So it seems you are either with me or firmly against me: there doesn’t appear to be a middle ground after my comments about Tim Krul. It is a week since I criticised Newcastle United’s goalkeeper for appearing to congratulate Jermain Defoe at half-time during the Wear-Tyne derby after the Sunderland striker beat him with a brilliant volley. I’m still struggling to work out why Krul did what he did. I have nothing against Krul, personally or professionally. He’s been one of the few players who have performed consistently for Newcastle in recent seasons, which led to him being part of Holland’s World Cup squad last summer. Newcastle keeper Tim Krul  congratulated Sunderland striker Jermain Defoe on his goal at half-time . Krul smiles at Defoe shortly after the striker's goal gave the Black Cats the lead in the Wear-Tyne derby . Sportsmail's Jamie Carragher criticised Krul for his half-time actions while speaking on Sky Sports . But coming together with an opponent and smiling after he’s scored against you in a match of such importance? No, I’m sorry. I can’t understand why any player would feel the need to do that. At the end of the game? That’s not an issue — there is no more appropriate place for sportsmanship. Think about the iconic image of Pele and Bobby Moore swapping shirts after Brazil had beaten England 1-0 at the 1970 World Cup or how two boxers will embrace after they have gone the distance — that is fantastic to see. When Liverpool beat Chelsea in the 2005 Champions League semi-final at Anfield, the first thing I did at the final whistle was go over to see John Terry to offer my respects for how well he’d played over the two legs. Would I have told him that at half-time with the game in the balance? No chance! We were talking about this subject at Sky on Monday morning. I bumped into former England rugby centre Will Greenwood and he told me a story about the end of the Rugby World Cup final in 2003, when Australia’s Elton Flatley scored a penalty with the last kick to take the game into extra-time. Pele (left) and Bobby Moore hug and swap shirts after the 1970 World Cup match between Brazil and England . Elton Flatley (left) levels the 2003 Rugby World Cup final with the last kick of normal time . Luis Garcia celebrates his winner for Liverpool against Chelsea in the 2005 Champions League semi-finals . Will said he went up to Flatley after that successful conversion and said to him: ‘Well done — you’ve got balls as big as houses for that.’ That is great sportsmanship but I’m not sure I could have done the same if I’d seen the World Cup ripped out of my hands. Andrew Flintoff, who famously went to console Brett Lee at the end of an Ashes Test in 2005, joined in the debate on Twitter. He clearly felt I had been harsh on Krul and he told me cricketers applaud the opposition batsman when he passes 50 or 100, quite often with a handshake. That’s all well and good. But will a batsman walk up to a bowler and pat him on the back after having his stumps uprooted? We have never seen that happen nor are we likely to. You don’t congratulate the opposition at a time when your team have been put on the back foot. I carried that approach during my career. There were more talented players than me but I had desire, focus and would never lose my intensity. I never, for instance, ever considered shaking hands or hugging an opponent in the tunnel before a match. The attitude stemmed from my childhood. Growing up as an Evertonian, I would work myself into a frenzy in the week before a derby match. I despised Liverpool then and I wanted the players who I supported to feel exactly the same way. Andrew Flintoff (right) consoles Brett Lee after England beat Australia in the second Ashes Test in 2005 . Defoe (centre) shoots and scores the opening goal on Sunday at the Stadium of Light . Defoe celebrates his strike which helped the