Richie Benaud made commentary look easy. Believe me, it isn’t. But he put in the hard work and he rose to the top. There’s a lesson there for a few of the blokes who pick up a mic today. I had the great honour of doing a stint on Channel 9 in Australia during an Ashes Test a few years ago. They’d only recently introduced the concept of using three commentators in one go and, as usual, Richie was keeping his contributions to a minimum. I mean that in a good way — again, another lesson for today’s batch. Anyway, Richie had noticed something out in the middle and flicked what we call the lazy switch, so he could have a quiet word with the producer without the viewers hearing him. He wanted some footage of an incident he’d spotted a couple of overs earlier — Shane Warne had done something in the slips and it had passed the rest of us by. Richie Benaud was one of cricket's great personalities and will be remembered for his dry wit and knowledge . Benaud was the voice of cricket for generations, commentating in his native Australia and for the BBC . Benaud, pictured on his wedding day to wife Daphne, and during his later years in August 2005 . Benaud was a daring captain and became the first cricketer to score 2,000 runs and take 200 wickets in Tests . Finally, the producer located what he wanted. Warne, who hadn’t bowled yet — but who would go on to skittle England for the umpteenth time — had picked up his bowling marker, a small white disc, and thrown it to where he thought he’d be starting his run-up. Between overs, they broadcast Warne’s gesture. Richie said: ‘Shane Warne’s just put a marker down.’ That was his only contribution in the half-hour we were on together, but it beat anything else we had to offer. One line! It was classic Richie: he had the eagle eye to see what Warne was doing in the first place, the confidence to stay quiet while we rabbited on, and the perfect choice of words. As he might have put it himself: marvellous. I thought of Richie during the World Cup final last month. For some reason Star Sports, the tournament’s global broadcasters, used a team of rookies to commentate on the match. Some of them were among the game’s greatest modern-day players, but it was painfully apparent none of them had done much commentary. It was terrible TV. They just couldn’t pinpoint the moment — no emotion, no elation, no despair. How we missed Richie that evening. He never went overboard but he could have captured all those qualities in that understated way of his. Sometimes he could be very understated indeed. David Gower, Geoffrey Boycott and Benaud assembled a formidable line-up for the BBC in 1995 . A master with the microphone to his lips, Benaud also was well aware of the power of silence . Australia cricket legend Benaud shakes hands with HM Queen Elizabeth II during his playing days . I remember talking to Michael Slater, who teamed up with him in the commentary box in his later years. He spoke about one day when Richie did two half-hour stints as one of three commentators, and did not say a single word. Slats described it as ‘bagging a pair’, the term for a batsman who gets two ducks. But that was Richie. If there was nothing to add to the picture the viewers could see, he wouldn’t add to it. It really pains me now, for example, when commentators start reading out a graphic that has appeared on screen for all to see. It might be the top 10 leading runscorers at a particular ground, or something similar, and they just read out the list! It’s incredibly lazy. Richie would consider the list, and then say something like: ‘And No 4 could soon be moving to No 2.’ He wouldn’t even name names — he respected the intelligence of the viewer. And I know how much viewers responded to that. One of his best qualities was that he never sought the limelight. He wasn’t in it for the ego. He’d turn up in the commentary box and if he was off-air, he’d set up at the back of the box, take out his computer and do his homework on the newest player on the scene, or look up the latest horseracing odds. The chemistry he had with the likes of Tony Greig and Bill Lawry was amazing. It was unmissable. And it was based on a deep mutual respect and love of the game. Benaud (front left) leads Australia off at Old Trafford in 1961 as England collapsed against his leg spin . Benaud, pictured in 2006 during the launch of his book My Take on Cricket, was widely respected and loved . Benaud pays tribute