More than 70 years ago these five men each played their own vital role in the Normandy campaign that began with the D-Day landings. Two were just teenagers, another was a young sapper, one a rookie tank driver and the last was a veteran of jungle warfare. All ordinary young men doing their bit to help liberate France. Until now their exploits have escaped the attention of historians, but yesterday these veterans of World War Two stood proudly side by side after being awarded France’s highest decoration, the Legion d’Honneur. Courageous veterans are given France's highest honour for their vital role on D-Day in a ceremony at Yorkshire Air Museum, Left to Right: Gordon Collinson, Eric Gerald Briscoe, Thomas William Wright, Eric Gill, James Denwood and Catherine Rush who was accepting the Honour on behalf of her late husband Bernard Rush . Conducting the ceremony at the Yorkshire Air Museum at Elvington, near York, the French Ambassador Sylvie Bermann told the frail veterans: ‘I am here in recognition of your heroic accomplishments in the liberation of France and to honour your bravery and dedication.’ Aged between 90 and 99, they are among the first of 2,800 living veterans who will receive the Legion of Honour in the months to come. The decision was announced by French President Francois Hollande following last summer’s 70th anniversary celebrations and the ambassador said: ‘France will keep its promise.’ Although the memories are now fading, this group of humble soldiers - along with the widow of a veteran who died recently - couldn’t hide their pride as they received what will probably be the last medal of their extraordinary lives. Eric Gill (right), a veteran of the Burma campaign who landed on a beach in Normandy, pictured during the liberation of France . GERRY BRISCOE was a butcher when he joined up at 18, a year later he was putting his life on the line by storming a Normandy beach. It was his first ever action and a terrifying experience for a hardened veteran let alone a youngster. A sapper with the Royal Engineers, he owes his life to a stroke of luck. ‘On D-Day I should have been the last one in the boat to be the first one out because I was carrying a charge to blow up a pill box,’ he recalled. ‘I miscounted so I finished up the first one in the boat and so the last one out. The lad that got out the boat first drowned straight away because the boat went over him. There for the grace of God, I was saved.’. Battle was raging when Mr Briscoe reached shore and discovered the pill box had already been blown up by a shell, but there were chaotic scenes all around. ‘The Germans were still firing at us and there were shells firing all over the place and the rockets from the big main ships were going over to the Germans.’ He said: ‘You are frightened to death really, I remember it well.’ The teenager helped build a bridge in the days that followed and continued working on bridges and roads to help Allied troops as they headed for Germany. He was among the first troops into Brussels and recalled the local citizens coming out with bowls of warm water, because the soldiers were covered in dirt, and meat sandwiches. After the war he returned to working as a butcher. He married wife Jean, now 86, and the couple had two children. Mr Briscoe, 90, from Bradford, said of the honour: ‘I am very pleased about it. I have gone to France regularly over the years and received medals but this one is the top of the shop. France's highest award, the Legion of Honour, is pinned on James Denwood by Her Excellency Madame Sylvie Berman . The Legion of Honour medals for the five veterans aged between 90 and 99 who are among the first of 2,800 living veterans who will receive the Legion of Honour in the months to come . BILL WRIGHT was a fresh-faced 19-year-old recruit and D-Day was his first experience of warfare. ‘People don’t realise that for about half the forces on D-Day it was their first action,’ he said. Mr Wright said he recalled being extremely sea sick on the way over as the seas were choppy. He was on one of the American landing craft and remembered ‘the chap in charge was absolutely brilliant.’ ‘He was not much older than me and looked like a young President Kennedy. He was cool as a cucumber and put us ashore almost dry.’ Mr Wright was in the Staffordshire Yeomanry who came ashore in the ‘second wave’ of troops. Fortunately for him he was inside a tank – working as the radio operator and loader. His tank was stuck in a ‘traffic jam on the beach’ as there were few exits amid the fierce battle. ‘We were too busy to be frightened,’ he said. ‘Everybody was very conscious we were making history. As a young lad out of school it was a most terrific adventure.’ Mr Wright stayed in Normandy for two months before returning to England to re-train to work in amphibious tanks. In the winter of 1944 he saw further action in Holland and then moved into Germany in the final months of the war. ‘My tank was knocked out but fortunately none of us were hurt,’ he said. Her Excellency Madame Sylvi awarded Frances highest honour the Legion dHonneur at the Yorkshire Air Museum . After the war he married his childhood sweetheart Margaret. They had three children and he worked in forestry. Commenting on yesterday’s award, the 90-year-old widower from York said: ‘It’s a great honour, but there are far more deserving souls who didn’t get it.’ ERIC GILL was a veteran of the Burma campaign when he landed on a beach in Normandy. Later, when the action moved to Holland, he had an astonishing escape when shrapnel pierced his helmet and ‘scalped him.’ The Private with the King’s Own Yorkshire Light Infantry suffered a six inch wound on his head and couldn’t see for the blood streaming over his face, but he survived to tell the tale. Born in Doncaster and one of nine children, he left school at 14 to work down the pit. The teenage miner worked with the pit ponies. At 19, with the Nazi threat growing, he joined the army and was in Burma when war broke out. His wartime adventures saw him escape the horrors of the Burmese jungle by walking 400 miles to India, then travel to Australia with 1,000 Italian prisoners of war and on to New York before returning to ‘Blighty.’ He arrived in Normandy four days after D-Day and headed across mainland Europe on the push for victory. Mr Gill, 99, married wife Doris and had two children. He had various jobs, including being a plasterer and graveyard worker, before retiring. Gordon Collinson talks to his Air Cadet grandson Alfie Tomlinson at the award ceremony at the Yorkshire Air Museum . GORDON COLLINSON should have been in the relative safety of a tank when he landed on Gold Beach. Unfortunately, his tank broke down and couldn’t get off the landing craft. The 20-year-old tank driver was forced to wade ashore carrying his rifle around his head as bullets flew all around him. A man of small stature, the water was up to his nose at one point, but he was grabbed by his comrades and managed to survive the terrifying experience. He eventually found a tank to board so he could continue with his duties. Mr Collinson ended up battling his way across France and going into the heart of Germany during the final months of the war. He was among the Allied troops to reach Berlin in May 1945 after the Russians arrived first and witnessed the scenes of terrible devastation. After the war he married and had three children and spent the rest of his working life as a civil servant. He is now aged 91 and living in York. JAMES DENWOOD was lucky to survive the early stages of the war to take part in the Normandy invasion. He was on board the troopship and former Cunard liner the Lancastria when it was sunk in June 1940 as it evacuated exhausted soldiers from northern France. Around 5,000 died but Mr Denwood was among the lucky ones and survived. ‘It went down in 20 minutes,’ he recalled yesterday. ‘I was like a duck and had to swim.’ The veterans of World War Two stood proudly side by side after being awarded France’s highest decoration, the Legion d’Honneur . The Legion of Honour medals were awarded after an announcement by French President Francois Hollande following last summer’s 70th anniversary celebrations and the ambassador said: ‘France will keep its promise' He was a sapper in the Royal Engineers during the D-Day landings and was designated to work on a fuel pipeline - ensuring the Allied forces could maintain total air supremacy. He married wife Edith during the war and the eldest of his three children was born in 1944. When the fighting ended he returned to Cumbria to work in the quarries and eventually moved down to South Yorkshire to work in a steel works. He is now aged 97 and living in Mexborough, South Yorkshire. BERNARD RUSH was a chief petty officer in the navy and turned 21 five days before D-Day. He was an engineer whose job was to repair damaged vehicles. After the war he returned to working in the cotton mills at Silsden, West Yorkshire, and rose to become a manager. Mr Rush died last September aged 91 but the French government took the ‘exceptional’ decision to give the father-of-four the promised award posthumously. His widow Catherine, 83, collected it for him and said: ‘He would have been over the moon and so proud.’
Group are the first living veterans of 2,800 to receive the Legion of Honour .
Now in their nineties, two were just teens when they helped liberate France .
