For more than 2,000 years, invaders have been fighting over glorious Kefalonia. Romans, the Kingdom of Naples, the Venetian Republic, the Ottoman Empire, the French, British and, during the Second World War, the Italians and Germans have all left their mark. Fortunately, the present settlers - the Greeks themselves and the odd expat - have stoutly resisted the encroachment of mass tourism. So instead of fast-food restaurants you will find charming family-run tavernas that make this island a foodie heaven. Great forests of pines, cypress and cedars still sweep down the steep hillsides, often ending in cliffs of chalk as white as those at Dover, or in fine shingle and sand beaches, fringing a sea whose warm, sun-reflecting waters are of startling clarity. The famous curve of Myrtos beach, as well as many little inland villages, are seen on the road to Fiscardo . Inland, the roads, winding around mountains whose accessible slopes are swathed in olive groves and vineyards are blessedly free of excessive traffic. We landed at the island's only airport near the capital town of Argostoli, took a five-minute walk to the car-rental office and were quickly on our way to the village of Spartia on the southern coast - our first base of a two-centre holiday. Richard Johnson rejoices in unspoiled Kefalonia . We were staying first at the superb Villa Hephaestus. The view from our shady veranda was wonderful - indeed, my American wife called it 'awesome'. The sweep of Lourdas Bay, with its long sandy beaches, was spread out below us, while the neighbouring island of Zakynthos could be seen in the misty distance. Hephaestus is a modern villa with a well-equipped kitchen, and we love to cook. However, after a long day travelling, we decided we needed restorative cocktails, a carafe of white wine and a good fish dinner. Not fancying driving along twisting lanes, we called a taxi to take us to the beautifully situated and highly regarded Water Way restaurant at Spartia beach. The proprietor is a local fisherman, so the best of his catch goes to the kitchen, which is presided over by his wife, while his charming daughter Tepsi is in charge of front of house. From Lourdas Bay you can see Zakynthos Island, where the beautiful Shipwreck Beach (pictured) is found . A sweeping view across the turquoise waters of Lourdata Bay and the white stands of Lourdas Beach . The island is replete with diverse things to see on day trips but the nightlife is virtually non-existent, so we decided to stay home in the evenings and explore during the day. We checked out the string of beaches around Lourdas Bay and found plenty of good restaurants. At the top of a flight of easy steps from Lourdas beach, we found Lorraine's Magic Hill restaurant, with superb food lovingly prepared by the eponymous owner with ingredients from her husband's organic farm. The portions are generous and there's a great view across the bay to fellow Ionian isle Zakynthos. The popular Skala beach is just at the end of the bay. The Metaxa Beach Bar is a good place for coffee and the area is lined with tavernas. We shopped for supplies for our evening meals at Argostoli's port. One can buy catch-of-the-night fish straight from the boats that line the quay (park where you like, for free). The popular golden Skala beach is just at the end of the bay with the nearby Metaxa Beach Bar good for coffee . The town of Argostoli's port is ideal for picking up supplies, including catch-of-the-night fish  from the boats . Enjoyable excursions to the countryside took us to the ruined hilltop castle of St George, near Peratata, and the monastery of St Ayos. At both places entrance is free, and don't miss the Castle cafe just outside the gates. Its enthusiastic proprietors are Greek/English and serve superior food in a shady garden. The Monastery of Saint Geronimo is situated in a vine-clad valley north-east of the castle. It was rebuilt in Byzantine-style in the 1960s, the original having been destroyed during a 1953 earthquake. The walls of the interior are decorated in exuberant style with biblical scenes, and a huge candelabra hangs from the ceiling. We loved our stay in the south, but for the second week of our stay it was time to take the 35-mile drive to Fiscardo, on the island's north cape. The trip afforded superb views of the coast - including the famous curve of Myrtos beach - as well as many little inland villages. Fiscardo, once a remote fishing port, has been transformed into a world-class yachting centre, with smart restaurants and boutiques jostling for every inch of the quayside. The second week of our stay was a 35-mile drive away in the fishing village of Fiscardo , in the island's north . 'It's like St Tropez in the old days,' I mused. Our villa, Island View, is set on the hillside overlooking the port. From its verandas and infinity pool the neighbouring islands of Ithaca - mythical home of Odysseus - and Lefkas could be seen through the shimmering sea mist. We found some attractive beaches a few minutes' drive from Fiscardo. Our two favourites were Agia Jerusalem and Alaties, both reached by turning right out of the village of Maganos and following the signs. Agia Jerusalem is considered a 'secret' place, peaceful even in August. When we visited (in September), fewer than a dozen people were enjoying the sunbeds provided. Agia Jerusalem Beach is considered a 'secret' place, peaceful even in August, and a favourite of the writer . There's an excellent taverna, with fresh fish and dishes from a menu that changes daily. Alaties, on the other hand, is a tiny cove with a miniature beach. It's lovely to swim there. Among the fir trees above the beach is a modern restaurant where fresh prawns can be had. Apart from one afternoon of rain (we were on a boat trip to Lefkas but 30 minutes out of Fiscardo, an unexpected squall hit us and it rained for the remainder of the trip), the weather was perfect. We had a wonderful time with beautiful scenery, great food and fun when we wanted it. I can see why so many people have wanted to invade Kefalonia!
