Tuesday night against Italy could be the most important England game Michael Carrick has ever played. The difference between the first and the second half was like night and day. When Carrick came on, England started to play. Having played in his position, and alongside him, it has been frustrating to see him unappreciated in this country. We have always had a major problem keeping the ball, but Carrick keeps the game simple. That’s exactly what we need. Roy Hodgson’s team against Italy looked like he had one eye on the future, but the only future England need to be focusing on is Euro 2016. If that means going with a 34-year-old Michael Carrick in the heart of midfield, so be it. Tuesday night's friendly clash with Italy  could prove to be Michael Carrick's most important England game . England international Carrick keeps the game simple but has been unappreciated in this country . Carrick congratulates Andros Townsend following the Tottenham wideman's equaliser against Italy in Turin . WAYNE ROONEY . ‘The best player on the pitch by a mile was Michael Carrick. He came on and dictated the game for us.’ PAUL SCHOLES (last week) ‘He is not a flash footballer. He doesn’t hit Hollywood passes. He doesn’t score lots of goals. But I loved playing alongside him.’ SIR ALEX FERGUSON (in December) ‘I still think Michael Carrick is the best central midfield player in English football, I really do. I think he is the best English player in the game.’ Even though he’s 33 now, it’s still not too late to start building the midfield around him. If I were England manager, that’s just what I’d do. Look at Andrea Pirlo — he is 36 next month and has blossomed in his later years. His passing tore England apart at the World Cup and he is worshipped in Italy. Why can’t we love Carrick in the same way? The fact he has been ignored by England for so long is a sad indictment of where we have been going wrong for so many years. In this country we tend to focus a lot on what players can’t do rather than what they can. We love all-action players like Steven Gerrard and Frank Lampard but that’s why men like Carrick can be left frustrated. It was not long ago that defensive midfielders had to snap into every tackle. At Manchester United in particular, Carrick has had to deal with ‘Keane Syndrome’ — because he’s not Roy Keane. He’s not as mobile, he doesn’t grab games in the same way and he certainly doesn’t tackle like Keane. But that is not his style. Keane was an amazing player but there will never be another like him and the game has evolved. Carrick and Ryan Mason (left) applaud the travelling England support following Tuesday's 1-1 draw with Italy . Fans love all-action players like former England midfield stars Frank Lampard (left) and Steven Gerrard . Andrea Pirlo, who turns 36 next month, tore England apart with his passing at last summer's World Cup . The best deep-lying midfielders of recent years have been passers, not pit bulls: Pirlo, Xabi Alonso, Xavi, Sergio Busquets. All of them are cultured players who look after the ball. And don’t be fooled by a powerhouse like Nemanja Matic — he can pick out any kind of pass with that left foot. These aren’t just defensive destroyers any more, these are the men starting the attacks. They may not have the best stats for goals or assists, but they are at the heart of it all. It’s the same with Andres Iniesta and Luka Modric — they keep things ticking over, as does Carrick. He makes the passes that lead to the key pass. The midfield that started in Turin was powerful and athletic, but sometimes you need a bit of guile. In a way, it was a good job the first half was so poor as it meant Carrick could come on and really show what he can do. Friendlies might be a good time to experiment but that first half in Italy made for some uncomfortable viewing. Phil Jones has had a decent season at centre back but looked awkward in midfield and England’s passing was too slow and square. Carrick changed that. All of a sudden there was a different tempo to the game. England were fluid and found more room to move against a tough opponent. When he gets possession, Carrick quickly gets the ball out of his feet and tries to slide passes forward. He’s not the toughest of tacklers but he doesn’t need to be. He reads the game brilliantly and intercepts the ball so well that he doesn’t need to go charging after people. He has fantastic vision, which means his team-mates can get into dangerous positions. They know that if anyone can pick out a pass, it’s Carrick. He is so comfortable on the ball and probably England’s most two-footed player since Glenn Hoddle. He’s not in Hoddle’s class, but he is so well balanced with both feet. Carrick takes on midfield rival Roberto Soriano during England's 1-1 draw with Italy at the Juventus Stadium . Xavi and Nemanja Matic are two of the world's best deep-lying midfielders and both have an eye for a pass . Carrick's introduction against Italy changed the game, the tempo and saw England become more fluid . I’ve said it before but Carrick has a nasty habit of passing to his own players. It might not look flash but he makes the game look easy. That’s why so many of his team-mates love playing alongside him. He might be a quiet personality but you can see the effect he has on those around him. United have been far better with him than without him this season and Daley Blind, who many thought would replace him, has been shunted out of position. That’s because Carrick is a better player in that role. It’s also important to have experience in that position — I’ve never felt it’s one for a young player. Hodgson has tried Jack Wilshere but Carrick knows the role at club level. Of course Wilshere could play next to him, but at present Carrick is the best man for the job. Considering he won his first cap against Mexico in 2001, it’s amazing he has not featured more for England. He has not always taken his chances, but now is a golden opportunity to build our midfield around him. It’s still not too late to make sure England have a pass master in place for Euro 2016. Carrick, who made his debut in 2001 (right), could become England's third-longest serving player at the Euros .