Medal was in recognition of their 'heroic accomplishments' and 'bravery'
לפני יותר מ-70 שנה, חמשת האנשים האלה מילאו כל אחד את התפקיד החיוני שלו במערכה בנורמנדי שהחלה עם הנחיתות ביום ה-D. שניים היו רק בני נוער, אחר היה חבלן צעיר, אחד נהג טנק טירון והאחרון היה ותיק בלוחמת הג'ונגל. כל הצעירים הרגילים עושים את שלהם כדי לעזור לשחרר את צרפת. עד עכשיו מעלליהם חמקו מתשומת לבם של היסטוריונים, אבל אתמול עמדו ותיקי מלחמת העולם השנייה בגאווה זה לצד זה לאחר שזכו לעיטור הגבוה ביותר של צרפת, לגיון הכבוד. ותיקים אמיצים מקבלים את הכבוד הגבוה ביותר של צרפת על תפקידם החיוני ביום D-Day בטקס במוזיאון האוויר של יורקשייר, משמאל לימין: גורדון קולינסון, אריק ג'רלד בריסקו, תומס וויליאם רייט, אריק גיל, ג'יימס דנווד וקתרין ראש שקיבלה את כבוד בשם בעלה המנוח ברנרד ראש. בניהול הטקס במוזיאון האוויר של יורקשייר באלווינגטון, ליד יורק, אמרה שגרירת צרפת, סילבי ברמן, לוותיקים החלשים: "אני כאן כהוקרה על הישגיכם ההרואיים בשחרור צרפת וכדי לכבד את אומץ לבכם ומסירותכם." 90 ו-99, הם בין הראשונים מבין 2,800 ותיקים חיים שיקבלו את לגיון הכבוד בחודשים הבאים. על ההחלטה הכריז נשיא צרפת פרנסואה הולנד בעקבות חגיגות 70 שנה לקיץ שעבר והשגריר אמר: 'צרפת תעמוד בהבטחתה'. למרות שהזיכרונות דועכים כעת, קבוצה זו של חיילים צנועים - יחד עם אלמנתו של ותיק שמת. לאחרונה - לא יכלו להסתיר את גאוותם שכן קיבלו את מה שכנראה תהיה המדליה האחרונה בחייהם יוצאי הדופן. אריק גיל (מימין), מוותיקי הקמפיין בבורמה שנחת על חוף בנורמנדי, בתמונה במהלך שחרור צרפת. GERRY BRISCOE היה קצב כשהצטרף בגיל 18, שנה לאחר מכן הוא שם את חייו על קו סף בהסתערות על חוף נורמנדי. זו הייתה הפעולה הראשונה שלו אי פעם וחוויה מפחידה עבור ותיק קשוח שלא לדבר על צעיר. חבלן עם המהנדסים המלכותיים, הוא חייב את חייו למכת מזל. "ביום ה-D הייתי צריך להיות האחרון בסירה שיצא ראשון כי נשאתי מטען לפוצץ קופסת גלולות", הוא נזכר. "ספרתי לא נכון אז סיימתי את הראשון בסירה וכך את האחרון שיצא. הבחור שיצא מהסירה טבע תחילה מיד כי הסירה חלפה מעליו. שם לחסדי ה' נושעתי.'. הקרב השתולל כאשר מר בריסקו הגיע לחוף וגילה כי קופסת הגלולות כבר פוצצה על ידי פגז, אבל היו סצנות כאוטיות מסביב. 'הגרמנים עדיין ירו לעברנו והיו פגזים ירו בכל המקום והרקטות מהספינות הראשיות הגדולות עברו לגרמנים.' הוא אמר: 'אתם מפחדים עד מוות באמת, אני זוכר את זה היטב'. הנער עזר לבנות גשר בימים שלאחר מכן והמשיך לעבוד על גשרים וכבישים כדי לעזור לכוחות בעלות הברית בדרכו לגרמניה. הוא היה בין החיילים הראשונים לבריסל ונזכר באזרחים המקומיים שיצאו עם קערות מים חמים, כי החיילים היו מכוסים בעפר, ובכריכים בשריים. לאחר המלחמה חזר לעבוד כקצב. הוא התחתן עם