A report suggests that carbon dioxide produced by burning fossil fuels could be captured and used to produce the fizz in Cola (stock image shown) We may be told that fizzy drinks aren’t good for our health, but there's a chance that they could be beneficial to the planet. An Australian government report suggests that carbon dioxide produced by burning fossil fuels could be captured and used to produce the fizz in Cola. Many nations are looking into Carbon Capture and Storage (CCS) technologies as a way to cut their greenhouse house emissions, of which carbon dioxide plays a large role. CCS refers to the process of capturing carbon released by burning fossil fuels and storing it in porous rock layers in areas such as depleted oil and gas reservoirs. The technology has the potential to reduce the emissions of a typical coal-power plant by up to 90 per cent, but there are concerns over storing such huge amounts of carbon underground. The government’s Energy White Paper has an idea of how to overcome this. After noting that industrial processes, which rely on the combustion of fossil fuels, are responsible for a significant proportion of Australia’s carbon dioxide emissions, it says: ‘If the CO2 can be captured before it is released to the atmosphere it can either be utilised in other products or permanently stored in deep geological formations. ‘Australia has worked closely with other countries which rely heavily on fossil fuels to investigate opportunities to utilise CO2 in products such as carbonated drinks and plastics or to enhance the growth of oil-rich algae in solar bioreactors to produce biofuel.’ This implies that as well as investigating the production of biofuels, carbon dioxide could be stashed in fizzy drinks. However, the report goes on to note that: ‘While these processes are promising, there is no commercial CO2 re-use in Australia, largely reflecting the high cost of capturing the CO2 from a flue gas stream.’ Of course, cans of fizzy drinks emit gas when they are opened, as shown by the sharp hissing noise, and there is no mention of how this gas could be captured too. The Register obtained consumption data from the Australian Bureau of Statistics that suggest 944 million litres of fizzy drinks are consumed in Australia in a year. It’s previously been calculated that there are 2.2 grams of carbon dioxide in a typical can of Coke, which means that just over 2,000 tonnes of carbon emissions could be saved if the gas was captured in cans – and not released again. It's estimated that 3,299 tonnes of carbon dioxide are released every day from people drinking Coca Cola alone, according to an article in the Herald Sun. So if the gas came from a recycled source, it could play a small role in helping the environment. Last April, an IPCC report highlighted a number of barriers to using CCS, including fatal CO2 leaks, transport issues and operational risks, such as seismic tremors. But geologists came to the defence of the controvertial method of mitigating global warming. The report said: ‘Barriers to large‐scale deployment of CCS technologies include concerns about the operational safety and long‐term integrity of CO2 storage as well as transport risks.’ But Stuart Haszeldine, a professor of CCS at Edinburgh University, told MailOnline that with regard to carbon capture, the IPCC report was 'inherently conservative' and 'outdated.' Although there are concerns about burying billions of tonnes of CO2 underground, engineers have been doing something similar for decades. Since the 1930s, the oil and gas industry has been injecting various fluids underground, and since then, researchers have been attempting to understand the risks this poses to human safety. Last April, an IPCC report highlighted a number of barriers to using CCS, including fatal CO2 leaks, transport issues and operational risks, such as seismic tremors. A CCS storage facility in Schwarze Pumpe, Brandenburg, Germany, is pictured . One of the main concerns over CCS is the pressure that it can exert on the porous rock deep underground. ‘It’s like putting more air into your car tyre,’ explained Professor Haszeldine. ‘Because you’ve got a volume of air in there already, when you increase pressure you can crack rock.’ But he added that the oil and gas industry has the technologies to monitor this pressure and prevent subsurface cracks from appearing. ‘The other type of risk is there are geological faults underground, and if you increase the pressure, then that can lubricate that fault and create a small tremor on it,’ said Professor Haszeldine. ‘That hasn’t happened with carbon dioxide disposal, but it has happened with dams on a tiny scale.’ If a tremor is large enough, it could cause CO2 to leak back to the surface and into the atmosphere. This would be a hazard because CO2 at high concentrations is an asphyxiant and fatal to humans. In 2010, a study by Duke University found that leaks from carbon dioxide injected deep underground could bubble up into drinking water aquifers near the surface, driving up levels of contaminants in the water ten-fold. Professor Haszeldine, however, said their more recent studies have placed the risk level to humans dying from a CCS leak at one in 30 million. Last year, the UK government said it will fund a multi-million pound project to design a carbon capture and storage plant at the Peterhead power station in Scotland. Meanwhile the U.S. has 19 large-scale CCS projects in operation or in various stages of development – the greatest amount for any country.