Michael Carrick changed the game for England against Italy in Turin .
The midfielder has been unappreciated and ignored for many years .
Carrick has made just one appearance for England at a tournament .
England should build their midfield around him for Euro 2016 .
יום שלישי בלילה מול איטליה עשוי להיות המשחק החשוב ביותר באנגליה שמייקל קאריק שיחק אי פעם. ההבדל בין המחצית הראשונה למחצית השנייה היה כמו לילה ויום. כשקאריק נכנס, אנגליה התחילה לשחק. לאחר ששיחק בעמדה שלו, ולצדו, זה היה מתסכל לראות אותו לא מוערך בארץ הזאת. תמיד הייתה לנו בעיה גדולה לשמור על הכדור, אבל קאריק שומר על משחק פשוט. זה בדיוק מה שאנחנו צריכים. הנבחרת של רוי הודג'סון נגד איטליה נראתה כאילו יש לו עין אחת על העתיד, אבל העתיד היחיד שאנגליה צריכה להתמקד בו הוא יורו 2016. אם זה אומר ללכת עם מייקל קאריק בן 34 בלב מרכז השדה, אז תהיו זה. מפגש הידידות עם איטליה ביום שלישי בערב עשוי להתברר כמשחקו החשוב ביותר של מייקל קאריק באנגליה. שחקן נבחרת אנגליה קאריק שומר על משחק פשוט, אבל לא מוערך במדינה הזו. קאריק מברך את אנדרוס טאונסנד לאחר שער השוויון של הרחבה של טוטנהאם מול איטליה בטורינו. ווין רוני . "השחקן הטוב ביותר על המגרש בקילומטר היה מייקל קאריק. הוא בא והכתיב לנו את המשחק.' PAUL SCHOLES (שבוע שעבר) 'הוא לא כדורגלן פלאש. הוא לא פוגע בהוליווד. הוא לא מבקיע הרבה שערים. אבל אהבתי לשחק לצידו." סר אלקס פרגוסון (בדצמבר) "אני עדיין חושב שמייקל קאריק הוא השחקן המרכזי הכי טוב בכדורגל האנגלי, אני באמת חושב. אני חושב שהוא השחקן האנגלי הכי טוב במשחק. למרות שהוא בן 33 עכשיו, עדיין לא מאוחר להתחיל לבנות סביבו את מרכז השדה. אם הייתי מנג'ר אנגליה, זה בדיוק מה שהייתי עושה. תראו את אנדריאה פירלו - הוא בן 36 בחודש הבא ופרח בשנותיו האחרונות. פטירתו קרע את אנגליה בגביע העולם והוא זוכה להערכה באיטליה. למה אנחנו לא יכולים לאהוב את קאריק באותו אופן? העובדה שאנגליה התעלמה ממנו כל כך הרבה זמן היא כתב אישום עצוב לגבי המקום שבו טעינו במשך כל כך הרבה שנים. במדינה הזו אנחנו נוטים להתמקד הרבה במה ששחקנים לא יכולים לעשות במקום במה שהם יכולים. אנחנו אוהבים שחקני כל פעולה כמו סטיבן ג'רארד ופרנק למפארד אבל זו הסיבה שגברים כמו קאריק יכולים להישאר מתוסכלים. לא מזמן היו קשרים הגנתיים צריכים להיכנס לכל תיקול. במנצ'סטר יונייטד במיוחד, קאריק נאלץ להתמודד עם 'תסמונת קין' - כי הוא לא רוי קין. הוא לא כל כך נייד, הוא לא תופס משחקים באותו אופן והוא בהחלט לא מתמודד כמו קין. אבל זה לא הסגנון שלו. קין היה שחקן מדהים אבל לעולם לא יהיה עוד אחד כמוהו והמשחק התפתח. קאריק וריאן מייסון (משמאל) מברכים על תמיכת אנגליה הנודדת בעקבות ה-1:1 של יום שלישי מול איטליה. אוהדים אוהבים שחקני כל פעולה כמו כוכבי קשר אנגליה לשעבר פרנק למפארד (משמאל) וסטיבן ג'רארד. אנדריאה פירלו, שחוגג 36 בחודש הבא, קרע את אנגליה עם מותו במונדיאל בקיץ שעבר. הקשרים העמוקים הטובים ביותר של השנים האחרונות היו פוזשנים, לא פיטבולס: פירלו, צ'אבי אלונסו, צ'אבי, סרחיו בוסקטס. כולם שחקנים תרבותיים שדואגים