Black Cats to victory in the Wear-Tyne derby . If, then, I’d seen Neville Southall put an arm around Ian Rush’s shoulder after he’d scored a goal, I’d have been devastated. I took that approach when I ended up playing against Everton. Put it this way — I couldn’t have shared a joke with Tim Cahill if he’d scored 30 seconds before half-time like Defoe. I appreciate some people reading this will feel it was extreme but that’s how I operated. Gary Neville has told me regularly that if I ever want to go into coaching or management, I will have to lower my tolerance levels since modern players are different and it isn’t worth falling out with them over certain things. I’m not saying my way is right or wrong but to be at my best I needed to be tense and wound up. If I thought to myself I needed to say ‘Well done’ to someone I was in direct competition with, I wouldn’t have been thinking about winning the game in which I was involved. That wasn’t me. Gerard Houllier was a manager who held similar views. He once saw one of our foreign players hugging an opponent in the tunnel before a game at Anfield and went berserk afterwards. ‘I never want to see that again from any of you — you are going to war with them,’ he said. ‘Save the hugging for in the bar afterwards.’ Carragher (left) argues with Gary Neville during a 2010 league match between Liverpool and United . Liverpool manager Gerard Houllier holds the FA Cup aloft after winning the trophy in Cardiff in 2001 . Houllier even told us before the FA Cup final in 2001 that he didn’t want us looking into the stand to see our families; given that I grew up watching players make the long walk at Wembley while waving to the crowd, that was quite a statement. But do you know something? I loved that. There is a time and a place for showing mutual respect and it is after the final whistle has gone and you are in the bar afterwards. Before that, you have business to take care of and that should be the priority — that’s why I felt so strongly about Krul. Others, of course, will take a different view and say I have been too harsh. I respect that. It doesn’t mean to say, though, that I can understand it. Underdogs City need show of strength . It is almost four years to the day since Manchester City struck a huge psychological blow in the battle to be top dogs in town. On April 16, 2011, Yaya Toure’s goal knocked Manchester United out of the FA Cup and set his club on a path of sustained success. It says everything for what was achieved back then at Wembley that City won six of the eight derbies that followed. Even when United won the title in 2013, there was a feeling that it was down to unrest behind the scenes with Roberto Mancini rather than the brilliance of Sir Alex Ferguson’s squad. Player for player, City’s quality was superior to their old rivals. Manchester City's Yaya Toure celebrates after scoring against United in the 2011 FA Cup semi-finals . Vincent Kompany (centre) lifts the trophy after Manchester City won the Premier League in 2012 . There is a similar feel about Sunday’s meeting at Old Trafford but this time City are vulnerable. United, having won their last five Barclays Premier League fixtures, are firm favourites and will feel confident of finally ending their neighbours’ title aspirations. If Louis van Gaal’s side win, the ramifications for City could be serious. There is no doubt United will spend big again in the summer and, with the full implications of Financial Fair Play kicking in, they might be able to recruit the players that City need. United will certainly fancy their chances but they should not take anything for granted. When the teams come out, City will still have the best striker on show in Sergio Aguero, the best midfielder in Toure, the most creative talent in David Silva and the finest defender in Vincent Kompany. Sergio Aguero (centre) in action for