(CNN)Rebekah Gregory blinked back tears as she thought about the verdict. It had been almost two years since Dzhokhar Tsarnaev and his brother planted bombs at the Boston Marathon, setting off deadly explosions that wounded her and hundreds of others. In court last month, she testified that one of the blasts on that day in 2013 left her lying in the street, staring at her own bones. Now, jurors have found him guilty on all 30 counts he faced for the deadly bombings and their aftermath. But no verdict can ever totally make up for the pain, she said. "I don't believe that there will ever be justice brought to this, no mater if he does get the death penalty or he remains in prison for the rest of his life," she said, crying as she spoke to reporters outside her Texas home. "I do believe, however, that he should be held accountable for his actions. And I'm very thankful for each of the jury members that are making him do that." Gregory, who wrote a widely publicized letter to Tsarnaev after testifying, said the trial has left her and other victims reeling from a flood of emotions as they relive horrifying memories, but it's an important step. "Everything is being brought up again full force. Our lives will never ever be the same, but I hope with this we can move forward and remember that we are still here for a reason, that there's a bigger plan," she said. "I may be standing on one fake leg, but I'm standing here, stronger than ever, because someone tried to destroy me, and he failed." For Gregory and others who lived through the 2013 attack, Wednesday's verdict brought a mix of emotions, from triumphant vows to move forward, to expressions of gratitude, to debate over whether Tsarnaev should be sentenced to death. There were no outbursts inside the federal courthouse in Boston. In fact, there was barely any peripheral noise as people sat on the edges of their seats. As Tsarnaev fidgeted and scratched the back of his head, some survivors and victims' family members lowered their heads and dabbed tears. As CNN's Alexandra Field noted from inside the courtroom, "They've waited a long time for this." The family of Sean Collier, a 26-year-old police officer shot to death in his patrol car on the campus of the Massachusetts Institute of Technology, said Tsarnaev and his brother, Tamerlan, were terrorists who "failed monumentally" in striking fear in people. "While today's verdict can never bring Sean back, we are thankful that Dzhokhar Tsarnaev will be held accountable for the evil that he brought to so many families," the Collier family said in a written statement. To Richard "Dic" Donohue, an MBTA police officer left in a pool of blood after being wounded in a shootout with the Tsarnaevs in Watertown, the verdicts show that "as a society, ... terrorism will not prevail, and we will hold those accountable for their acts against our nation." "Justice has been served today," Donahue tweeted. Survivor Karen Brassard said she needed to attend the trial to help her heal. She doesn't believe Dzhokhar Tsarnaev's brother Tamerlan, now dead, persuaded him to take part in the plot, as the defense contended. Dzhokhar, in her view, was "all in." "Obviously we are grateful for the outcome today," Brassard tolder reporters. "It's not a happy occasion, but it's something that we can put one more step behind us." That sense of turning the page was echoed by Bruce Mendelsohn, who is among those who rushed to save lives at the marathon finish line. The verdicts mean that Dzhokhar Tsarnaev is no longer a bombing suspect -- he is now officially a "convicted killer." You can't call it celebration. But there is a newfound peace of mind, at least, in and around Boston. This was a community that suffered greatly after the bombing and subsequent manhunt. And they got through it by rallying around each other, a deep bond reflected in the mantra "Boston Strong." That feeling was reaffirmed all around the city by Wednesday's verdict. And it's evident in people like Heather Abbott, who lost her left leg below the knee. Since then, she's become a living example of someone who wasn't stopped by the terror -- learning not only to walk again, but to run again. "Nothing can ever replace the lives that were lost or changed forever," Abbott said Wednesday on Facebook. "But at least there is some relief in knowing that justice is served and responsibility will be taken." That view was commonly shared. For those hurt -- physically, mentally, emotionally -- by the horrors of 2013, Wednesday was key to their progression. But it's not the end of the road. Just ask Jeff Bauman. The picture of him, bloodied, being rushed through the streets of Boston by good Samaritan Carlos Arredondo, became a symbol of the carnage and heroism from this attack. Even after losing both his legs, Bauman has become a symbol since of resilience -- moving on with his life, by marrying and fathering a child. On Wednesday, Bauman said the verdict "will never replace the lives that were lost and so dramatically changed." "But it is a relief," he added, "and one step closer to closure." CNN's Ann O'Neill and Steve Almasy contributed to this report.
Survivor Jeff Bauman stresses "we will never replace the lives that were lost"
A man who was at the finish line is glad Dzhokhar Tsarnaev is now a "convicted killer"
"Justice has been served today," says a once wounded police officer .
