Bulgarians love their traditional music. They have a TV channel devoted to it, and one show – a sort of Bulgaria’s Got Talent for folk acts – features people of all ages swaying in stately unison. Indeed, they are so proud of the music that when asked to include something in the capsule aboard the Voyager 2 space probe, they sent tracks from the album Le Mystere des Voix Bulgares, in the hope that aliens would like it too. Colourful outfits! Villagers dressed in the traditional Bulgarian costume . I love this kind of folklore as long as it really is part of the local culture and not just put on for tourists. In Bulgaria it is genuine: practically every village in the mountains has at least one choir, and their own particular variation of traditional dress, and many hold festivals in the way that English villages stage fetes. When I decided to go to Bulgaria I looked for a holiday combining exploring the remote southern mountains with a festival. Despite much trawling on the internet, I couldn’t find a package on the right dates, so instead I combined a group walking tour with an independent excursion of my own. I began by joining a group of 11 other walkers, led by a guide who, it turned out, danced as naturally as she walked. We stayed in a village called Yagodina high in the remote Rodopi mountains. Golden wonder! The autumnal colours shine on the Rodopi mountains in Bulgaria . Apart from the hotel, Yagodina was totally devoid of any tourist infrastructure. The hole in the wall was not a cash machine but a spring. For the people living there, the end of communism did not appear to have resulted in a dramatic increase in consumer choice – the only two shops sold the barest of necessities. Each morning we set off through pine forests and scrambled above the tree line to meadows so full of wild flowers that I counted 22 varieties in one square metre as I was having my picnic. We walked up to nine miles every day. The level of difficulty was described as ‘moderate’ but I found it quite challenging. Unlike most of the other members of the group, I didn’t have walking poles, so I picked up two sticks and tapped along until I got into a rhythm. Yagodina Cave in Rhodope Mountains in part of the Trigrad Gorge and was the result of an earthquake that made the huge cave in the marble bed of a river . On the way down, we walked past fields of potatoes – the staple diet in the mountains – and through Muslim villages, a legacy of the Ottoman empire. It was easy to see why folklore survived in these places as they are so cut off from the outside world. At the end of one walk we scrambled down to the Yagodina cave system, its luminescent stalactites and stalagmites dripping eerily as they have done for millions of years. Evidence of prehistoric man was displayed almost casually, including a mug with a handle that looks as if it could be used to served tea today. Picturesque scenery! Old stone bridge and mountain stream near the cave of Yagodina . On my last evening, a group of villagers came to the hotel to entertain us. Rashly, some of us agreed to put on traditional costumes too and dance rather inelegantly with them. When I came to leave the group the next morning, I had to sign a release form saying I was responsible for my own actions, which made my trip to the festival seem more adventurous than it really was. I splashed out on a cheap taxi for the trip across the mountains to the ski resort of Bankso (the one place I don’t want to go back to). Next morning, things became more difficult as the locals use the Cyrillic alphabet which I found impenetrable, so I couldn’t read the destination on the bus timetable. Trees covered in a fresh snowfall on Todorin Vrah, in the Pirin Mountains . Fortunately, a woman, who told me in broken English that her daughter was picking tomatoes in Chichester, spooned me on to a crowded minibus to the Pirin mountains. Through the trees came the sound of singing and the banging of drums. Each village had a stage of its own where its people performed their songs and were awarded certificates for participating. Traditionally, women aren’t allowed to play instruments so they sang while the men played flutes, fiddles and drums. Traditional Bulgarian national costume worn by villagers in the Pirin mountains . It was a joyous occasion, put on for their own pleasure, not for tourists. Once the certificates had been awarded, everyone joined in, regardless of whether they were wearing traditional costume or jeans. I resisted invitations to dance and just sat and watched. A young teacher said she ‘revered’ their customs. ‘I hope you are getting a good impression of Bulgaria,’ she said. I certainly was. Exodus (exodus.co.uk, 0845 287 3752) offers a seven-night walking trip in the Rodopi mountains from £949pp including return flights, transfers, full-board accommodation, plus £100 single supplement. For further information visit bulgariatravel.org.
The stay occurred in the Yagodina village   in the remote Rodopi mountains .
Walking up to nine miles every day there were many sights to be seen .
Yagodina Cave features stunning luminescent stalactites and stalagmites .