Visited Spartia in the south of Kefalonia and then Fiscardo, in the north .
First, from Villa Hephaestus, could see Lourdas Bay and  Zakynthos island .
Charming local, family-run eateries were found throughout the island .
Nightlife is virtually non-existent, so spent energy exploring during the day .
Fiscardo, once a remote fishing port, is now a world-class yachting centre .
במשך יותר מ-2,000 שנה, פולשים נלחמים על קפלוניה המפוארת. הרומאים, ממלכת נאפולי, הרפובליקה הוונציאנית, האימפריה העות'מאנית, הצרפתים, הבריטים ובמהלך מלחמת העולם השנייה, האיטלקים והגרמנים כולם השאירו את חותמם. למרבה המזל, המתיישבים הנוכחיים - היוונים עצמם והיוצאים המוזרים - התנגדו בתוקף לפלישה של תיירות ההמונים. אז במקום מסעדות מזון מהיר תמצאו טברנות מקסימות בניהול משפחתי שהופכות את האי הזה לגן עדן של אוכל. יערות גדולים של אורנים, ברוש ​​וארזים עדיין מטאטאים במורד הגבעות התלולות, ולעיתים קרובות מסתיימים בצוקי קירטון לבנים כמו אלו שבדובר, או בחופי רעפים וחול עדינים, שוליים בים שמימיו החמימים ומחזירי השמש הם בהירות מדהימה. . העיקול המפורסם של חוף מירטוס, כמו גם כפרים קטנים רבים בפנים היבשה, נראים על הכביש לפיסקרדו. בפנים הארץ, הכבישים, המתפתלים סביב הרים שמדרונותיהם הנגישים עטופים במטעי זיתים וכרמים, למרבה הצער נקיים מתנועה מוגזמת. נחתנו בשדה התעופה היחיד של האי ליד עיר הבירה ארגוסטולי, הלכנו חמש דקות הליכה למשרד השכרת הרכב והיינו בדרכנו במהירות לכפר ספרטיה בחוף הדרומי - הבסיס הראשון שלנו של מרכז שני. חַג. ריצ'רד ג'ונסון שמח בקפלוניה הבלתי מפונקת. התארחנו במקום הראשון בוילה הפיסטוס המעולה. הנוף מהמרפסת המוצלת שלנו היה נפלא - ואכן, אשתי האמריקאית קראה לזה 'מדהים'. הנוף של מפרץ לורדאס, עם החופים החוליים הארוכים שלו, היה פרוש מתחתינו, ואילו האי השכן זקינתוס ניתן לראות במרחק ערפילי. Hephaestus היא וילה מודרנית עם מטבח מאובזר היטב, ואנחנו אוהבים לבשל. עם זאת, אחרי יום טיול ארוך, החלטנו שאנחנו צריכים קוקטיילים משקמים, קנקן יין לבן וארוחת דגים טובה. לא חשקנו לנסוע לאורך נתיבים מתפתלים, התקשרנו למונית שתיקח אותנו למסעדת Water Way הממוקמת יפה ומוערכת בחוף ספרטיה. הבעלים הוא דייג מקומי, אז מיטב המלכוד שלו הולך למטבח, שבו מנהלת אשתו, בעוד בתו המקסימה טפסי אחראית על חזית הבית. ממפרץ לורדאס תוכלו לראות את האי זקינתוס, שם נמצא חוף הספינה הטרופה היפה (בתמונה). נוף סוחף על פני מי הטורקיז של מפרץ לורדטה והדוכנים הלבנים של חוף לורדאס. האי גדוש בדברים מגוונים לראות בטיולי יום אבל חיי הלילה כמעט ולא קיימים, אז החלטנו להישאר בבית בערבים ולחקור במהלך היום. בדקנו את שרשרת החופים סביב מפרץ לורדאס ומצאנו שפע של מסעדות טובות. בחלק העליון של טיסה של צעדים פשוטים מחוף לורדאס, מצאנו את מסעדת מג'יק היל של לוריין, עם אוכל מעולה שהוכן באהבה על ידי הבעלים המכונה עם מרכיבים מהחווה האורגנית של בעלה. המנות נדיבות ויש נוף נהדר על פני המפרץ אל האי היוני