אשתו ז'אן, כיום בת 86, ולזוג נולדו שני ילדים. מר בריסקו, בן 90 מבראדפורד, אמר על הכבוד: 'אני מאוד מרוצה ממנו. הלכתי לצרפת בקביעות במהלך השנים וקיבלתי מדליות, אבל זו היא החלק העליון של החנות. הפרס הגבוה ביותר של צרפת, לגיון הכבוד, מוצמד לג'יימס דנווד על ידי הוד מעלתה מאדאם סילבי ברמן. מדליות לגיון הכבוד לחמשת הוותיקים בגילאי 90 עד 99 שהם בין הראשונים מבין 2,800 הוותיקים החיים שיקבלו את לגיון הכבוד בחודשים הבאים. ביל רייט היה טירון טרי בן 19 ו-D-Day היה הניסיון הראשון שלו בלוחמה. "אנשים לא מבינים שבערך מחצית מהכוחות ביום D זו הייתה הפעולה הראשונה שלהם", אמר. מר רייט אמר שהוא נזכר שהיה חולה ים מאוד בדרך מכיוון שהים היה סוער. הוא היה על אחת מספינות הנחיתה האמריקאיות וזכר ש'האיש האחראי היה מבריק לחלוטין'. 'הוא לא היה מבוגר ממני בהרבה ונראה כמו נשיא צעיר קנדי. הוא היה קריר כמו מלפפון והכניס אותנו לחוף כמעט יבשים.' מר רייט היה בסטפורדשייר יאומאנרי שעלה לחוף ב'גל השני' של החיילים. למזלו הוא היה בתוך טנק - עבד כרדיו ומעמיס. הטנק שלו היה תקוע ב'פקק תנועה בחוף' מכיוון שהיו מעט יציאות בתוך הקרב העז. "היינו עסוקים מכדי להיבהל", אמר. "כולם היו מאוד מודעים שאנחנו עושים היסטוריה. בתור בחור צעיר שיצא מבית הספר זו הייתה הרפתקה נהדרת ביותר.' מר רייט שהה בנורמנדי במשך חודשיים לפני שחזר לאנגליה כדי להתאמן מחדש לעבודה בטנקים אמפיביים. בחורף 1944 הוא ראה פעולה נוספת בהולנד ולאחר מכן עבר לגרמניה בחודשים האחרונים של המלחמה. "הטנק שלי נדפק אבל למרבה המזל אף אחד מאיתנו לא נפגע", אמר. הוד מעלתה מאדאם סילבי העניקה לצרפת את הכבוד הגבוה ביותר ב-Legion dHonneur במוזיאון האוויר של יורקשייר. לאחר המלחמה התחתן עם אהובת נעוריו מרגרט. נולדו להם שלושה ילדים והוא עבד בייעור. בהתייחסו לפרס אתמול, אמר האלמן בן ה-90 מיורק: 'זה כבוד גדול, אבל יש הרבה יותר נשמות ראויות שלא קיבלו אותו.' אריק גיל היה ותיק בקמפיין בורמה כשנחת ב. חוף בנורמנדי. מאוחר יותר, כשהפעולה עברה להולנד, הייתה לו בריחה מדהימה כאשר רסיסים פילחו את הקסדה שלו ו'קרקקו אותו'. הטוראי עם חיל הרגלים הקל של יורקשייר של המלך סבל מפציעה של שישה סנטימטר בראשו ולא יכול היה לראות את הדם זורם על פניו, אבל הוא שרד כדי לספר את הסיפור. נולד בדונקאסטר ואחד מתשעה ילדים, הוא עזב את בית הספר בגיל 14 כדי לעבוד במורד הבור. הכורה המתבגר עבד עם סוסי הפוני. בגיל 19, כשהאיום הנאצי גובר, הוא הצטרף לצבא והיה בבורמה כשפרצה המלחמה. הרפתקאותיו בזמן המלחמה ראו אותו נמלט מאימת הג'ונגל הבורמזי בהליכה של 400 מייל להודו, ואז נסע לאוסטרליה עם 1,000 שבויי מלחמה איטלקים והמשיך לניו יורק לפני שחזר ל'בליטי'. הוא הגיע לנורמנדי ארבעה ימים לאחר D- יום ופנה ברחבי יבשת אירופה בדחיפה לניצחון. מר