The skeleton of a new species of giant predatory bird that terrorised the Earth 3.5 million years ago has been discovered and is helping to reveal how these creatures would have sounded. Palaeontologists say the four feet (1.2 metres) tall bird is  the most complete skeletons of a 'terror bird' - a group of flightless prehistoric meat-eating birds - to be discovered. The South American bird has been named Llallawavis scagliai - meaning Scaglia's Magnificent Bird after one of Argentina's famous naturalists Galileo Juan Scaglia. Scroll down for video . Llallawavis scagliai (shown in the reconstruction above) would have had powerful jaws but limited hearing . It was so well preserved that scientists have been able to study part of the bird's auditory system and its trachae. They say that while it had a terrifying apperance, its hearing was probably below average compared to birds living today. A giant prehistoric ‘terror bird’ - once thought to have been a ruthless predator which snapped the necks of mammals with its enormous beak - was actually a vegetarian, according to one study. The two-metre gastornis was a flightless creature which lived in Europe between 40 and 55 million years ago. Because of its size and ominous appearance, it was thought to be a top carnivore. But a team of German researchers, who studied fossilised remains of the beasts found in a former open cast coal mine, say they believe it was actually not a meat eater. Palaeontologists in the US have also found footprints believed to belong to the American cousin of gastornis, and these do not show the imprints of sharp claws, used to grapple prey, that might be expected of a raptor. Also, the bird’s sheer size and inability to move fast made some believe it couldn’t have preyed on early mammals - though others claim it might have ambushed them. They claim that the animal probably also had a limited vocal range that was quite low frequency. It has also raised the prospect that the bird may have even used low frequency sounds to help detect its prey. Dr Federico Degrange, a palaeontologist at the Centre for Research in Earth Sciences and the University of Córdoba in Argentina, said: 'The mean hearing estimated for this terror bird was below the average for living birds. 'This seems to indicate that Llallawavis may have had a narrow, low vocalization frequency range, presumably used for intraspecific acoustic communication or prey detection.' Terror birds, or phorusracids as they are also known, were a group of carnivorous birds that grew up to 10 feet tall and had large hooked beaks. They were the dominant predators in South America during the Cenozoic age which started with the extinction of the dinosaurs 65 million years ago. Although smaller than some of the species discovered, Llallawavis scagliai, was one of the last terror birds to prowl the Earth before they died out around 2.5 million years ago. It was discovered by Fernando Scaglia, from the Lorenzo Scaglia Municipal Museum of Natural Sciences, along with Matias Taglioretti and Alejandro Dondas at La Estafeta Beach south of Mar del Plata city in the Buenos Aires province of Argentina in 2010. Scientists used 3D scanning of the long skull of Llallawavis scagliai (above) to examine its hearing ability . Dr Scaglia is the grandson of Galileo Juan Scaglia who was director of the museum between 1940 and 1980. Due to incoming tides which were damaging the cliff, the team had to work quickly to excavate the entire fossil in one day. The fossilised skeleton (above) was found in a cliff on a beach south of Mar del Plata city in Argentina . However, despite this they were able to retrieve a skeleton that is around 90 per cent complete. In a study published in the Journal of Vertebrate Paleontology, the researchers were able to reconstruct the structure of the bird's inner ear using 3D computed tomography. They found that Llallawavis would have had an average hearing range of around 3,800Hz and a sensitivity of around 2,300Hz. The human ear, by contrast, can detect sounds with frequencies between 20Hz and 20,000Hz, but is best at around 4,000-5,000Hz. This suggests that Llallawavis would have been better at detecting lower frequency sounds than humans are. Dr Degrange told Mail Online the bird had a tracheobronchial syrinx - the structure that produces sound in birds - that was mainly made of cartilage and so it did not survived. He said: 'It is not possible then through this to know exactly what kind of sounds terror birds were capable of produce. 'However, based on the hearing frequencies that we know that they were able to hear, it is possible to state that Llallawavis may have produced sound of low frequency.' The researchers have also been able to better understand the some of the birds other features based on the palate and bones around the eye that were also preserved. Dr Degrange said the bird would have had powerful muscles around its jaws but they were still conducting studies on the eyes to discover whether the bird was active during the day, at night or in the twilight hours. La Estafeta Beach (above) near Mar del Plata in Argentina where the fossil was found has strong tides that threatened to wash the skeleton away forcing palaeontologists to work fast to excavate it to save it from harm . He said: 'The palate is a big area of jaw muscle attacment in birds. So, we are able to state how much developed were some of the jaw muscles in Llallawavis. 'The sclerotic ring will give us an idea of the eye shape and size. This will allow us to infer if terror birds were diurnal, nocturnal or crepuscular.' He added that the fossil may also help scientists unpick what caused the giant birds to eventually die out. He said: 'The discovery of this species reveals that terror birds were more diverse in the Pliocene than previously thought. 'It will allow us to review the hypothesis about the decline and extinction of this fascinating group of birds.' Dr Claudia Tambussi, another author of the study at Argentina's Centre for Research in Earth Sciences, added: 'The discovery of this new species provides new insights for studying the anatomy and phylogeny of phorusrhacids and a better understanding of this group's diversification.'
