(CNN)Marco Rubio is all in.  The Republican senator from Florida has announced that he is seeking the Republican presidential nomination, running on an optimistic message that he embodies the promise of the American Dream. With his youthful energy and Hispanic roots, it's tempting to see Rubio as the new blood that the GOP needs in order to compete against Hillary Clinton in 2016.  Yet Rubio has been his own worst enemy on what could have been his two signature issues: immigration reform and Cuba relations.  He holds little appeal to Latino voters.  And unless he can offer new ideas, his climb to the Republican nomination will be steep. Back in 2013, Rubio was a member of the Senate "Gang of 8" that crafted a bipartisan proposal for comprehensive reform, including a path to citizenship for the nation's estimated 11 million undocumented immigrants.  He later distanced himself from the bill after it ran into resistance from House Republicans, and now says he favors a piecemeal approach, starting with securing the border. His retreat on immigration means that Rubio has missed an opportunity to set himself apart from most of the presumptive Republican presidential candidates.  That's a shame, for this issue was supposed to be his calling card to Latino voters. Instead, Rubio has embraced a typical conservative approach to immigration.   He believes that President Obama's Deferred Action program, offering deportation relief to young immigrants, should be ended.  He has stated that the President's executive action on immigration, on hold pending a circuit court review, sets a "horrifying precedent." Meanwhile, both the Deferred Action program and President Obama's executive action on immigration are overwhelmingly favored by Hispanics.  No wonder the research firm Latino Decisions reports that, "We find no evidence that Rubio's candidacy will draw significant Latino support for his candidacy or for his party more generally."  So, if Rubio is counting on his ethnicity and personal history as the son of immigrants to win over fellow Hispanics, he is mistaken. At a private breakfast Monday for supporters, Rubio described running against "one candidate in the race who's from yesterday, and one who wants to take us back to yesterday."  But when it comes to Cuba policy, Rubio himself seems firmly stuck in the past.  Over the weekend, he called the recent thaw in relations between the two countries ridiculous. He has warned that Cuba is taking advantage of the United States.  Here, he is an increasingly lonely voice.  Most Americans support better relations with Cuba, as do a majority of Cuban-Americans.  By clinging to the notion that isolating Cuba is better than engaging with the communist country, Rubio has marginalized himself on an issue where he could have provided insight and leadership. Immigration and Cuba policy aside, Rubio's political philosophy will be a tough sell to Hispanics.  He is a fierce opponent of "Obamacare" and wants the law repealed.  However, the Affordable Care Act has led to a 12.3% drop in the Hispanic uninsured rate, making Latinos the demographic with the largest gain in insurance, thanks to the law.  (In fact, Rubio signed his own family up for "Obamacare" on the Washington exchange, taking advantage of a generous federal subsidy offered to lawmakers.) Rubio favors smaller government, while Latinos are more likely than the general public to say they favor a bigger government that provides more services over a small government that provides less.  And though Rubio doubts that climate change is caused by humans, The New York Times has noted that Latinos view global warming as a problem and favor government action on the issue. Sure, Rubio is young and charismatic.  But his work on the failed immigration bill notwithstanding, Rubio has a significant lack of accomplishments to show for his five years in the senate.  In February, he was reported as topping the list of absentee lawmakers by the website Politico. Another Rubio weakness is his lack of bold policy proposals.  Consider that his fellow contender for the GOP presidential nomination, Sen. Rand Paul of Kentucky, has been willing to present new ideas to the Republican base, such as reforming the criminal justice system and legalizing medical marijuana.  Or that another GOP candidate for president, Sen. Ted Cruz  of Texas is entirely comfortable with his image as a conservative firebrand.  By comparison, Rubio seems cautious and ill-suited to the task of rousing Republican voters. With his early leap into the 2016 race, Marco Rubio is positioning himself as the next generation of GOP leadership.  Unfortunately, a fresh face on stale ideas is not a winning combination -- not for Rubio, and not for Latino voters.
Raul Reyes: In seeking Latino vote, Marco Rubio his own worst enemy on two key issues: immigration reform, Cuba relations .
He says on health care, climate change and other issues, he breaks from Latinos' positions. Polls show they don't favor him .
