Diego Simeone is made for England. Though his collapse under the weight of a mere brush with David Beckham’s boot in 1998 saw him characterised as the antithesis of Anglo-Saxon values, he is, in reality, more English than the English. For that night in St Etienne - almost the last time an England team truly thrilled a global audience at the World Cup, even if they did so in defeat – is remembered by Simeone for more than his notorious role in Beckham’s sending off, which left England down to ten men for most of the match. 'That game was the best international match I've played in,' said Simeone, remembering the World Cup knock out match, which Argentina won on penalties after a 2-2 draw. Given that he played 106 times for his country that is some compliment. Diego Simeone is hoping to lead Atletico Madrid to second successive Champions League final . England's David Beckham kicks out at former midfielder midfielder Simeone during the 1998 World Cup . 'I love playing against the English,’ Simeone added. ‘They're so passionate, so aggressive, so committed. They were incredible that night. Alan Shearer and Paul Ince were extraordinary. At times it seemed Shearer was fighting us on his own. You have to remember they played for 70 minutes with 10 men.’ And as Simeone stalked out on to the pitch at the end of the Champions League final last year, in full confrontational mode, seeking out Raphael Varane, who had kicked the ball at the Atletico bench in celebration of Real Madrid’s 4-1 win, it was hard to not to get the image of the warrior footballer out of your head. There is much more to Simeone than that of course. He had come within two minutes of winning that Champions League final on a wage bill which was famously less than QPR’s. Since that defeat, he has exacted his revenge at every turn. Real Madrid were beaten in the Spanish Super Cup over two legs, then knocked out of the Copa del Rey, also over two legs, by Atletico, beaten at the Bernebeu and then, most spectacularly , beaten 4-0 at the Vicente Calderon last February. Beckham looks towards the referee during the World Cup clash between England and Argentina . The former England man was shown a red card for lashing out at Simeone during the knock-out match . Last week the teams drew 0-0 in the first leg of their Champions League quarter-final; on Wednesday they resume hostilities at the Bernebeu. Real may be marginal favourites but under Simeone, Atletico have gone from the side that could never beat Real Madrid – they hadn’t won for 14 years against them – to the side that (almost) never loses to them. What is always unclear to outside observers is how the man famed for his confrontations and aggression became one of the most tactically astute coaches in Europe. Of course, he always had leadership qualities and undeniable charisma. In his native Argentina they always assumed he would be a manager, such was his dominance of the national team as a captain. But his early results were very mixed. He looked innovative and the man to watch at Estudiantes, where he was one of the first to use motivational video clips from films to inspire his players. It worked: they chased down Boca Juniors for the league title even if he was, in those days, criticised for being overly focused on attacking players. At River Plate though, it looked as if fighting talk and charisma only got you so far. He