The four feet tall species of terror bird has been named Llallawavis scagliai .
It was discovered in a crumpling cliff on a beach close to Mar del Plata city .
Palaeontologists say it is the most complete terror bird skeleton ever found .
They have used 3D scanning to reconstruct the bird's range of hearing .
השלד של זן חדש של ציפור טורפת ענקית שהטיל אימה על כדור הארץ לפני 3.5 מיליון שנה התגלה ועוזר לחשוף כיצד היצורים הללו היו נשמעים. פלאונטולוגים אומרים שהציפור בגובה 1.2 מטר היא השלד השלם ביותר של 'ציפור טרור' - קבוצה של ציפורים פרהיסטוריות אוכלות בשר חסרות מעוף - שהתגלו. הציפור הדרום אמריקאית קיבלה את השם Llallawavis scagliai - כלומר הציפור המופלאה של סקאליה על שם אחד מחוקרי הטבע המפורסמים של ארגנטינה גלילאו חואן סקאליה. גלול למטה לסרטון. Llallawavis scagliai (מוצג בשחזור למעלה) היו בעל לסתות חזקות אך שמיעה מוגבלת. הוא נשמר כל כך טוב עד שמדענים הצליחו לחקור חלק ממערכת השמיעה של הציפור וקנה הנשימה שלה. הם אומרים שלמרות שהיה לו מראה מפחיד, השמיעה שלו כנראה הייתה מתחת לממוצע בהשוואה לציפורים שחיות היום. "ציפור טרור" פרהיסטורית ענקית - פעם חשבו שהיא טורף חסר רחמים שקרע את צווארם ​​של יונקים במקורו העצום - הייתה למעשה צמחונית, לפי מחקר אחד. הגסטרוניס באורך שני מטרים היה יצור חסר מעוף שחי באירופה לפני בין 40 ל-55 מיליון שנה. בגלל גודלו ומראהו המבשר רעות, חשבו שהוא טורף מוביל. אבל צוות של חוקרים גרמנים, שחקרו שרידים מאובנים של החיות שנמצאו במכרה פחם פתוח לשעבר, אומרים שהם מאמינים שזה למעשה לא היה אוכל בשר. פלאונטולוגים בארה"ב מצאו גם טביעות רגל שלדעתן שייכות לבן דודו האמריקאי של הגסטרוניס, ואלה אינן מציגות את טביעותיהם של טפרים חדים, המשמשים להתחבט עם טרף, שניתן לצפות לעוף דורס. כמו כן, גודלה העצום וחוסר יכולתה של הציפור לנוע מהר גרמו לחלק להאמין שהיא לא יכלה לטרף יונקים מוקדמים - אם כי אחרים טוענים שהיא אולי ארבה להם. לטענתם, לבעל החיים היה כנראה גם טווח קולי מוגבל שהיה תדר נמוך למדי. זה גם העלה את הסיכוי שייתכן שהציפור אפילו השתמשה בקולות בתדר נמוך כדי לסייע בזיהוי הטרף שלה. ד"ר פדריקו דגראנג', פליאונטולוג במרכז למחקר במדעי כדור הארץ ובאוניברסיטת קורדובה בארגנטינה, אמר: "השמיעה הממוצעת שהוערכה עבור ציפור הטרור הזו הייתה מתחת לממוצע של ציפורים חיות. "נראה שזה מצביע על כך שייתכן שללאלאוויס היה טווח תדרים מצומצם ונמוך, ששימש ככל הנראה לתקשורת אקוסטית תוך ספציפית או זיהוי טרף." ציפורי טרור, או phorusracids כפי שהם ידועים גם, היו קבוצה של ציפורים טורפות שגדלו לגובה של 10 מטרים והיו בעלי מקורים גדולים. הם היו הטורפים הדומיננטיים בדרום אמריקה בתקופת הקנוזואיקון שהחלה עם הכחדת הדינוזאורים לפני 65 מיליון שנה. למרות שהוא קטן יותר מכמה מהמינים שהתגלו, Llallawavis scagliai, היה אחד מעופות הטרור האחרונים ששוטטו בכדור הארץ לפני שמתו לפני כ-2.5 מיליון שנה. הוא התגלה על ידי פרננדו סקאליה, מהמוזיאון העירוני למדעי הטבע של לורנצו סקאליה, יחד עם מטיאס טגליורטי ואלחנדרו דונדאס בחוף