Manchester City against Crystal Palace on Monday night . Wayne Rooney (right) on the ball as Manchester United manager Louis van Gaal takes training on Friday . That quartet have not been at their best this season but, during the last four years, they have provided the best spine in the Premier League. They aren’t the problem at City — it’s the players around them who need to be improved. If City want to send a message to United — and for next season — Aguero, Silva, Kompany and Toure will have to show what we know they are capable of. Van Gaal is starting to put his stamp on United — they have improved since the switch to 4-3-3 — and has big ambitions. City have relished having United in their shade. To keep them there, they need a show of strength.
JAMIE CARRAGHER: Tim Krul was wrong to congratulate Jermain Defoe .
That argument from Sportsmail's columnist has divided opinion this week .
Carragher still cannot work out why the Newcastle keeper did what he did .
אז נראה שאתה איתי או נגדי בתקיפות: לא נראה שיש דרך ביניים אחרי ההערות שלי על טים קרול. זה שבוע מאז שביקרתי את השוער של ניוקאסל יונייטד על כך שהוא נראה מברך את ג'רמיין דפו במחצית במהלך הדרבי של Wear-Tyne לאחר שחלוץ סנדרלנד ניצח אותו עם וולה מבריק. אני עדיין מתקשה להבין למה קרול עשה את מה שהוא עשה. אין לי שום דבר נגד קרול, אישית או מקצועית. הוא היה אחד השחקנים הבודדים שהופיעו בעקביות בניוקאסל בעונות האחרונות, מה שהוביל לכך שהוא היה חלק מסגל המונדיאל של הולנד בקיץ שעבר. שוער ניוקאסל, טים קרול, בירך את חלוץ סנדרלנד ג'רמיין דפו על השער שלו במחצית. קרול מחייך לדפו זמן קצר לאחר השער של החלוץ נתן את החתולים השחורים ליתרון בדרבי Wear-Tyne. ג'יימי קרגר של Sportsmail מתח ביקורת על קרול על פעולותיו במחצית בזמן שדיבר ב-Sky Sports. אבל לבוא יחד עם יריב ולחייך אחרי שהוא כבש נגדך במשחק כל כך חשוב? לא אני מצטער. אני לא יכול להבין למה שחקן כלשהו ירגיש צורך לעשות את זה. בסוף המשחק? זה לא עניין - אין מקום מתאים יותר לספורטיביות. תחשוב על התמונה האייקונית של פלה ובובי מור מחליפים חולצות אחרי שברזיל ניצחה את אנגליה 1-0 במונדיאל 1970 או איך שני מתאגרפים יתחבקו אחרי שהם יעברו את המרחק - זה מדהים לראות. כשליברפול ניצחה את צ'לסי בחצי גמר ליגת האלופות ב-2005 באנפילד, הדבר הראשון שעשיתי בשריקת הסיום היה ללכת לראות את ג'ון טרי כדי לחלוק כבוד על כמה טוב הוא שיחק בשתי הרגליים. האם הייתי אומר לו את זה במחצית כשהמשחק במאזן? אין סיכוי! דיברנו על הנושא הזה בסקיי ביום שני בבוקר. נתקלתי בסנטר הרוגבי האנגלי לשעבר וויל גרינווד והוא סיפר לי סיפור על סיום גמר גביע העולם ברוגבי ב-2003, כאשר אלטון פלאטלי האוסטרלי כבש פנדל עם הבעיטה האחרונה שהובילה את המשחק להארכה. פלה (משמאל) ובובי מור מתחבקים ומחליפים חולצות לאחר משחק מונדיאל 1970 בין ברזיל לאנגליה. אלטון פלאטלי (משמאל) משווה את גמר גביע העולם ברוגבי 2003 עם הבעיטה האחרונה של הזמן הרגיל. לואיס גרסיה חוגג את המנצח שלו עבור ליברפול מול צ'לסי בחצי גמר ליגת האלופות 2005. וויל אמר שהוא ניגש לפטלי אחרי אותה הסבה מוצלחת ואמר לו: 'כל הכבוד - בשביל זה יש לך כדורים גדולים כמו בתים.' זו ספורטיביות נהדרת אבל אני לא בטוח שהייתי יכול לעשות את אותו הדבר אם ראיתי את המונדיאל נתלש לי מהידיים. אנדרו פלינטוף, שהלך לנחם את ברט לי בתום מבחן אפר ב-2005, הצטרף לוויכוח בטוויטר. הוא הרגיש בבירור שהייתי קשוח כלפי קרול והוא אמר לי שהקריקטים מוחאים כפיים לחובט האופוזיציה כשהוא עובר 50 או 100, לעתים קרובות למדי בלחיצת יד. זה הכל טוב ויפה. אבל האם חובט ניגש לכדורת ויטפח לו על השכם לאחר שגדמיו נעקרו? מעולם לא ראינו את זה קורה וגם לא סביר שנעשה זאת. אתה לא מברך את האופוזיציה בזמן שהקבוצה שלך הועמדה על הרגל האחורית. נשאתי את הגישה הזו במהלך הקריירה שלי. היו שחקנים יותר מוכשרים ממני אבל היה לי רצון, מיקוד ולעולם לא אאבד את האינטנסיביות שלי. מעולם, למשל, מעולם לא שקלתי ללחוץ ידיים או לחבק יריב במנהרה לפני משחק. היחס נבע מילדותי. כשגדלתי כאברטוני, הייתי מכניס את עצמי לטירוף בשבוע שלפני משחק דרבי. בזתי לליברפול אז ורציתי שהשחקנים שבהם תמכתי ירגישו בדיוק אותו הדבר. אנדרו פלינטוף (מימין) מנחם את ברט לי לאחר שאנגליה ניצחה את אוסטרליה במבחן האפר השני ב-2005. דפו (במרכז) יורה ומבקיע את שער