finished bottom of the league and had to resign. The Atleti boss confronts Raphael Varane during Real Madrid's 4-1 Champions League final win last year . Simeone speaks to referee Bjorn Kuipers during the showpiece final at the Estadio da Luz . He revived his reputation somewhat at Catania and Racing but when he was given the Atletico job in 2011, it seemed more like the old boys’ network at work – he was an iconic player there in the 1990s – than the result of a meticulous recruitment process scouring the best tactical minds in Europe . Of course, the success has been unrelenting, with a trophy every year: the Europa League in 2012; the Copa Del Rey in 2013, beating Jose Mourinho’s Real in the final; and the extraordinary feat of wining La Liga ahead of Barca and Real last season. This year he is comfortably-placed for another Champions League spot but the title is out of the question. Carlo Ancelotti though is right to be nervous ahead of Wednesday’s quarter final. If there were a team for the big occasion, it is Simeone’s Atletico. The 44-year-old got the better of Chelsea boss Jose Mourinho during his side's 3-1 victory at Stamford Bridge . He makes a habit of out-witting Europe’s best minds. It isn’t just Ancelotti who has been his victim. Mourinho, too, back in that 2013 cup final and then again last season, when Atletico stunned Chelsea at Stamford Bridge. Having brought the game back to 1-1 and being ahead on away goals, you might have expected Simeon’s side to sit back. But they came out for the second half pressing even harder, pushing forwards whenever they could. In effect, Simone did precisely what the opposition least expected and were rewarded with a 3-1 win. And yet there is something very English about Simeone’s style. It’s not just the frequent use of 4-4-2, the wide men, the directness of their play at time and the physicality - it’s their fighting spirit which characterises them and which might be stamped: ‘Made in England.’ It’s why Simeone so related to Shearer and Ince and their performance in that extraordinary 2-2 draw in St Etienne. Ince, Shearer, Simeone; they’re all cast from the same mould. The Argentine manager is understandably adored by the Atletico faithful despite his team's combative style . The Atletico players circle around Simeone as they prepare for the Champions League clash against Madrid . He’s not about to move, having just signed a new contract with Atletico until 2020 and we may never see him in the Premier League. The problem for Simone is that his English values are no longer fashionable in England. When Manchester City choose a new manager, it will be someone who can help to bring tiki taka football to the club, from academy to the first team, under the direction of Txiki Begiristain. When Arsenal appoint, pretty football rather than fighting spirit are likely to be high up the agenda of the new coach. Manchester United, now establishment, might baulk at a street fighter as manager, though they had one once before and he didn’t do so badly. He would be adored at Liverpool, but it would be another gear change from the Brendan Rodgers style that the club has embraced. Chelsea, too, though falling back on Mourinho, also have had the Barcelona model in mind and are thought to be unimpressed with Simeone. Maybe he has simply made too many enemies over the years. But Simeone is useful antidote to those who think English football’s traditional strengths have no place in the modern game. Perhaps he’s just become too English for the new England . Atletico and Real Madrid drew 0-0 in the first leg of their Champions League quarter-final . Simeone is tossed  in the air by his players as they celebrate their Spanish league title last season .
