THE WILD OATS PROJECT . by Robin Rinaldi . (Hodder £14.99) At the age of 42, San Francisco-based journalist Robin Rinaldi believed she had accidentally succeeded in conceiving a longed- for child. The pregnancy test turned out to be wrong, but her husband Scott wasn’t taking any more chances: he got a vasectomy. Rinaldi’s response was to demand an open marriage and bed 12 strangers in as many months. She’s now written a graphic, tell-all memoir about that year and its very messy fallout. Robin Rinaldi (pictured) demanded an open marriage from her husband, Scott after he had a vasectomy . When they met, 17 years earlier, Rinaldi wasn’t sure she wanted kids. As her biological clock began ticking louder, though, a child came to embody the solution to all sorts of problems. It would strengthen their marriage of opposites, help her finally overcome a troubled childhood as the daughter of an alcoholic bookie and give her life a sense of purpose. Her husband, meanwhile, was adamantly against it from the start. For reasons she never quite gets to the bottom of, he has no desire ever to become a father. She depicts him as stable and stoic but, frankly, he sounds a bit of a cold fish, spending much of his spare time making mead, keeping a file on his laptop entitled My World View and refusing to look her in the eye during sex. After his vasectomy, Rinaldi’s discontent settles onto her failure to sleep around when she was single. ‘I refuse to go to my grave with no children and only four lovers,’ she declares. ‘If I can’t have one, I must have the other.’ Promiscuity, she’s certain, will enable her to look back from her deathbed and feel she’s lived. Instead of ending her marriage, she strikes a bargain that seems to give her the best of both worlds. During the week, Rinaldi lives in a rented studio, free to have as much casual sex as she likes. She picks up men on business trips, places ‘good girl seeks experience’ ads online and, eventually, gravitates to an urban sex commune, where very hands-on orgasmic meditation is practised twice daily. Come the weekend, she returns to Scott and their cat Cleo — no questions asked. Reading about her Wild Oats Project, it’s hard to know what’s more astonishing — that Scott ever agreed to this 5:2 open marriage or that Rinaldi thought it could possibly solve anything. Full disclosure: some years ago, I published a memoir about my own year-long experiment — with chastity. Afterwards, several people told me I should write a follow-up in which I did the exact opposite. I assumed they were joking, but that’s more or less precisely what Rinaldi has done. Not that it isn’t titillating stuff — at least to begin with. What she craves most especially is dirty talk, and she gives as good as she gets. There’s no hint of coyness as she details every sexual act she participates in along the way. As it gets steamier, her prose flushes a deep purple. There’s also some truly terrible dialogue. ‘Hmmm,’ she says, after being given technique tips by a 23-year-old she’s just slept with. ‘Roger that.’ Reading about another person’s orgasms turns out to be just as dull as flipping through their dream journal. Of her 12 partners, most are younger and two are women, one of whom agrees to a threesome. Yet they soon start to merge. This is California, and every other lover seems to be a vegan or a healer or a vegan healer. They strum her songs they’ve written as she fries them soya sausages. Only one of them really gets to her. Alden is a writer in his late-30s. They meet online and quickly tumble into bed. ‘In his sheets, I uncovered women who had lain dormant in me for years,’ she trills. He tells her she’s a goddess and that he worships her — until he ends it, abruptly. Later, when Rinaldi’s year is up and she finds herself back living full-time with Scott, trying to patch up their — you guessed it — deeply fractured intimacy, it’s an email from Alden that finally derails everything. As more women cross childless into middle-age, there’s undoubtedly a book to be written about their journey. This is not it. In fact, Rinaldi seems able to define herself solely in relation to her fertility and her allure to men. So much for her feminism. To be fair, it isn’t entirely devoid of self-criticism. Narcissistic, naïve, unfair: these are all words she applies to herself at various moments. But, in addition to being myopically self-absorbed, this is also a sad book. By the time you reach the end, any gains she’s made are balanced by some considerable losses. And then there’s the book’s dedication. To Ruby, it reads — Ruby being the name she planned to give the child she’s now unlikely ever to have.
Aged 42 Robin Rinaldi believed she had conceived a longed-for child .
The pregnancy test was negative and her husband had a vasectomy .
Rinaldi then demanded an open marriage and slept with 12 people in a year .