Australian  report suggests ways carbon dioxide could be captured .
Includes mention of gas from fossil fuels being used to make fizzy drinks .
Other ideas include typical Carbon Capture and Storage and biofuels .
דו"ח מצביע על כך שניתן ללכוד פחמן דו חמצני המיוצר על ידי שריפת דלקים מאובנים ולהשתמש בהם לייצור התזת בקולה (תמונה מוצגת במלאי) אולי נאמר לנו שמשקאות תוססים אינם טובים לבריאותנו, אבל יש סיכוי שהם יכולים להיות. מועיל לכדור הארץ. דו"ח של ממשלת אוסטרליה מציע כי ניתן ללכוד פחמן דו חמצני המיוצר על ידי שריפת דלקים מאובנים ולהשתמש בהם לייצור התזת בקולה. מדינות רבות בוחנות טכנולוגיות לכידת פחמן ואחסון (CCS) כדרך לצמצם את פליטת החממה שלהן, שפחמן דו חמצני ממלא תפקיד גדול בה. CCS מתייחס לתהליך של לכידת פחמן המשתחרר על ידי שריפת דלקים מאובנים ואגירתו בשכבות סלע נקבוביות באזורים כמו מאגרי נפט וגז מדוללים. לטכנולוגיה יש פוטנציאל להפחית את הפליטות של תחנת כוח פחמית טיפוסית בעד 90%, אבל יש חששות לגבי אחסון כמויות עצומות כאלה של פחמן מתחת לאדמה. הספר הלבן לאנרגיה של הממשלה יש רעיון איך להתגבר על זה. לאחר שציין כי תהליכים תעשייתיים, המסתמכים על שריפה של דלקים מאובנים, אחראים לחלק ניכר מפליטות הפחמן הדו-חמצני באוסטרליה, הוא אומר: "אם ניתן ללכוד את ה-CO2 לפני שהוא משוחרר לאטמוספירה, ניתן לנצל אותו ב- מוצרים אחרים או מאוחסנים לצמיתות בתצורות גיאולוגיות עמוקות. "אוסטרליה עבדה בשיתוף פעולה הדוק עם מדינות אחרות הנשענות במידה רבה על דלקים מאובנים כדי לחקור הזדמנויות לניצול CO2 במוצרים כמו משקאות מוגזים ופלסטיק או כדי לשפר את הצמיחה של אצות עשירות בשמן בכורים סולאריים לייצור דלק ביולוגי." כמו גם חקירת הייצור של דלק ביולוגי, פחמן דו חמצני עלול להיות מאוחסן במשקאות תוססים. עם זאת, הדו"ח ממשיך ומציין כי: "למרות שהתהליכים הללו מבטיחים, אין שימוש חוזר מסחרי ב-CO2 באוסטרליה, המשקף במידה רבה את העלות הגבוהה של לכידת ה-CO2 מזרם גז הפליטה." כמובן, פחיות של תוססים. משקאות פולטים גז כשהם נפתחים, כפי שמוצג על ידי רעש השריקה החד, ואין אזכור כיצד ניתן ללכוד גם את הגז הזה. המרשם השיג נתוני צריכה מהלשכה האוסטרלית לסטטיסטיקה המצביעים על 944 מיליון ליטר של משקאות תוססים נצרכים באוסטרליה בשנה. בעבר חושבו שיש 2.2 גרם של פחמן דו חמצני בפחית קולה טיפוסית, מה שאומר שניתן היה לחסוך קצת יותר מ-2,000 טונות של פליטת פחמן אם הגז נלכד בפחיות - ולא ישוחרר שוב. ההערכה היא ש-3,299 טונות של פחמן דו חמצני משתחררים מדי יום מאנשים ששותים קוקה קולה לבד, לפי מאמר ב-Herald Sun. אז אם הגז הגיע ממקור ממוחזר, הוא יכול למלא תפקיד קטן בסיוע