to Australian media mogul and cricket pioneer Kerry Packer after his death in 2005 . And, boy, he loved the game. One evening, Richie, Ron Atkinson and I were treated to dinner in Birmingham by the News of the World, who we were all working for at the time. Ron was covered in bling and telling us all how he could get into any nightclub in town and was ready for a lively evening. Richie wasn’t a big drinker, but he’d allowed himself a couple of glasses of red, and he started telling this story about the great Australian leg-spinner Bill O’Reilly. It’s fair to say the story was on the longish side and by the time Ron had disappeared into the night and Richie was being bundled into a waiting taxi, we were still learning all about Bill O’Reilly… . He had this wit that made all other commentators want to be like him. He didn’t really go in for after-dinner speaking, but he might occasionally be asked to say a few words. Once he spotted me in the audience, and quickly remembered the time I was hit in the groin by Jeff Thomson (have I mentioned that before?). Tributes are seen at the statue of Benaud at the Sydney Cricket Ground after his passing aged 84 . ‘Ah, there’s David Lloyd,’ Richie said. ‘I remember him telling me in 1974-75 how he could play Thommo with his c***… and then he proceeded to do precisely that.’ The joke was all in the pause and the timing. He was a great leg-spinner, a superb captain, and a lovely bloke. I can just imagine how warmly he’ll be welcomed by some of the other great commentators up in the sky: Brian Johnston, Alan McGilvray, John Arlott, even Freddie Trueman. Fred was often known to splutter: ‘I just don’t know what’s going off out there.’ Richie, it’s safe to say, never suffered from the same affliction. We’ll miss him dearly. And so will cricket. ON COMMENTATING . 'What I want most from being a television commentator is to be able to feel that, when I say something, I am talking to friends.' 'My mantra is: put your brain into gear and if you can add to what's on the screen then do it, otherwise shut up.' 'The key thing was to learn the value of economy with words and to never insult the viewer by telling them what they can already see.' 'Out in the field, you haven't got anyone whispering into your ear saying all sorts of things, you've got to do it yourself.' ON CAPTAINCY . 'The hallmark of a great captain is the ability to win the toss, at the right time.' 'Captaincy is 90 per cent luck and 10 per cent skill. But don't try it without that 10 per cent.' ON BATTING . 'Bruce Reid is not the worst batsman there is at international level but those who are worse would not need to hire the Myer Music Bowl to hold a convention.' 'Glenn McGrath dismissed for two, just ninety-eight runs short of his century.' 'He's not quite got hold of that one. If he had, it would have gone for nine.' ON BOWLING . 'A bleeding ring finger at the end of every training session was not only normal but essential for my development as a wrist spinner.' 'Your wrist must be cocked, but not stiffly cocked.' 'You must always look where you want to land it. If I offered you 10,000 dollars to hit a tin can, you'd never take your eyes off it.' ON TWENTY20 CRICKET . 'If any form of game can pull 20,000 spectators into a game of cricket it's great for the sport. I think it's wonderful.' 'As long as the people who run the game have brains and keep three forms of the game I think it will be terrific.' ON SHANE WARNE'S 'BALL OF THE CENTURY . 'Gatting has absolutely no idea what has happened to it. Still doesn't know.' ON 1981's 'UNDERARM BOWLING' SCANDAL . 'A disgraceful performance from a captain who got his sums wrong. It should never be permitted to happen again. One of the worst things I have ever seen done on a cricket field.' MISCELLANEOUS . 'The slow-motion replay doesn't show how fast the ball was really travelling.' 'A cricket ground is a flat piece of earth with some buildings around it.' 'He's usually a good puller - but he couldn't get it up that time.' 'Cricket has changed for the better ... it's because of what happened then, cricket is so strong now.'
Former Australia captain and commentator Benaud passed away  aged 84 .
David Lloyd had the privilege of commentating alongside Benaud .
Benaud's attention to detail was second to none, says Lloyd .
He had an incredible relationship with Tony Greig and Bill Lawry .
READ: Benaud's family offered state funeral by Tony Abbott .