הבולגרים אוהבים את המוזיקה המסורתית שלהם. יש להם ערוץ טלוויזיה שמוקדש לזה, ותוכנית אחת - מעין Bulgaria's Got Talent לאקטים עממיים - מציגה אנשים מכל הגילאים מתנדנדים בקול ממלכתי. ואכן, הם כל כך גאים במוזיקה שכאשר התבקשו לכלול משהו בקפסולה על גבי גשושית החלל Voyager 2, הם שלחו שירים מהאלבום Le Mystere des Voix Bulgares, בתקווה שגם חייזרים יאהבו את זה. תלבושות צבעוניות! תושבי הכפר לבושים בתלבושת בולגרית מסורתית. אני אוהב את הסוג הזה של פולקלור כל עוד הוא באמת חלק מהתרבות המקומית ולא רק לתיירים. בבולגריה זה אמיתי: כמעט בכל כפר בהרים יש לפחות מקהלה אחת, וריאציה מיוחדת משלהם של לבוש מסורתי, ורבים מקיימים פסטיבלים באופן שבו כפרים אנגלים עורכים חגיגות. כשהחלטתי לנסוע לבולגריה חיפשתי חופשה המשלבת חקר ההרים הדרומיים הנידחים עם פסטיבל. למרות חיפושים רבים באינטרנט, לא הצלחתי למצוא חבילה בתאריכים הנכונים, אז במקום זאת שילבתי סיור רגלי קבוצתי עם טיול עצמאי משלי. פתחתי בהצטרפות לקבוצה של עוד 11 מטיילים, בראשות מדריכה, שהסתבר שרקדה בטבעיות כמו שהיא הולכת. התארחנו בכפר בשם יאגודינה גבוה בהרי רודופי הנידחים. פלא זהב! צבעי הסתיו זורחים על הרי רודופי בבולגריה. מלבד המלון, יגודינה הייתה נטולת כל תשתית תיירותית. החור בקיר לא היה כספומט אלא קפיץ. עבור האנשים שחיים שם, נראה שסוף הקומוניזם לא הביא לעלייה דרמטית בבחירה הצרכנית - שתי החנויות היחידות מכרו את המצרכים הכי קלים. בכל בוקר יצאנו לדרך דרך יערות אורנים וצפפנו מעל קו העצים אל כרי דשא כל כך מלאים בפרחי בר, ​​שספרתי 22 זנים במטר מרובע אחד כשעשיתי את הפיקניק שלי. הלכנו עד תשעה קילומטרים כל יום. רמת הקושי תוארה כ'בינונית' אבל מצאתי את זה די מאתגר. בניגוד לרוב חברי הקבוצה האחרים, לא היו לי מוטות הליכה, אז הרמתי שני מקלות והקשתי עד שנכנסתי לקצב. מערת יאגודינה בהרי רודופי בחלק מערוץ טריגראד והייתה תוצאה של רעידת אדמה שעשתה את המערה הענקית באפיק השיש של נהר. בדרך למטה הלכנו על פני שדות תפוחי אדמה - התזונה הבסיסית בהרים - ודרך כפרים מוסלמים, מורשת של האימפריה העות'מאנית. קל היה לראות מדוע הפולקלור שרד במקומות האלה, מכיוון שהם כל כך מנותקים מהעולם החיצון. בתום הליכה אחת ירדנו אל מערכת המערות יאגודינה, הנטיפים והזקיפים הזוהרים שלה מטפטפים בצורה מוזרה כפי שעשו במשך מיליוני שנים. עדויות של אדם פרהיסטורי הוצגו כמעט כלאחר יד, כולל ספל עם ידית שנראית כאילו אפשר להשתמש בו להגשת תה היום. נוף ציורי! גשר אבן ישן ונחל הרים ליד מערת יאגודינה. בערב האחרון שלי, קבוצה של כפריים הגיעה למלון כדי לארח אותנו. בפזיזות, חלקנו הסכימו ללבוש גם תלבושות מסורתיות ולרקוד איתן בצורה לא אלגנטית. כשבאתי לעזוב את הקבוצה למחרת בבוקר, הייתי צריך לחתום על טופס שחרור שאומר שאני אחראי למעשים שלי, מה שגרם לטיול שלי לפסטיבל להיראות יותר הרפתקני ממה שהיה באמת. התפרצתי על מונית זולה לנסיעה על פני ההרים לאתר הסקי בנסו (המקום היחיד שאני לא רוצה לחזור אליו). למחרת בבוקר, הדברים נעשו קשים יותר כאשר המקומיים משתמשים באלפבית הקירילי שמצאתי בלתי חדיר, כך שלא יכולתי לקרוא את היעד בלוח הזמנים של האוטובוס. עצים מכוסים בשלג טרי על טודורין וורה, בהרי פירין. למרבה המזל, אישה, שסיפרה לי באנגלית רצוצה שבתה קוטפת עגבניות בצ'יצ'סטר, העלתה אותי בכפית למיניבוס צפוף להרי פירין. מבעד לעצים נשמע קול שירה ודפיקות תופים. לכל כפר הייתה במה משלו בה ביצעו אנשיו את שיריהם וזכו לתעודות על ההשתתפות. באופן מסורתי, לנשים אסור לנגן בכלים אז הן שרו בזמן שהגברים ניגנו בחליל, כינור ותופים. תחפושת לאומית בולגרית מסורתית שלבשו תושבי הכפר בהרי פירין. זה היה אירוע משמח, שנערך להנאתם, לא לתיירים. לאחר הענקת התעודות, כולם הצטרפו, לא משנה אם הם לבשו תלבושות מסורתיות או ג'ינס. התנגדתי להזמנות לרקוד ורק ישבתי והסתכלתי. מורה צעירה אמרה שהיא 'ערצה' את המנהגים שלהם. "אני מקווה שאתה מקבל רושם טוב מבולגריה," היא אמרה. בהחלט הייתי. Exodus (exodus.co.uk, 0845 287 3752) מציע טיול רגלי בן שבעה לילות בהרי רודופי החל מ-949 פאונד כולל טיסות הלוך ושוב, העברות, אירוח על בסיס פנסיון מלא, בתוספת תוספת של 100 פאונד ליחיד. למידע נוסף בקר בכתובת bulgariatravel.org.
השהות התרחשה בכפר יאגודינה בהרי רודופי הנידחים.
בהליכה של עד תשעה קילומטרים בכל יום היו הרבה מראות שאפשר לראות.
מערת יאגודינה כוללת נטיפים וזקיפים מדהימים.