לסביבה. באפריל האחרון, דו"ח IPCC הדגיש מספר חסמים לשימוש ב-CCS, כולל דליפות CO2 קטלניות, בעיות תחבורה וסיכונים תפעוליים, כגון רעידות סיסמיות. אבל גיאולוגים הגיעו להגנת השיטה השנויה במחלוקת להפחתת ההתחממות הגלובלית. הדו"ח אמר: "החסמים לפריסה בקנה מידה גדול של טכנולוגיות CCS כוללים חששות לגבי הבטיחות התפעולית ושלמות ארוכת הטווח של אחסון CO2 וכן סיכוני תחבורה." אבל סטיוארט האזלדין, פרופסור ל-CCS באוניברסיטת אדינבורו, אמר ל-MailOnline כי לגבי לכידת פחמן, דו"ח ה-IPCC היה "שמרני מטבעו" ו"מיושן". למרות שיש חששות לגבי הטמנת מיליארדי טונות של CO2 מתחת לאדמה, מהנדסים עושים משהו דומה כבר עשרות שנים. מאז שנות ה-30, תעשיית הנפט והגז מחדירה נוזלים שונים מתחת לאדמה, ומאז ניסו חוקרים להבין את הסיכונים שהדבר מהווה לבטיחות האדם. באפריל האחרון, דו"ח IPCC הדגיש מספר חסמים לשימוש ב-CCS, כולל דליפות CO2 קטלניות, בעיות תחבורה וסיכונים תפעוליים, כגון רעידות סיסמיות. מתקן אחסון CCS ב-Schwarze Pumpe, ברנדנבורג, גרמניה, מוצג בתמונה. אחד החששות העיקריים לגבי CCS הוא הלחץ שהוא יכול להפעיל על הסלע הנקבובי בעומק מתחת לאדמה. "זה כמו להכניס יותר אוויר לצמיג המכונית שלך," הסביר פרופסור האזלדין. 'בגלל שכבר יש לך נפח אוויר שם, כשאתה מגביר לחץ אתה יכול לפצח סלע.' אבל הוא הוסיף כי לתעשיית הנפט והגז יש את הטכנולוגיות לנטר את הלחץ הזה ולמנוע סדקים תת קרקעיים להופיע. "הסוג השני של הסיכון הוא שיש תקלות גיאולוגיות מתחת לאדמה, ואם אתה מגביר את הלחץ, אז זה יכול לשמן את התקלה הזו וליצור עליה רעד קטן", אמר פרופסור האזלדין. 'זה לא קרה עם סילוק פחמן דו חמצני, אבל זה קרה עם סכרים בקנה מידה זעיר.' אם רעד גדול מספיק, הוא עלול לגרום לדליפת CO2 חזרה לפני השטח ואל האטמוספרה. זה יהווה סכנה מכיוון ש-CO2 בריכוזים גבוהים הוא מחניק וקטלני לבני אדם. בשנת 2010, מחקר של אוניברסיטת דיוק מצא שדליפות מפחמן דו חמצני שהוזרקו עמוק מתחת לאדמה עלולות לבעבע לתוך אקוויפרים של מי שתייה ליד פני השטח, ולהעלות את רמות המזהמים במים פי עשרה. פרופסור האזלדין, לעומת זאת, אמר שמחקרים עדכניים יותר שלהם הציבו את רמת הסיכון לבני אדם למות מדליפת CCS על אחת ל-30 מיליון. בשנה שעברה, ממשלת בריטניה אמרה שהיא תממן פרויקט של מיליוני פאונד לתכנון מפעל לכידה ואחסון פחמן בתחנת הכוח Peterhead בסקוטלנד. בינתיים לארה"ב יש 19 פרויקטים בקנה מידה גדול של CCS בפעולה או בשלבי פיתוח שונים - הכמות הגדולה ביותר לכל מדינה.
הדו"ח האוסטרלי מציע דרכים ללכוד פחמן דו חמצני.
כולל אזכור של גז מדלק מאובנים המשמש להכנת משקאות תוססים.
רעיונות אחרים כוללים לכידה ואחסון פחמן טיפוסי ודלק ביולוגי.