ריצ'י בנאו גרם לפרשנות להיראות קלה. תאמין לי, זה לא. אבל הוא השקיע את העבודה הקשה והוא עלה לפסגה. יש שם שיעור לכמה מהחבר'ה שמרימים היום מיקרופון. היה לי הכבוד הגדול לעשות תפקיד בערוץ 9 באוסטרליה במהלך מבחן אפר לפני כמה שנים. הם הציגו רק לאחרונה את הרעיון של שימוש בשלושה פרשנים במכה אחת, וכרגיל, ריצ'י שמר על תרומותיו למינימום. אני מתכוון לזה בצורה טובה - שוב, עוד שיעור למנה של היום. בכל מקרה, ריצ'י הבחין במשהו באמצע והפעיל את מה שאנו מכנים המתג העצל, כדי שיוכל לדבר בשקט עם המפיק מבלי שהצופים ישמעו אותו. הוא רצה קטעים של תקרית שהוא זיהה כמה מעברים קודם לכן - שיין וורן עשה משהו בתשלומים וזה חלף על פנינו. ריצ'י בנאוד היה אחד האישים הגדולים של קריקט וייזכר בזכות השנינות היבשה והידע שלו. בנאוד היה קולו של הקריקט במשך דורות, ופרשן באוסטרליה מולדתו וב-BBC. בנאוד, בתמונה ביום חתונתו לאשתו דפנה, ובשנותיו המאוחרות באוגוסט 2005. בנאוד היה קפטן נועז והפך לשחקן הקריקט הראשון שקלע 2,000 ריצות ולקח 200 וויטים במבחנים. לבסוף, המפיק איתר את מה שהוא רצה. וורן, שעדיין לא עשה באולינג - אבל מי ימשיך לעקוף את אנגליה בפעם המי יודע כמה - הרים את סמן הבאולינג שלו, דיסק לבן קטן, וזרק אותו למקום שחשב שיתחיל את הריצה שלו. . בין מבצע, הם שידרו את המחווה של וורן. ריצ'י אמר: 'שיין וורן פשוט שם סמן'. זו הייתה התרומה היחידה שלו בחצי השעה שבה היינו ביחד, אבל זה גבר על כל דבר אחר שהיה לנו להציע. שורה אחת! זה היה ריצ'י הקלאסי: הייתה לו עין נשר לראות מה וורן עושה מלכתחילה, הביטחון להישאר בשקט בזמן שאנחנו שפנים, ובחירה מושלמת של מילים. כפי שאולי ניסח זאת בעצמו: נפלא. חשבתי על ריצ'י במהלך גמר גביע העולם בחודש שעבר. מסיבה כלשהי סטאר ספורטס, השדרנים העולמיים של הטורניר, השתמשו בצוות של טירונים כדי להגיב על המשחק. כמה מהם היו מגדולי השחקנים המודרניים של המשחק, אבל היה ברור עד כאב שאף אחד מהם לא עשה הרבה פרשנות. זו הייתה טלוויזיה נוראית. הם פשוט לא יכלו לאתר את הרגע - בלי רגש, בלי התרוממות רוח, בלי ייאוש. איך התגעגענו לריצ'י באותו ערב. הוא מעולם לא הגזים, אבל הוא יכול היה ללכוד את כל התכונות האלה בצורה המאופקת שלו. לפעמים הוא יכול להיות מאוד מאופק. דיוויד גואר, ג'פרי בוקוט ובנו הרכיבו ליין אפ אדיר עבור ה-BBC ב-1995. מאסטר עם המיקרופון על שפתיו, בנאוד גם היה מודע היטב לכוחה של השתיקה. אגדת הקריקט האוסטרלית בנאוד לוחצת ידיים עם המלכה אליזבת השנייה במהלך ימי המשחק שלו. אני זוכר שדיברתי עם מייקל סלייטר, שהתחבר אליו בתיבת הפרשנות בשנותיו האחרונות. הוא דיבר על יום אחד שבו ריצ'י עשה שתי קדנציות של חצי שעה כאחד