זקינתוס. חוף סקאלה הפופולרי נמצא ממש בקצה המפרץ. בר החוף Metaxa הוא מקום טוב לקפה והאזור עטור טברנות. קנינו אספקה ​​לארוחות הערב שלנו בנמל של ארגוסטולי. אפשר לקנות דגים של תפיסת לילה היישר מהסירות שעומדות על הרציף (חניה איפה שאתה אוהב, בחינם). חוף סקאלה המוזהב והפופולרי נמצא ממש בקצה המפרץ, כאשר בר החוף Metaxa הסמוך מתאים לקפה. הנמל של העיירה ארגוסטולי אידיאלי לאיסוף אספקה, לרבות דגים ללכידת הלילה מהסירות. טיולים מהנים לאזור הכפרי לקחו אותנו לטירה ההרוסה בראש הגבעה של סנט ג'ורג', ליד Peratata, ולמנזר סנט איוס. בשני המקומות הכניסה חופשית, ואל תפספסו את בית הקפה Castle ממש מחוץ לשערים. בעליו הנלהבים הם יוונים/אנגלים ומגישים אוכל מעולה בגינה מוצלת. מנזר סנט ג'רונימו ממוקם בעמק מצופה גפנים צפונית מזרחית לטירה. הוא נבנה מחדש בסגנון ביזנטי בשנות ה-60, כשהמקור נהרס במהלך רעידת אדמה ב-1953. קירות הפנים מעוטרים בסגנון שופע עם סצנות תנ"כיות, וממנורה ענקית תלויה מהתקרה. אהבנו את השהות שלנו בדרום, אבל בשבוע השני לשהותנו הגיע הזמן לקחת את הנסיעה של 35 קילומטרים לפיסקרדו, בכף הצפוני של האי. הטיול העניק נופים נהדרים של החוף - כולל העיקול המפורסם של חוף מירטוס - כמו גם הרבה כפרים קטנים בפנים הארץ. פיסקארדו, פעם נמל דייגים מרוחק, הפך למרכז יאכטות ברמה עולמית, עם מסעדות ובוטיקים חכמים שנדחקים על כל סנטימטר של שפת הרציף. השבוע השני לשהותנו היה במרחק של 35 מייל נסיעה משם בכפר הדייגים פיסקרדו, בצפון האי. ״זה כמו סנט טרופז בימים עברו,״ הרהרתי. הווילה שלנו, Island View, שוכנת על צלע הגבעה המשקיפה על הנמל. מהמרפסות ובריכת האינסוף שלה ניתן היה לראות את האיים השכנים איתקה - ביתו המיתולוגי של אודיסאוס - ולפקאס מבעד לערפל הים המנצנץ. מצאנו כמה חופים אטרקטיביים במרחק של כמה דקות נסיעה מפיסקארדו. שתי האהובות עלינו היו אגיה ירושלים ואלאטיס, שניהם הגיעו באמצעות פנייה ימינה מהכפר מגנוס ועקבו אחרי השילוט. אגיה ירושלים נחשבת למקום 'סודי', שליו גם באוגוסט. כשביקרנו (בספטמבר), פחות מתריסר אנשים נהנו ממיטות השיזוף שסופקו. חוף אגיה ירושלים נחשב למקום 'סודי', שליו אפילו באוגוסט, וחביב על הסופר. יש טברנה מעולה, עם דגים טריים ומנות מתפריט שמשתנה מדי יום. אלאטיס, לעומת זאת, הוא מפרץ קטנטן עם חוף מיניאטורי. כיף לשחות שם. בין עצי האשוח שמעל החוף מסעדה מודרנית שבה ניתן לאכול סרטנים טריים. מלבד אחר צהריים אחד של גשם (היינו בשייט ללפקאס אבל 30 דקות מחוץ לפיסקארדו, סערה בלתי צפויה פקדה אותנו וירד גשם להמשך הטיול), מזג האוויר היה מושלם. היה לנו זמן נפלא עם נוף יפהפה, אוכל נהדר וכיף כשרצינו. אני יכול להבין למה כל כך הרבה אנשים רצו לפלוש לקפלוניה!
ביקר בספרטיה בדרום קפלוניה ולאחר מכן בפיסקארדו, בצפון.
ראשית, מווילה הפיסטוס, ניתן היה לראות את מפרץ לורדאס ואת האי זקינתוס.
מסעדות מקומיות מקסימות בניהול משפחתי נמצאו ברחבי האי.
חיי לילה כמעט ואינם קיימים, אז השקיעו אנרגיה בחקר במהלך היום.
פיסקארדו, פעם נמל דייגים מרוחק, הוא כיום מרכז יאכטות ברמה עולמית.