הפתיחה ביום ראשון באצטדיון האור. דפו חוגג את השביתה שלו שעזרה לחתולים השחורים לנצח בדרבי Wear-Tyne. אם, אם כן, הייתי רואה את נוויל סאות'הל מכסה זרוע סביב כתפו של איאן ראש אחרי שכבש שער, הייתי הרוס. נקטתי בגישה הזו כשבסופו של דבר שיחקתי נגד אברטון. ניסוח זאת כך - לא יכולתי לחלוק בדיחה עם טים קייהיל אם הוא היה מבקיע 30 שניות לפני המחצית כמו דפו. אני מעריך שחלק מהאנשים שקוראים את זה ירגישו שזה קיצוני אבל ככה פעלתי. גארי נוויל אמר לי בקביעות שאם אי פעם ארצה להיכנס לאימון או לניהול, אצטרך להוריד את רמות הסובלנות שלי, מכיוון ששחקנים מודרניים שונים ולא כדאי להסתכסך איתם על דברים מסוימים. אני לא אומר שהדרך שלי נכונה או שגויה, אבל כדי להיות במיטבי הייתי צריך להיות מתוח ומפציע. אם הייתי חושב לעצמי שאני צריך להגיד 'כל הכבוד' למישהו שהייתי בתחרות ישירה איתו, לא הייתי חושב לנצח במשחק בו הייתי מעורב. זה לא הייתי אני. ג'רארד הוליה היה מנהל שהחזיק בדעות דומות. הוא ראה פעם את אחד השחקנים הזרים שלנו מחבק יריב במנהרה לפני משחק באנפילד והשתולל לאחר מכן. "אני לעולם לא רוצה לראות את זה שוב מאף אחד מכם - אתה הולך למלחמה איתם," הוא אמר. 'שמור את החיבוקים לבר אחר כך.' קרגר (משמאל) מתווכח עם גארי נוויל במהלך משחק ליגה ב-2010 בין ליברפול ליונייטד. מנג'ר ליברפול, ג'רארד הולייר, מחזיק את הגביע האנגלי למעלה לאחר שזכה בגביע בקרדיף ב-2001. הולייר אפילו אמר לנו לפני גמר הגביע האנגלי ב-2001 שהוא לא רוצה שנסתכל אל היציע כדי לראות את המשפחות שלנו; בהתחשב בעובדה שגדלתי כשאני צופה בשחקנים עושים את ההליכה הארוכה בוומבלי תוך כדי נפנוף לקהל, זו הייתה אמירה לא קטנה. אבל אתה יודע משהו? אני אוהב את זה. יש זמן ומקום להפגין כבוד הדדי וזה אחרי שהסתיימה שריקת הסיום ואתה בבר אחר כך. לפני כן, יש לך עניינים לטפל בהם וזה צריך להיות בראש סדר העדיפויות - זו הסיבה שהרגשתי כל כך חזק לגבי קרול. אחרים, כמובן, יתייחסו אחרת ויגידו שהייתי קשוחה מדי. אני מכבד את זה. אבל זה לא אומר שאני יכול להבין את זה. האנדרדוגס סיטי צריך הפגנת כוח. חלפו כמעט ארבע שנים מאז שחטפה מנצ'סטר סיטי מכה פסיכולוגית אדירה בקרב להיות הכלבים המובילים בעיר. ב-16 באפריל, 2011, השער של יאיא טורה הפיל את מנצ'סטר יונייטד מהגביע האנגלי והוביל את המועדון שלו למסלול של הצלחה מתמשכת. זה אומר הכל על מה שהושג אז בוומבלי שסיטי ניצחה בשישה מתוך שמונת הדרבים שבאו לאחר מכן. גם כשיונייטד זכתה בתואר ב-2013, הייתה תחושה שזה נובע מתסיסה מאחורי הקלעים עם רוברטו מנצ'יני ולא מההברקה של הנבחרת של סר אלכס פרגוסון. שחקן אחר שחקן, האיכות של סיטי הייתה עדיפה על היריבות הוותיקות שלה. יאיא טורה של מנצ'סטר סיטי חוגג אחרי שהבקיע מול יונייטד בחצי גמר הגביע האנגלי ב-2011. וינסנט קומפני (במרכז) מניף את הגביע לאחר זכייתו של מנצ'סטר סיטי בפרמיירליג ב-2012. יש תחושה דומה לגבי המפגש ביום ראשון באולד טראפורד, אבל הפעם סיטי פגיעה. יונייטד, לאחר שזכתה בחמשת משחקיה האחרונים בפרמיירליג של ברקליס, היא פייבוריטית ותרגישו בטוחים לסיים סוף סוף את שאיפות התואר של שכנותיה. אם החבורה של לואי ואן חאל תנצח, ההשלכות עבור סיטי עשויות להיות רציניות. אין ספק שיונייטד תוציא שוב כסף בקיץ, ועם ההשלכות המלאות של פייר פליי פיננסי, היא אולי תוכל לגייס את השחקנים שסיטי צריכה. יונייטד בהחלט תאהב את ההזדמנויות שלה, אבל היא לא צריכה לקחת שום דבר כמובן מאליו. כאשר הקבוצות ייצאו, לסיטי עדיין יהיה החלוץ הטוב ביותר בתצוגה בסרחיו אגוארו, הקשר הטוב ביותר בטור, הכישרון היצירתי ביותר בדוויד סילבה והמגן הטוב ביותר בוינסנט קומפני. סרחיו אגוארו (במרכז) בפעולה במנצ'סטר סיטי נגד קריסטל פאלאס ביום שני בערב. וויין רוני (מימין) על הכדור כמאמן מנצ'סטר יונייטד לואיס ואן חאל מתאמן ביום שישי. הרביעייה הזו לא הייתה במיטבה העונה, אבל בארבע השנים האחרונות היא סיפקה את עמוד השדרה הטוב ביותר בפרמיירליג. הם לא הבעיה בסיטי - אלה השחקנים סביבם שצריך לשפר. אם סיטי רוצה לשלוח מסר ליונייטד - ולעונה הבאה - אגוארו, סילבה, קומפני וטורה יצטרכו להראות למה אנחנו יודעים שהם מסוגלים. ואן חאל מתחיל להטביע את חותמו על יונייטד - הם השתפרו מאז המעבר ל-4-3-3 - ויש לו שאיפות גדולות. סיטי התענגה על יונייטד בצילה. כדי להשאיר אותם שם, הם צריכים הפגנת כוח.
ג'יימי קארגר: טים קרול טעה כשבירך את ג'רמיין דפו.
הטיעון הזה של כתב הטור של Sportsmail חלוק דעות השבוע.
קרגר עדיין לא מצליח להבין מדוע שוער ניוקאסל עשה את מה שהוא עשה.