Diego Simeone has worked wonders with La Liga side Atletico Madrid .
Simeone is often remembered for his notorious role in the sending off of Davaid Beckham during England's clash against Argentina in 1998 .
He led Atletico to the La Liga title and Champions League final last year .
Argentine boss would be perfect for the Premier League, but clubs are wary of his style of management .
When Man City choose a new manager, it will be someone who can help to bring tiki-taka football .
דייגו סימאונה מיועד לאנגליה. למרות שהתמוטטותו תחת משקל צחצוח גרידא במגפו של דיוויד בקהאם בשנת 1998 ראתה אותו כאנטיתזה של הערכים האנגלו-סכסיים, הוא, למעשה, אנגלי יותר מהאנגלים. עבור אותו לילה בסנט אטיין - כמעט הפעם האחרונה שנבחרת אנגליה באמת ריגשה קהל עולמי במונדיאל, גם אם עשה זאת בתבוסה - זכור לסימאונה יותר מאשר תפקידו הידוע לשמצה בהרחקתו של בקהאם, שעזבה את אנגליה עד עשרה גברים במשך רוב המשחק. "המשחק הזה היה המשחק הבינלאומי הכי טוב ששיחקתי בו", אמר סימאונה, נזכר במשחק הנוק-אאוט במונדיאל, בו ניצחה ארגנטינה בפנדלים לאחר תיקו 2-2. בהתחשב בעובדה שהוא שיחק 106 פעמים עבור ארצו זו מחמאה. דייגו סימאונה מקווה להוביל את אתלטיקו מדריד לגמר ליגת האלופות השני ברציפות. דיוויד בקהאם האנגלי בועט לעבר קשר הקשר לשעבר סימאונה במהלך מונדיאל 1998. "אני אוהב לשחק נגד האנגלים", הוסיף סימאונה. "הם כל כך נלהבים, כל כך אגרסיביים, כל כך מחויבים. הם היו מדהימים באותו לילה. אלן שירר ופול אינס היו יוצאי דופן. לפעמים נראה היה ששירר נלחם בנו בכוחות עצמו. אתה צריך לזכור שהם שיחקו 70 דקות עם 10 שחקנים.״ וכשסימאונה יצא למגרש בתום גמר ליגת האלופות בשנה שעברה, במצב עימות מלא, חיפש את רפאל וראן, שבעט בכדור לעבר על הספסל של אתלטיקו בחגיגת הניצחון 4-1 של ריאל מדריד, היה קשה שלא להוציא את תדמית הכדורגלן הלוחם מהראש. יש בסימאונה הרבה יותר מזה כמובן. הוא הגיע תוך שתי דקות מהזכייה בגמר ליגת האלופות על חשבון שכר שהיה פחות מפורסם מזה של QPR. מאז התבוסה ההיא, הוא נקם את נקמתו בכל צעד ושעל. ריאל מדריד הובסה בסופרקאפ הספרדי על פני שתי רגליים, ולאחר מכן הודחה מגביע המלך, גם על שתי רגליים, על ידי אתלטיקו, ניצחה בברנבאו ולאחר מכן, באופן המרהיב ביותר, ניצחה 4-0 בוויסנטה קלדרון בפברואר האחרון. . בקהאם מביט לעבר השופט במהלך העימות בין אנגליה לארגנטינה במונדיאל. אנגליה לשעבר ספג כרטיס אדום בגלל שהסתער על סימאונה במהלך משחק הנוק-אאוט. בשבוע שעבר הקבוצות סיימו בתיקו 0-0 במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות; ביום רביעי הם מחדשים את הלחימה בברנבאו. ריאל אולי היא פייבוריטית שולית אבל תחת סימאונה, אתלטיקו הלכה מהצד שלעולם לא יכול היה לנצח את ריאל מדריד - היא לא ניצחה מולה 14 שנים - לצד ש(כמעט) לא מפסיד לה. מה שתמיד לא ברור למתבוננים מבחוץ הוא איך האיש המפורסם בעימותים ובתוקפנות שלו הפך לאחד המאמנים הכי נבונים מבחינה טקטית באירופה. כמובן, תמיד היו לו תכונות מנהיגות וכריזמה שאין להכחישה. בארגנטינה מולדתו תמיד הניחו שהוא יהיה מנהל, כזו הייתה הדומיננטיות שלו בנבחרת כקפטן. אבל התוצאות המוקדמות שלו היו מאוד מעורבות. הוא נראה חדשני והאיש לצפות בו באסטודיאנטס, שם הוא היה אחד הראשונים שהשתמשו בקטעי וידאו מעוררי מוטיבציה מסרטים כדי לעורר השראה בשחקנים שלו. זה עבד: הם רדפו אחרי בוקה ג'וניורס על אליפות הליגה גם אם הוא ספג, באותם ימים, ביקורת על כך שהוא מרוכז יתר על