פרויקט שיבולת הבר. מאת רובין רינלדי. (Hodder £14.99) בגיל 42, העיתונאית מסן פרנסיסקו רובין רינלדי האמינה שבטעות הצליחה להרות ילד נכסף. בדיקת ההריון התבררה כשגויה, אבל בעלה סקוט לא לקח יותר סיכונים: הוא עבר כריתת כלי דם. תגובתו של רינאלדי הייתה לדרוש נישואים פתוחים ולמיטות 12 זרים תוך כמה חודשים. כעת היא כתבה ספר זיכרונות גרפי ומסביר על אותה שנה ועל הנשורת המאוד מבולגנת שלה. רובין רינלדי (בתמונה) דרשה נישואים פתוחים מבעלה, סקוט לאחר שעבר כריתת כלי דם. כשהם נפגשו, 17 שנים קודם לכן, רינלדי לא הייתה בטוחה שהיא רוצה ילדים. עם זאת, כשהשעון הביולוגי שלה התחיל לתקתק חזק יותר, ילדה הגיעה לגלם את הפתרון לכל מיני בעיות. זה יחזק את נישואי ההפכים שלהם, יעזור לה להתגבר סוף סוף על ילדות בעייתית כבת של סוכנת הימורים אלכוהוליסטית ויעניק לחייה תחושה של מטרה. בעלה, בינתיים, היה נגד זה בתוקף מלכתחילה. מסיבות שהיא אף פעם לא מגיעה לעומקן, אין לו שום רצון להפוך לאבא. היא מתארת ​​אותו כיציב וסטואי, אבל, למען האמת, הוא נשמע קצת דג קר, מבלה הרבה מזמנו הפנוי בהכנת דשא, שומר קובץ במחשב הנייד שלו בשם My World View ומסרב להסתכל לה בעיניים במהלך סקס. לאחר כריתת כלי הדם שלו, חוסר שביעות הרצון של רינאלדי מסתכם בכישלון שלה לישון כשהייתה רווקה. "אני מסרבת לעלות לקבר שלי בלי ילדים ורק ארבעה אוהבים", היא מצהירה. 'אם אני לא יכול לקבל אחד, אני חייב את השני.' הפקרות, היא בטוחה, תאפשר לה להביט אחורה מערש דווי ולהרגיש שהיא חיה. במקום לסיים את נישואיה, היא עושה מציאה שנראה שהיא נותנת לה את הטוב משני העולמות. במהלך השבוע, רינאלדי גרה בסטודיו שכור, חופשית לקיים סקס מזדמן ככל שתרצה. היא אוספת גברים לנסיעות עסקים, מפרסמת מודעות 'ילדה טובה מחפשת ניסיון' באינטרנט, ובסופו של דבר, מושכת לקומונה סקס עירונית, שבה מתרגלים מדיטציה אורגזמית מעשית פעמיים ביום. בסוף השבוע היא חוזרת לסקוט ולחתולה שלהם קליאו - בלי לשאול שאלות. כשקוראים על פרויקט Wild Oats שלה, קשה לדעת מה יותר מדהים - שסקוט אי פעם הסכים לנישואים הפתוחים האלה של 5:2 או שרינאלדי חשב שזה יכול לפתור כל דבר. גילוי נאות: לפני כמה שנים פרסמתי ספר זיכרונות על הניסוי שלי בן שנה - עם צניעות. לאחר מכן, כמה אנשים אמרו לי שאני צריך לכתוב מעקב שבו עשיתי בדיוק ההפך. הנחתי שהם צוחקים, אבל זה פחות או יותר בדיוק מה שעשה רינלדי. לא שזה לא דברים מרגשים - לפחות מלכתחילה. מה שהיא הכי משתוקקת הוא לדבר מלוכלך, והיא נותנת כמה שהיא יכולה. אין שמץ של פחדנות שכן היא מפרטת כל אקט מיני שהיא משתתפת בו לאורך הדרך. ככל שזה נהיה מהביל יותר, הפרוזה שלה נהיית סגול עמוק. יש גם דיאלוג נוראי באמת. 'המממ', היא אומרת, לאחר שקיבלה עצות טכניות על ידי ילדה בת 23 שהיא רק שכבה איתו. 'רוג'ר זה.' הקריאה על אורגזמות של אדם אחר מתבררת כמשעממת בדיוק כמו לדפדף ביומן החלומות שלו. מתוך 12 בני הזוג שלה, רובם צעירים יותר ושתיים נשים, אחת מהן מסכימה לשלישה. אבל בקרוב הם מתחילים להתמזג. זו קליפורניה, ונראה שכל מאהב אחר הוא טבעוני או מרפא או מרפא טבעוני. הם מתנפנפים על השירים שלה שהם כתבו כשהיא מטגנת להם נקניקיות סויה. רק אחד מהם באמת מגיע אליה. אלדן הוא סופר בסוף שנות ה-30 לחייו. הם נפגשים באינטרנט ונופלים במהירות למיטה. 'בסדינים שלו, חשפתי נשים ששכבו בי רדומות במשך שנים', היא מרתקת. הוא אומר לה שהיא אלילה ושהוא סוגד לה - עד שהוא מסיים את זה, בפתאומיות. מאוחר יותר, כשהשנה של רינאלדי חלפה והיא מוצאת את עצמה חזרה לגור במשרה מלאה עם סקוט, מנסה לתקן את האינטימיות השבורה שלהם - ניחשתם נכון - זה אימייל מאלדן שסוף סוף מוציא את הכל מהפסים. ככל שיותר נשים חוצות ללא ילדים לגיל העמידה, אין ספק שיש ספר להיכתב על המסע שלהן. זה לא זה. למעשה, נראה שרינאלדי מסוגלת להגדיר את עצמה אך ורק ביחס לפוריות שלה ולפיתוי שלה לגברים. עד כאן הפמיניזם שלה. למען ההגינות, זה לא לגמרי חף מביקורת עצמית. נרקיסיסטית, נאיבית, לא הוגנת: כל אלו מילים שהיא מיישמת על עצמה ברגעים שונים. אבל, בנוסף להיותו שקוע בעצמו מבחינה קוצרית, זהו גם ספר עצוב. עד שתגיע לסוף, כל הרווחים שהיא עשתה מאוזנים על ידי כמה הפסדים ניכרים. ואז יש את ההקדשה של הספר. עבור רובי, זה קורא - רובי הוא השם שהיא תכננה לתת לילד שכעת לא צפוי לה לעולם.
בת 42 רובין רינלדי האמינה שהיא הרתה ילד נכסף.
בדיקת ההריון הייתה שלילית ובעלה עבר כריתת כלי דם.
רינלדי דרש אז נישואים פתוחים ושכב עם 12 אנשים בשנה.