לה אסטפטה דרומית לעיר מאר דל פלאטה במחוז בואנוס איירס בארגנטינה בשנת 2010. מדענים השתמשו בסריקה תלת מימדית של גולגולת ארוכה של Llallawavis scagliai (למעלה) כדי לבחון את יכולת השמיעה שלו. ד"ר סקאליה הוא נכדו של גלילאו חואן סקאליה שהיה מנהל המוזיאון בין השנים 1940 ו-1980. עקב הגאות והשפל שנכנסו שגרמו נזק לצוק, הצוות נאלץ לעבוד במהירות כדי לחפור את המאובן כולו ביום אחד. השלד המאובן (למעלה) נמצא בצוק בחוף דרומית לעיר מאר דל פלאטה בארגנטינה. עם זאת, למרות זאת הם הצליחו לאחזר שלד ששלם בסביבות 90 אחוז. במחקר שפורסם בכתב העת Journal of Vertebrate Paleontology, הצליחו החוקרים לשחזר את מבנה האוזן הפנימית של הציפור באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת תלת מימדית. הם גילו שללאלאוויס היה טווח שמיעה ממוצע של כ-3,800 הרץ ורגישות של כ-2,300 הרץ. האוזן האנושית, לעומת זאת, יכולה לזהות צלילים עם תדרים בין 20 הרץ ל-20,000 הרץ, אך היא הטובה ביותר בסביבות 4,000-5,000 הרץ. זה מצביע על כך שללאלאוויס היה טוב יותר בזיהוי צלילים בתדר נמוך יותר מאשר בני אדם. ד"ר דגראנג' אמר למייל אונליין שלציפור יש סירינקס טרכאוברונכיאלי - המבנה שמפיק קול בציפורים - שהיה עשוי בעיקר מסחוס ולכן היא לא שרדה. הוא אמר: 'לא ניתן אז באמצעות זה לדעת בדיוק איזה סוג של קולות ציפורי טרור היו מסוגלות להפיק. "עם זאת, בהתבסס על תדרי השמיעה שאנו יודעים שהם יכלו לשמוע, ניתן לקבוע שייתכן שלללאוויס הפיק צליל בתדר נמוך." החוקרים גם הצליחו להבין טוב יותר את התכונות האחרות של חלק מהציפורים בהתבסס על החך והעצמות סביב העין שנשמרו גם הם. ד"ר דגראנג' אמר שלציפור היו שרירים חזקים סביב הלסתות שלה, אבל הם עדיין ערכו מחקרים על העיניים כדי לגלות אם הציפור פעילה ביום, בלילה או בשעות הדמדומים. לחוף לה אסטפטה (למעלה) ליד מאר דל פלאטה בארגנטינה, שבו נמצא המאובן, יש גאות ושפל חזקים שאיימו לשטוף את השלד, מה שאילץ את הפליאונטולוגים לעבוד מהר כדי לחפור אותו כדי להציל אותו מפגיעה. הוא אמר: 'החך הוא אזור גדול של הצמדת שרירי הלסת בציפורים. אז, אנחנו יכולים לציין כמה מפותחים היו חלק משרירי הלסת ב-Llallawavis. ״הטבעת הטרשתית תיתן לנו מושג על צורת העין וגודלה. זה יאפשר לנו להסיק אם ציפורי הטרור היו יומיות, ליליות או קרפוסקולריות״. הוא הוסיף כי המאובן עשוי גם לעזור למדענים לברור מה גרם לציפורים הענקיות למות בסופו של דבר. הוא אמר: "הגילוי של המין הזה מגלה שציפורי טרור היו מגוונות יותר בפליוקן ממה שחשבו בעבר. 'זה יאפשר לנו לסקור את ההשערה לגבי דעיכתה והכחדה של קבוצת ציפורים מרתקת זו.' ד"ר קלאודיה טמבוסי, מחברת נוספת של המחקר במרכז למחקר במדעי כדור הארץ של ארגנטינה, הוסיפה: "הגילוי של המין החדש הזה מספק תובנות חדשות לחקר האנטומיה והפילוגניה של חומצות זרחן והבנה טובה יותר של הגיוון של קבוצה זו."
ציפורי הטרור בגובה ארבעה מטרים נקראו Llallawavis scagliai.
הוא התגלה בצוק מתקמט בחוף קרוב לעיר מאר דל פלאטה.
פלאונטולוגים אומרים שזהו שלד ציפורי הטרור השלם ביותר שנמצא אי פעם.
הם השתמשו בסריקה תלת מימדית כדי לשחזר את טווח השמיעה של הציפור.