(CNN) רבקה גרגורי מצמצה דמעות כשחשבה על פסק הדין. עברו כמעט שנתיים מאז שדז'וקר צארנייב ואחיו הטמינו פצצות במרתון בוסטון, והפעילו פיצוצים קטלניים שפצעו אותה ומאות אחרים. בבית המשפט בחודש שעבר היא העידה כי אחד הפיצוצים באותו יום ב-2013 הותיר אותה שוכבת ברחוב, בוהה בעצמותיה. כעת, מושבעים מצאו אותו אשם בכל 30 הסעיפים שעמד בפניו בגין ההפצצות הקטלניות והשלכותיהן. אבל שום פסק דין לא יוכל לפצות לחלוטין על הכאב, אמרה. "אני לא מאמינה שאי פעם יהיה צדק עם זה, לא משנה אם הוא יקבל עונש מוות או שהוא יישאר בכלא עד סוף חייו", אמרה ובכתה כשדיברה עם עיתונאים מחוץ לטקסס. בית. "אני מאמין, עם זאת, שצריך לתת עליו דין וחשבון על מעשיו. ואני מודה מאוד לכל אחד מחברי המושבעים שגורמים לו לעשות זאת". גרגורי, שכתב מכתב שזכה לפרסום נרחב לצרנייב לאחר שהעיד, אמר שהמשפט הותיר אותה ושל קורבנות אחרים מבולבלים משטף של רגשות כשהם משחזרים זיכרונות מחרידים, אבל זה צעד חשוב. "הכל מועלה שוב במלוא העוצמה. החיים שלנו לעולם לא יהיו אותו הדבר, אבל אני מקווה שעם זה נוכל להתקדם ולזכור שאנחנו עדיין כאן מסיבה כלשהי, שיש תוכנית גדולה יותר", אמרה. "אולי אני עומד על רגל מזויפת אחת, אבל אני עומד כאן, חזק מתמיד, כי מישהו ניסה להרוס אותי, והוא נכשל". עבור גרגורי ואחרים שחיו את הפיגוע ב-2013, פסק הדין של יום רביעי הביא תערובת של רגשות, החל מנדרי ניצחון להתקדם, לביטויי הכרת תודה, לוויכוח אם יש לגזור את צרנייב למוות. לא היו התפרצויות בבית המשפט הפדרלי בבוסטון. למעשה, בקושי היה רעש היקפי כאשר אנשים ישבו על קצוות המושבים שלהם. בעוד צרנייב התעסק וגירד את עורפו, כמה ניצולים ובני משפחתם של הקורבנות הורידו את ראשם וטפטפו דמעות. כפי שציינה אלכסנדרה פילד מ-CNN מתוך אולם בית המשפט, "הם חיכו לזה הרבה זמן". משפחתו של שון קולייר, קצין משטרה בן 26 שנורה למוות בניידת הסיור שלו בקמפוס של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אמרה כי צארנייב ואחיו, טמרלן, היו טרוריסטים ש"נכשלו באופן מונומנטלי" בהתקפת הפחד. אֲנָשִׁים. "למרות שפסק הדין של היום לעולם לא יוכל להחזיר את שון, אנו אסירי תודה על כך שדז'וקר צארנייב יישא באחריות לרוע שהוא הביא לכל כך הרבה משפחות", אמרה משפחת קולייר בהצהרה בכתב. לריצ'רד "דיק" דונוהו, שוטר MBTA שנותר בשלולית דם לאחר שנפצע בקרב יריות עם הצרנייב בווטרטאון, פסקי הדין מראים כי "כחברה,... הטרור לא ינצח, ואנחנו נחזיק אלה שאחראים על מעשיהם נגד האומה שלנו". "הצדק יצא לאור היום", צייץ דונהיו. השורדת קארן בראסארד אמרה שהיא צריכה להשתתף במשפט כדי לעזור לה להחלים. היא לא מאמינה שאחיו של דז'וקר צארנייב, טמרלן, שמת כעת, שכנע אותו לקחת חלק בעלילה, כפי שטענה ההגנה. דז'וחאר, לדעתה, היה "הכל בפנים". "ברור שאנחנו אסירי תודה על התוצאה היום", אמר בראסארד לכתבים. "זה לא אירוע משמח, אבל זה משהו שאנחנו יכולים לשים עוד צעד אחד מאחורינו". את התחושה הזו של להפוך דף הדהד ברוס מנדלסון, שהוא בין אלה שמיהרו להציל חיים בקו הסיום של המרתון. משמעות פסקי הדין היא שדז'וקר צארנייב אינו עוד חשוד בהפצצה - כעת הוא רשמית "רוצח מורשע". אי אפשר לקרוא לזה חגיגה. אבל יש שקט נפשי חדש, לפחות, בבוסטון וסביבתה. זו הייתה קהילה שסבלה מאוד לאחר ההפצצה והמצוד שלאחר מכן. והם עברו את זה על ידי התלכדות זה סביב זה, קשר עמוק המשתקף במנטרה "בוסטון סטרונג". תחושה זו אושרה מחדש בכל רחבי העיר על ידי פסק הדין של יום רביעי. וזה ניכר באנשים כמו הת'ר אבוט, שאיבדה את רגלה השמאלית מתחת לברך. מאז, היא הפכה לדוגמא חיה למישהו שלא נעצר על ידי הטרור - לומד לא רק ללכת שוב, אלא לרוץ שוב. "שום דבר לא יכול להחליף את החיים שאבדו או השתנו לנצח", אמר אבוט ביום רביעי בפייסבוק. "אבל לפחות יש הקלה מסוימת בידיעה שהצדק יצא לאור והאחריות תילקח". דעה זו הייתה שותפה בדרך כלל. עבור אלה שנפגעו - פיזית, נפשית, רגשית - בגלל הזוועות של 2013, יום רביעי היה המפתח להתקדמות שלהם. אבל זה לא סוף הדרך. רק תשאלו את ג'ף באומן. תמונתו, מכוסה בדם, כשהוא ממהר ברחובות בוסטון על ידי השומרוני הטוב קרלוס ארדונדו, הפכה לסמל של הקטל והגבורה מהמתקפה הזו. גם לאחר שאיבד את שתי רגליו, באומן הפך לסמל מאז החוסן - ממשיך בחייו, על ידי נישואין והבאה לילד. ביום רביעי אמר באומן כי פסק הדין "לעולם לא יחליף את החיים שאבדו ושונו באופן דרמטי כל כך". "אבל זו הקלה", הוסיף, "וצעד אחד קרוב יותר לסגירה". אן אוניל מ-CNN וסטיב אלמסי תרמו לדו"ח זה.
השורד ג'ף באומן מדגיש "לעולם לא נחליף את החיים שאבדו"
אדם שהיה בקו הסיום שמח שדז'וקר צארנייב הוא כעת "רוצח מורשע"
"הצדק יצא לאור היום", אומר שוטר שנפצע פעם.