משלושה פרשנים, ולא אמר מילה אחת. סלאטס תיאר את זה כ"שקית זוג", המונח לחובט שמקבל שני ברווזים. אבל זה היה ריצ'י. אם לא היה מה להוסיף לתמונה שהצופים יכלו לראות, הוא לא היה מוסיף לה. זה ממש כואב לי עכשיו, למשל, כשהפרשנים מתחילים לקרוא גרפיקה שהופיעה על המסך לעיני כל. זה יכול להיות 10 מלך השערים המובילים במגרש מסוים, או משהו דומה, והם פשוט קראו את הרשימה! זה עצלן להפליא. ריצ'י היה שוקל את הרשימה, ואז אומר משהו כמו: 'ומספר 4 יכול לעבור בקרוב למקום 2.' הוא אפילו לא ציין שמות - הוא כיבד את האינטליגנציה של הצופה. ואני יודע כמה הצופים הגיבו לזה. אחת התכונות הטובות ביותר שלו הייתה שהוא מעולם לא חיפש את אור הזרקורים. הוא לא היה בזה בגלל האגו. הוא היה מופיע בתיבת הפרשנות ואם היה מחוץ לשידור, הוא היה מתקין בחלק האחורי של הקופסה, מוציא את המחשב שלו ועושה שיעורי בית על הנגן החדש ביותר בסצנה, או מחפש את החידושים האחרונים. סיכויי מרוצי סוסים. הכימיה שהייתה לו עם אנשים כמו טוני גריג וביל לאורי הייתה מדהימה. זה היה בלתי ניתן לפספס. וזה היה מבוסס על כבוד הדדי עמוק ואהבה למשחק. בנאוד (קדמי משמאל) מוביל את אוסטרליה באולד טראפורד ב-1961 כשאנגליה התמוטטה מול סיבוב רגלו. בנאוד, שצולם ב-2006 במהלך השקת ספרו My Take on Cricket, זכה להערכה ואהבה רבה. בנאוד חולק כבוד לאיל התקשורת האוסטרלי וחלוץ הקריקט קרי פאקר לאחר מותו ב-2005. וילד, הוא אהב את המשחק. ערב אחד, ריצ'י, רון אטקינסון ואני זכינו לארוחת ערב בברמינגהם על ידי ה-News of the World, שכולנו עבדנו עבורו באותה תקופה. רון היה מכוסה בבלינג וסיפר לכולנו איך הוא יכול להיכנס לכל מועדון לילה בעיר והיה מוכן לערב תוסס. ריצ'י לא היה שתיין גדול, אבל הוא הרשה לעצמו כמה כוסות של אדום, והוא התחיל לספר את הסיפור הזה על ביל או'ריילי, סבב הרגלים האוסטרלי הגדול. זה הוגן לומר שהסיפור היה בצד הארוך ועד שרון נעלם אל תוך הלילה וריצ'י הוכנס למונית ממתינה, עדיין למדנו הכל על ביל אוריילי... הייתה לו שנינות שגרמה לכל שאר הפרשנים לרצות להיות כמוהו. הוא לא ממש נכנס לדבר אחרי ארוחת הערב, אבל יכול להיות שהוא מתבקש מדי פעם לומר כמה מילים. פעם אחת הוא הבחין בי בקהל, ונזכר במהירות בפעם שבה נפגעתי במפשעה על ידי ג'ף תומסון (הזכרתי את זה בעבר?). מחווה נראית בפסל של בנאוד במגרש הקריקט בסידני לאחר מותו בגיל 84. "אה, יש את דיוויד לויד," אמר ריצ'י. 