t'om milyen emberek, [...] (Petőfi Sándor: Okatootáia) – fesztelen regiszteri t'om < sztenderd tudom.

 Szinkópa érintette szegmensek 

Leggyakoribb a hangsúlytalan magánhangzó szinkópája:
  uruszág (ősmagyar) > ország;
  dangereux [dɑ̃ʒʁø] 'veszélyes';
  a culca 'fektetni', a se culca 'lefeküdni' < latin collocare;
  secretary [ˈsekrɪtri] 'titkár(nő);
  bubanj 'dob' ~ bubnja 'dob vmije', bubnjevi 'dobok';

Ritkább a mássalhangzó-szinkópa, például a magyarban, egyes rendhagyó igék esetében: eszünk ~ ehet (a szótővégi sz kiesése).

Beszédhangok csoportja is kieshet:
  nem tudom ~ nem t'om (két szótaghoz tartozó hangok);
  parole 'szó, beszéd' < latin parabola (két szótaghoz tartozó hangok);
  domnu'le! ~ dom'le! 'uram!' (szótag).

Jegyzetek

Források 

 A. Jászó Anna. Általános ismeretek a nyelvről és a nyelvtudományról. A. Jászó Anna (szerk.) A magyar nyelv könyve. 8. kiadás. Budapest: Trezor. 2007. . 11–72. o. (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
 Bárczi Géza – Országh László (szerk.). A magyar nyelv értelmező szótára (ÉrtSz). Budapest: Akadémiai kiadó. 1959–1962; az Interneten: A magyar nyelv értelmező szótára. Magyar Elektronikus Könyvtár. Országos Széchényi Könyvtár (ÉrtSz) (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Bidu-Vrănceanu, Angela et al., Dicționar general de științe. Științe ale limbii (Tudományok általános szótára. Nyelvtudományok). Bukarest: Editura științifică. 1997.  (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
 Bokor József. Szóalaktan. A. Jászó Anna (szerk.) A magyar nyelv könyve. 8. kiadás. Budapest: Trezor. 2007. . 254–292. o. (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Bussmann, Hadumod (szerk.) Dictionary of Language and Linguistics (Nyelvi és nyelvészeti szótár). London – New York: Routledge. 1998.  (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Constantinescu-Dobridor, Gheorghe. Dicționar de termeni lingvistici (Nyelvészeti terminusok szótára). Bukarest: Teora, 1998; az interneten: Dexonline (DTL) (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Crystal, David. A Dictionary of Linguistics and Phonetics  (Nyelvészeti és hangtani szótár). 6. kiadás. Blackwell Publishing. 2008.  (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Dubois, Jean et al. Dictionnaire de linguistique (Nyelvészeti szótár). Párizs: Larousse-Bordas/VUEF. 2002
 Horvát László. 12. fejezet – Az ómagyar kor. Kiefer Ferenc (szerk.) Magyar nyelv. Budapest: Akadémiai Kiadó. . 80–109. o.; az interneten: A magyar nyelv. Digitális Tankönyvtár. Letölthető PDF. 226–237. o. (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
 Kálmán László – Trón Viktor. Bevezetés a nyelvtudományba. 2., bővített kiadás. Budapest: Tinta. 2007,  (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Kalmbach, Jean-Michel. Phonétique et prononciation du français pour apprenants finnophones (Francia hangtan és kiejtés finn ajkú hallgatóknak). 1.1.9. változat. Jyväskylä-i Egyetem. 2013.  (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
 Király Lajos. A mai magyar nyelvjárások. A. Jászó Anna (szerk.) A magyar nyelv könyve. 8. kiadás. Budapest: Trezor. 2007. . 641–686. o. (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Klajn, Ivan. Gramatika srpskog jezika  (A szerb nyelv grammatikája). Belgrád: Zavod za udžbenike i nastavna sredstva. 2005.  (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
  Ladan, Tomislav (szerk.) Hrvatski obiteljski leksikon (Horvád családi lexikon). Zágráb : Leksikografski zavod Miroslav Krleža és EPH. 2005. ; az interneten: enciklopedija.lzmk.hr (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)
 Szathmári István (főszerk.) Alakzatlexikon. A retorikai és stilisztikai alakzatok kézikönyve]. Budapest: Tinta. 2008
 Tótfalusi István. Idegenszó-tár. Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára. Harmadik, bővített kiadás. Budapest: Tinta. 2008; az interneten: Idegenszó-tár. Digitális tankönyvtár (Hozzáférés: 2019. szeptember 30.)

Kapcsolódó szócikkek 

 Detrakció
 Hangalakzat
 Hangváltozás
 Metaplazmus

Hangtan
Retorika