לכדור. ואל תלך שולל על ידי תחנת כוח כמו נמניה מטיק - הוא יכול לבחור כל סוג של מסירה ברגל שמאל. אלה כבר לא רק משחתות הגנה, אלה האנשים שמתחילים את ההתקפות. אולי אין להם את הסטטיסטיקה הטובה ביותר עבור שערים או בישולים, אבל הם בלב של הכל. זה אותו דבר עם אנדרס אינייסטה ולוקה מודריץ' - הם ממשיכים לתקתק, כמו קאריק. הוא מבצע את המסירות שמובילות למעבר המפתח. האמצע שהתחיל בטורינו היה חזק ואתלטי, אבל לפעמים צריך קצת ערמה. במובן מסוים, זו הייתה עבודה טובה המחצית הראשונה הייתה כל כך גרועה, כי זה אומר שקאריק יכול לבוא ולהראות באמת מה הוא יכול לעשות. משחקי ידידות עשויים להיות זמן טוב להתנסות, אבל המחצית הראשונה באיטליה גרמה לצפייה לא נוחה. פיל ג'ונס עבר עונה טובה במרכז המגן אבל נראה מביך במרכז השדה והמסירה של אנגליה הייתה איטית ומרובעת מדי. קאריק שינה את זה. פתאום היה קצב שונה למשחק. אנגליה הייתה זורמת ומצאה יותר מקום לנוע מול יריבה קשה. כאשר הוא מקבל שליטה, קאריק מוציא במהירות את הכדור מרגליו ומנסה להחליק מסירות קדימה. הוא לא הקשוח מבין המתמודדים אבל הוא לא צריך להיות. הוא קורא את המשחק בצורה מבריקה ומיירט את הכדור כל כך טוב שהוא לא צריך ללכת להסתער אחרי אנשים. יש לו חזון פנטסטי, מה שאומר שחבריו לקבוצה יכולים להגיע לעמדות מסוכנות. הם יודעים שאם מישהו יכול לבחור מעבר, זה קאריק. הוא כל כך נוח על הכדור וכנראה השחקן בעל שתי הרגליים של אנגליה מאז גלן הודל. הוא לא בכיתה של הודל, אבל הוא כל כך מאוזן בשתי הרגליים. קאריק מתמודד עם יריבו במרכז השדה רוברטו סוריאנו במהלך ה-1:1 של אנגליה עם איטליה באצטדיון יובנטוס. צ'אבי ונמניה מאטיץ' הם שניים מהקשרים העמוקים הטובים בעולם ולשניהם יש עין למסירה. ההקדמה של קאריק נגד איטליה שינתה את המשחק, את הקצב וראתה את אנגליה נהפכת לזורמת יותר. אמרתי את זה בעבר אבל לקאריק יש הרגל מגעיל להעביר לשחקנים שלו. זה אולי לא נראה בזק אבל הוא גורם למשחק להיראות קל. זו הסיבה שכל כך הרבה מחבריו לקבוצה אוהבים לשחק לצדו. הוא אולי אישיות שקטה אבל אתה יכול לראות את ההשפעה שיש לו על הסובבים אותו. יונייטד הייתה הרבה יותר טובה איתו מאשר בלעדיו העונה ודיילי בלינד, שרבים חשבו שיחליף אותו, הודח מתפקידו. זה בגלל שקאריק שחקן טוב יותר בתפקיד הזה. זה גם חשוב שיהיה ניסיון בתפקיד הזה - מעולם לא הרגשתי שזה מתאים לשחקן צעיר. הודג'סון ניסה את ג'ק ווילשר אבל קאריק יודע את התפקיד ברמת המועדון. כמובן שווילשר יכול לשחק לצידו, אבל כרגע קאריק הוא האיש הטוב ביותר לתפקיד. בהתחשב בכך שהוא כבש את השער הראשון שלו מול מקסיקו ב-2001, זה מדהים שהוא לא הציג יותר עבור אנגליה. הוא לא תמיד לקח את הסיכויים שלו, אבל עכשיו זו הזדמנות פז לבנות סביבו את מרכז השדה שלנו. עדיין לא מאוחר מדי לוודא שלאנגליה יש אמן מעבר ליורו 2016. קאריק, שערך את הופעת הבכורה שלו ב-2001 (מימין), עשוי להפוך לשחקן השלישי באורך הזמן של אנגליה ביורו.
מייקל קאריק שינה את המשחק עבור אנגליה מול איטליה בטורינו.
הקשר לא מוערך והתעלמו מזה שנים רבות.
קאריק רשם רק הופעה אחת עבור אנגליה בטורניר.
אנגליה צריכה לבנות את מרכז השדה שלה סביבו ליורו 2016.