גיל, בן 99, נשוי לאשתו דוריס ונולדו לו שני ילדים. היו לו עבודות שונות, כולל היותו טייח ועובד בית קברות, לפני שפרש. גורדון קולינסון מדבר עם נכדו האייר קאדט אלפי טומלינסון בטקס הענקת הפרס במוזיאון האוויר של יורקשייר. גורדון קולינסון היה צריך להיות בביטחון יחסי של טנק כשנחת על חוף גולד. לרוע המזל, הטנק שלו התקלקל ולא יכול היה לרדת מספינת הנחיתה. נהג הטנק בן ה-20 נאלץ להשתכשך לחוף כשהוא נושא את הרובה סביב ראשו כשכדורים עפו סביבו. אדם קטן קומה, המים היו עד אפו בשלב מסוים, אבל הוא נתפס על ידי חבריו והצליח לשרוד את החוויה המפחידה. בסופו של דבר הוא מצא טנק לעלות כדי שיוכל להמשיך בתפקידיו. מר קולינסון בסופו של דבר נאבק בדרכו ברחבי צרפת ונכנס ללב גרמניה במהלך החודשים האחרונים של המלחמה. הוא היה בין חיילי בעלות הברית שהגיעו לברלין במאי 1945 לאחר שהרוסים הגיעו ראשונים והיו עדים למראות של הרס נוראי. לאחר המלחמה התחתן ונולדו לו שלושה ילדים ואת שארית חייו בילה כעובד מדינה. כיום הוא בן 91 ומתגורר ביורק. ל-JAMES DENWOOD היה מזל לשרוד את השלבים המוקדמים של המלחמה כדי להשתתף בפלישה לנורמנדי. הוא היה על סיפונה של ספינת הכוחות וספירת הקונרד לשעבר, "לנקסטריה" כשהיא טבעה ביוני 1940 כשהיא פינתה חיילים תשושים מצפון צרפת. כ-5,000 מתו אך מר דנווד היה בין ברי המזל ושרד. "זה ירד תוך 20 דקות", הוא נזכר אתמול. 'הייתי כמו ברווז והייתי צריך לשחות.' ותיקי מלחמת העולם השנייה עמדו בגאווה זה לצד זה לאחר שקיבלו את העיטור הגבוה ביותר של צרפת, לגיון הכבוד. מדליות לגיון הכבוד הוענקו לאחר הכרזה של נשיא צרפת פרנסואה הולנד בעקבות חגיגות 70 שנה לקיץ שעבר והשגריר אמר: 'צרפת תעמוד בהבטחתה' הוא היה חבלן במהנדסים המלכותיים במהלך הנחיתות של יום ה-D וסומן לעבוד על צינור דלק - להבטיח שכוחות בעלות הברית יוכלו לשמור על עליונות אווירית מוחלטת. הוא התחתן עם אשתו אדית במהלך המלחמה והבכור מבין שלושת ילדיו נולד בשנת 1944. כשהלחימה הסתיימה חזר לקמבריה לעבוד במחצבות ובסופו של דבר עבר לדרום יורקשייר לעבוד במפעל פלדה. כעת הוא בן 97 ומתגורר במקסבורו, דרום יורקשייר. BERNARD RUSH היה קצין ראשי בחיל הים ומלאו לו 21 חמישה ימים לפני D-Day. הוא היה מהנדס שתפקידו היה לתקן כלי רכב שניזוקו. לאחר המלחמה חזר לעבוד במפעלי הכותנה בסלסדן, מערב יורקשייר, והתייצב להיות מנהל. מר ראש מת בספטמבר האחרון בגיל 91 אך ממשלת צרפת קיבלה את ההחלטה ה"יוצאת דופן" להעניק לאב לארבעה את הפרס שהובטח לאחר מותו. אלמנתו קתרין, בת 83, אספה אותו עבורו ואמרה: 'הוא היה מעל הירח וכל כך גאה'.
הקבוצה הם הוותיקים החיים הראשונים מבין 2,800 שקיבלו את לגיון הכבוד.
כעת בשנות התשעים לחייהם, שניים היו רק בני נוער כשעזרו לשחרר את צרפת.
המדליה הייתה כהוקרה על 'הישגיהם ההרואיים' ו'הגבורה' שלהם