'אני זוכר שהוא סיפר לי ב-1974-75 איך הוא יכול לשחק את תומו עם ה-*** שלו... ואז הוא המשיך לעשות בדיוק את זה.' הבדיחה הייתה כולה בהפסקה ובתזמון. הוא היה סבבה נהדרת, קפטן מעולה ובחור מקסים. אני רק יכול לדמיין כמה הוא יתקבל בחום על ידי כמה מהפרשנים הגדולים האחרים בשמיים: בריאן ג'ונסטון, אלן מקגילברי, ג'ון ארלוט, אפילו פרדי טרומן. לעתים קרובות נודע כי פרד פלט: 'אני פשוט לא יודע מה קורה שם בחוץ.' ריצ'י, אפשר לומר בבטחה, מעולם לא סבל מאותו סבל. אנחנו נתגעגע אליו מאוד. וכך יהיה קריקט. על הערות . 'מה שאני הכי רוצה מלהיות פרשן טלוויזיה זה להיות מסוגל להרגיש שכשאני אומר משהו, אני מדבר עם חברים'. 'המנטרה שלי היא: תכניס את המוח שלך להילוך ואם אתה יכול להוסיף למה שמופיע על המסך אז תעשה את זה, אחרת תשתוק'. 'דבר המפתח היה ללמוד את הערך של חסכון במילים ולעולם לא להעליב את הצופה בכך שיגיד להם מה שהם כבר יכולים לראות'. 'בחוץ בשטח, אין לך מישהו שלחש לך לאוזן ואומר כל מיני דברים, אתה צריך לעשות את זה בעצמך'. על קפטן. 'סימן ההיכר של קפטן גדול הוא היכולת לזכות בהטלה, בזמן הנכון'. "קפטן הוא 90 אחוז מזל ו-10 אחוז מיומנות. אבל אל תנסו את זה בלי ה-10 אחוז האלה״. על חבטות. "ברוס ריד הוא לא החובט הכי גרוע שיש ברמה הבינלאומית אבל מי שגרוע יותר לא יצטרכו לשכור את ה-Myer Music Bowl כדי לקיים כנס". 'גלן מקגראת' הודח לשתיים, רק תשעים ושמונה ריצות מהמאה שלו.' ״הוא לא ממש תפס את זה. אם היה לו, זה היה הולך לתשע'. על באולינג. "קמיצה מדממת בסוף כל אימון היה לא רק נורמלי אלא חיוני להתפתחות שלי כספינר שורש כף היד." "פרק כף היד שלך חייב להיות נטויה, אבל לא נטויה נוקשה." ״אתה חייב תמיד לחפש איפה אתה רוצה להנחית אותו. אם הייתי מציע לך 10,000 דולר כדי לפגוע בקופסת פח, לעולם לא היית מסירה ממנו את העיניים״. ב-2020 קריקט. "אם צורת משחק כלשהי יכולה למשוך 20,000 צופים למשחק קריקט, זה נהדר עבור הספורט. אני חושב שזה נפלא״. "כל עוד לאנשים שמנהלים את המשחק יש מוח ושומרים על שלוש צורות של המשחק, אני חושב שזה יהיה נהדר." על כדור המאה של שין וורן. ״לגאטינג אין מושג מה קרה לזה. עדיין לא יודע״. על שערוריית 'באולינג מתחת לשחי' של 1981. ״הופעה מחפירה של קפטן שטעה בסכומים. אסור לתת לזה לקרות שוב. אחד הדברים הגרועים ביותר שראיתי שנעשו על מגרש קריקט״. שונות . "השידור החוזר בהילוך איטי לא מראה כמה מהר הכדור באמת נסע." 'מגרש קריקט הוא פיסת אדמה שטוחה עם כמה מבנים סביבה'. 'הוא בדרך כלל מושך טוב - אבל הוא לא הצליח להרים אותו בפעם ההיא.' 'הקריקט השתנה לטובה... זה בגלל מה שקרה אז, הקריקט כל כך חזק עכשיו.'
קפטן ופרשן אוסטרליה לשעבר בנאוד הלך לעולמו בגיל 84.
לדיוויד לויד הייתה הזכות להגיב לצד בנאוד.
תשומת הלב של בנאוד לפרטים הייתה שנייה, אומר לויד.
הייתה לו מערכת יחסים מדהימה עם טוני גריג וביל לאורי.
קרא: משפחתו של בנאוד הציעה הלוויה ממלכתית על ידי טוני אבוט.