המידה בשחקני התקפה. עם זאת, בריבר פלייט נראה כאילו דיבורים וכריזמה לחימה רק הביאו אותך עד כה. הוא סיים בתחתית הליגה ונאלץ להתפטר. הבוס של אתלטי מתעמת עם רפאל וראן במהלך הניצחון של ריאל מדריד 4-1 בגמר ליגת האלופות בשנה שעברה. סימאונה מדבר עם השופט ביורן קייפרס במהלך גמר הראווה באסטדיו דה לוז. הוא החיה מעט את המוניטין שלו בקטאניה ובראסינג, אבל כשקיבל את התפקיד באתלטיקו ב-2011, זה נראה יותר כמו רשת הבחורים הישנים בעבודה - הוא היה שחקן אייקוני שם בשנות ה-90 - מאשר תוצאה של תהליך גיוס קפדני סורקים את המוחות הטקטיים הטובים ביותר באירופה. כמובן, ההצלחה הייתה בלתי פוסקת, עם גביע בכל שנה: הליגה האירופית ב-2012; גביע המלך ב-2013, שניצח בגמר את ריאל של ז'וזה מוריניו; וההישג יוצא הדופן של זכייה בלה ליגה לפני בארסה וריאל בעונה שעברה. השנה הוא ממוקם בנוחות לעוד מקום בליגת האלופות, אבל התואר לא בא בחשבון. קרלו אנצ'לוטי אמנם צודק להיות עצבני לקראת רבע הגמר ביום רביעי. אם הייתה קבוצה לאירוע הגדול, זו אתלטיקו של סימאונה. השחקן בן ה-44 השתלט על בוס צ'לסי ז'וזה מוריניו במהלך הניצחון 3-1 של קבוצתו בסטמפורד ברידג'. הוא נוהג להערים על טובי המוחות של אירופה. לא רק אנצ'לוטי היה הקורבן שלו. גם מוריניו, באותו גמר גביע 2013 ואז שוב בעונה שעברה, כאשר אתלטיקו הדהימה את צ'לסי בסטמפורד ברידג'. לאחר שהחזרת את המשחק ל-1-1 והקדמת את שערי החוץ, אולי הייתם מצפים שהקבוצה של סימאון תשב אחורה. אבל הם יצאו למחצית השנייה לחצו עוד יותר, דחפו קדימה בכל פעם שהם יכולים. למעשה, סימון עשתה בדיוק את מה שהיריבים הכי פחות ציפו וזכו לניצחון 3-1. ובכל זאת יש משהו מאוד אנגלי בסגנון של סימאונה. זה לא רק השימוש התכוף ב-4-4-2, הגברים הרחבים, הישירות של המשחק שלהם בזמן והפיזיות - זו רוח הלחימה שלהם שמאפיינת אותם ושעשויה להיות מוטבעת: 'תוצרת אנגליה'. זו הסיבה שסימאונה כל כך קשור לשירר ואינסה ולהופעה שלהם בתיקו 2-2 יוצא דופן בסנט אטיין. אינס, שירר, סימאונה; כולם יצוקים מאותה תבנית. המנג'ר הארגנטינאי מוערך על ידי מאמני אתלטיקו למרות הסגנון הקרבי של קבוצתו. שחקני אתלטיקו מסתובבים סביב סימאונה כשהם מתכוננים למפגש מול מדריד בליגת האלופות. הוא לא מתכוון לזוז, זה עתה חתם על חוזה חדש עם אתלטיקו עד 2020 ואולי לעולם לא נראה אותו בפרמיירליג. הבעיה של סימון היא שהערכים האנגליים שלו כבר לא אופנתיים באנגליה. כשמנצ'סטר סיטי תבחר מנג'ר חדש, זה יהיה מישהו שיכול לעזור להביא כדורגל טיקי טאקה למועדון, מהאקדמיה ועד לקבוצה הראשונה, בניהולו של Txiki Begiristain. כאשר ארסנל תמנה, כדורגל יפה ולא רוח לחימה צפוי להיות גבוה בסדר היום של המאמן החדש. מנצ'סטר יונייטד, כיום ממסדית, עשויה להתנפל על לוחם רחוב בתור מנג'ר, למרות שהיה להם אחד בעבר והוא לא הצליח כל כך. הוא יהיה נערץ בליברפול, אבל זה יהיה עוד שינוי הילוך מהסגנון של ברנדן רודג'רס שהמועדון אימץ. גם צ'לסי, למרות שנפלה בחזרה על מוריניו, גם חשבה על הדגם של ברצלונה, ונחשבים שהיא לא מתרשמת מסימאונה. אולי הוא פשוט עשה יותר מדי אויבים במהלך השנים. אבל סימאונה הוא תרופה שימושית למי שחושב שלחוזקות המסורתיות של הכדורגל האנגלי אין מקום במשחק המודרני. אולי הוא פשוט הפך אנגלי מדי עבור אנגליה החדשה. אתלטיקו וריאל מדריד סיימו בתיקו 0-0 במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות. סימאונה נזרק באוויר על ידי השחקנים שלו בזמן שהם חוגגים את אליפות הליגה הספרדית שלהם בעונה שעברה.
דייגו סימאונה עשה פלאים עם אתלטיקו מדריד מהליגה הליגה.
סימאונה זכור לעתים קרובות בזכות תפקידו הידוע לשמצה בהרחקה של דייוויד בקהאם במהלך העימות של אנגליה נגד ארגנטינה ב-1998.
הוא הוביל את אתלטיקו לתואר לה ליגה ולגמר ליגת האלופות בשנה שעברה.
הבוס הארגנטינאי יהיה מושלם עבור הפרמיירליג, אבל מועדונים נזהרים מסגנון הניהול שלו.
כשמאן סיטי יבחר מנג'ר חדש, זה יהיה מישהו שיכול לעזור להביא כדורגל של טיקי-טאקה.