(CNN) מרקו רוביו הכל בפנים. הסנאטור הרפובליקני מפלורידה הודיע ​​כי הוא מחפש את המועמדות הרפובליקנית לנשיאות, כשהוא פועל לפי מסר אופטימי שהוא מגלם את הבטחת החלום האמריקאי. עם האנרגיה הצעירה שלו והשורשים ההיספאניים שלו, מפתה לראות את רוביו כדם החדש שה-GOP צריך כדי להתחרות מול הילרי קלינטון ב-2016. עם זאת, רוביו היה האויב הגרוע ביותר שלו במה שיכול היה להיות שני נושאי החתימה שלו: הגירה רפורמה ויחסי קובה. הוא מושך מעט את המצביעים הלטינים. ואם לא יוכל להציע רעיונות חדשים, העלייה שלו למועמדות הרפובליקנית תהיה תלולה. עוד ב-2013, רוביו היה חבר בסנאט "כנופיית ה-8" שגיבש הצעה דו-מפלגתית לרפורמה מקיפה, כולל נתיב לאזרחות עבור 11 מיליון המהגרים חסרי התיעוד של המדינה. מאוחר יותר הוא התרחק מהצעת החוק לאחר שנתקלה בהתנגדות מצד הרפובליקנים בבית הנבחרים, וכעת אומר שהוא מעדיף גישה חלקית, החל באבטחת הגבול. נסיגתו בהגירה פירושה שרוביו החמיץ הזדמנות להבדיל את עצמו מרוב המועמדים הרפובליקנים הנחשבים לנשיאות. חבל, כי הנושא הזה היה אמור להיות כרטיס הביקור שלו למצביעים הלטיניים. במקום זאת, רוביו אימץ גישה שמרנית טיפוסית להגירה. הוא מאמין שיש לסיים את תוכנית הפעולה הדחויה של הנשיא אובמה, המציעה סיוע בגירוש למהגרים צעירים. הוא הצהיר כי הפעולה הביצועית של הנשיא בנושא הגירה, בהמתנה עד לביקורת של בית המשפט המחוזי, יוצרת "תקדים מחריד". בינתיים, הן תוכנית הפעולה הדחויה והן הפעולה הביצועית של הנשיא אובמה בנושא הגירה זוכות להעדפה גורפת על ידי ההיספנים. לא פלא שחברת המחקר Latino Decisions מדווחת כי, "איננו מוצאים ראיות לכך שמועמדותו של רוביו תמשוך תמיכה לטינונית משמעותית במועמדותו או במפלגתו באופן כללי יותר". לכן, אם רוביו סומך על מוצאו האתני וההיסטוריה האישית שלו כבן של מהגרים כדי לנצח את חבריו ההיספנים, הוא טועה. בארוחת בוקר פרטית ביום שני לתומכים, רוביו תיאר את התמודדות מול "מועמד אחד במירוץ שהוא מאתמול, ואחד שרוצה להחזיר אותנו לאתמול". אבל בכל הנוגע למדיניות קובה, נראה שרוביו עצמו תקוע בתקיפות בעבר. בסוף השבוע הוא כינה את ההפשרה האחרונה ביחסים בין שתי המדינות מגוחכת. הוא הזהיר שקובה מנצלת את ארצות הברית. כאן, הוא קול יותר ויותר בודד. רוב האמריקנים תומכים ביחסים טובים יותר עם קובה, וכך גם רוב הקובנים-אמריקאים. על ידי היצמדות לתפיסה שבידוד קובה עדיף על פני מעורבות עם המדינה הקומוניסטית, רוביו דחק את עצמו לשוליים בנושא שבו יכול היה לספק תובנה ומנהיגות. מלבד מדיניות ההגירה וקובה, הפילוסופיה הפוליטית של רוביו תהיה מכירה קשה להיספנים. הוא מתנגד חריף ל"אובמקרה" ורוצה לבטל את החוק. עם זאת, חוק הטיפול בר השגה הוביל לירידה של 12.3% בשיעור הבלתי מבוטחים בהיספנים, מה שהופך את הלטינים לדמוגרפיים עם הרווח הגדול ביותר בביטוח, הודות לחוק. (למעשה, רוביו חתם את משפחתו שלו ל"אובמקאר" בבורסה בוושינגטון, תוך ניצול סובסידיה פדרלית נדיבה המוצעת למחוקקים.) רוביו מעדיף ממשלה קטנה יותר, בעוד שהלטינים נוטים יותר מהציבור הרחב לומר שהם מעדיפים ממשלה גדולה יותר שמספקת יותר שירותים על פני ממשלה קטנה שמספקת פחות. ולמרות שרוביו מטיל ספק בכך ששינויי האקלים נגרמים על ידי בני אדם, הניו יורק טיימס ציין שהלטינים רואים בהתחממות הגלובלית בעיה ומעדיפים פעולה ממשלתית בנושא. בטח, רוביו צעיר וכריזמטי. אבל למרות עבודתו על הצעת חוק ההגירה הכושלת, לרוביו יש חוסר משמעותי בהישגים להראות במשך חמש השנים שלו בסנאט. בפברואר, הוא דווח כראש רשימת המחוקקים הנעדרים על ידי האתר פוליטיקו. חולשה נוספת של רוביו היא היעדר הצעות מדיניות נועזות שלו. קחו בחשבון שעמיתו המתמודד על המועמדות לנשיאות הרפובליקה הדמוקרטית, הסנאטור ראנד פול מקנטקי, היה מוכן להציג רעיונות חדשים לבסיס הרפובליקני, כמו רפורמה במערכת המשפט הפלילי ולגליזציה של מריחואנה רפואית. או שמועמד אחר של הרפובליקה הדמוקרטית לנשיאות, הסנאטור טד קרוז מטקסס, מרגיש בנוח לחלוטין עם התדמית שלו כבעל אש שמרנית. לשם השוואה, רוביו נראה זהיר ולא מתאים למשימה לעורר את המצביעים הרפובליקנים. עם הזינוק המוקדם שלו למירוץ 2016, מרקו רוביו ממצב את עצמו כדור הבא של הנהגת ה-GOP. למרבה הצער, פרצוף רענן על רעיונות מיושנים אינו שילוב מנצח - לא עבור רוביו, ולא עבור מצביעים לטינו.
ראול רייס: בחיפוש אחר הצבעה לטינו, מרקו רוביו האויב הגרוע ביותר שלו בשני נושאים מרכזיים: רפורמת הגירה, יחסי קובה.
לדבריו, בנושאי בריאות, שינויי אקלים ונושאים אחרים, הוא מתנתק מהעמדות של הלטינים. סקרים מראים שהם לא מעדיפים אותו.