(CNN)Indiana's controversial religious freedom law has been in hot water lately. After a firestorm of backlash and protests, Gov. Mike Pence said on Tuesday that the state will "fix" the Religious Freedom Restoration Act, or RFRA, so it will not discriminate against gays and lesbians. Pence is making the right call. Promoting the false dichotomy between protecting religion versus protecting equality serves no one. Not all people who dislike the law hate religion, and not all people who like the law want to discriminate against the LGBT community. If people of good will come together, liberty and equality can both be saved. The unbelievably easy way to fix Indiana's RFRA is to add one small amendment, one easy line codifying that discrimination against the LGBT community is harmful, and that there is a compelling governmental interest in eliminating that harm. In general, it is a good thing for society to shape its laws in ways that allow people to live their lives consistent with their sincerely held religious obligations. As Americans, we value and always have valued the freedom and expression of religion. Sometimes, a law seems to impose only modest burdens on the people it affects, but in practice it actually severely burdens the religious practices of a few. In those situations, if there is no compelling governmental interest in enforcing that law in that particularly burdensome way -- and if no one else is harmed -- then religion should be granted an exemption. Shifting the burden to the government to prove that it really does need to apply this law in this particular way will not allow every person to become a law unto themselves; it simply sends the message that religion is important, and unless there are specific and compelling reasons why, people should be allowed to practice as they need. These are the reasons why the federal RFRA was passed in 1993, and why it had bipartisan support. These are wholesome American values that everyone can get behind. The problem is that we no longer live in 1993, 10 years before Lawrence v. Texas, and 20 before U.S. v. Windsor. In 1993, our sensibilities were different; there was not yet a national conversation about the need to protect the rights and dignity of members of the LGBT community. Timing matters because society changes, and now that our horizons have been broadened we cannot just keep insisting that the law was never intended to discriminate and worked just fine 22 years ago, before we realized its negative potential. Even if not a single lawmaker consciously intends the bill to be used as a shield for discrimination, we still have to take seriously Justice Oliver Wendell Holmes' claim about unintended consequences. To put it simply, you have to be concerned with what the law allows a person to get away with. The concern is real. Because Indiana does not have a law prohibiting discrimination on the basis of sexual orientation, the bill as drafted might allow people who were so inclined to discriminate, and simply assert that they could do so based on a religious belief. Public perceptions matter. Whether or not lawmakers think so, it certainly seems relevant to the general public that this bill was passed with important national decisions about marriage equality on the horizon and right after the ruling in Baskin v. Bogans that Indiana's same-sex marriage ban was unconstitutional. Writing for the Seventh Circuit panel in 2014, Judge Richard Posner's rationale in the case of Baskin v. Bogan provides the obvious answer for how to fix the RFRA deficiency without changing what it is that it defends. Courts have long held that a religious exemption cannot be granted if it allows you to shift the harm to a third party, and -- as Posner explained so simply -- discrimination is harmful. RFRAs are not inherently evil. The message can be nondiscriminatory and religion can be protected. The principles of RFRA can remain unchanged; it is just the definition of harmful that evolves. A few simple words have the potential to completely change the conversation, send an important message about the value of equality, and make Indiana into a shining beacon of cooperation: the real "crossroads of America." Doing so would go a long way toward restoring its reputation as a place of great opportunity for all to live and worship and work.
Gov. Mike Pence is making the right call to fix Indiana's religious freedom law, which can be used for discrimination .
Mark Goldfeder:  Indiana should aim to be a shining beacon of cooperation: the real "crossroads of America"
(CNN) חוק חופש הדת השנוי במחלוקת של אינדיאנה נמצא במים חמים לאחרונה. לאחר סופת אש של תגובה והפגנות, אמר המושל מייק פנס ביום שלישי כי המדינה "תתקן" את חוק החזרת חופש הדת, או RFRA, כך שהיא לא תפלה הומואים ולסביות. פנס עושה את השיחה הנכונה. קידום הדיכוטומיה הכוזבת בין הגנה על דת לעומת הגנה על שוויון לא משרת אף אחד. לא כל האנשים שסולדים מהחוק שונאים דת, ולא כל האנשים שאוהבים את החוק רוצים להפלות את קהילת הלהט"ב. אם אנשים בעלי רצון טוב יתאחדו, ניתן להציל חירות ושוויון. הדרך הקלה להפליא לתקן את ה-RFRA של אינדיאנה היא להוסיף תיקון קטן אחד, שורה אחת קלה המקודמת שאפליה נגד קהילת הלהט"ב מזיקה, ושיש אינטרס ממשלתי משכנע בביטול הנזק הזה. באופן כללי, טוב שהחברה תעצב את חוקיה בדרכים שיאפשרו לאנשים לחיות את חייהם בקנה אחד עם המחויבויות הדתיות הקיימות בכנות. כאמריקאים, אנו מעריכים ותמיד הערכנו את החופש והביטוי של הדת. לפעמים, נדמה שחוק מטיל עומסים צנועים בלבד על האנשים שהוא משפיע עליו, אך בפועל הוא מכביד קשות על המנהגים הדתיים של מעטים. במצבים אלה, אם אין אינטרס שלטוני כפוף לאכוף את החוק הזה בצורה מכבידה במיוחד - ואם אף אחד אחר לא נפגע - אז יש לתת לדת פטור. העברת הנטל לממשלה כדי להוכיח שהיא באמת צריכה ליישם את החוק הזה בצורה מסוימת זו לא תאפשר לכל אדם להפוך לחוק לעצמו; זה פשוט מעביר את המסר שדת חשובה, אלא אם כן יש סיבות ספציפיות ומשכנעות לכך, יש לאפשר לאנשים לתרגל כפי שהם צריכים. אלו הסיבות לכך שה-RFRA הפדרלי הועבר ב-1993, ולמה הייתה לו תמיכה דו-מפלגתית. אלו הם ערכים אמריקאים בריאים שכולם יכולים לעמוד מאחוריהם. הבעיה היא שאנחנו כבר לא חיים ב-1993, 10 שנים לפני לורנס נגד טקסס, ו-20 לפני ארה"ב נגד ווינדזור. ב-1993, הרגישויות שלנו היו שונות; עדיין לא התקיימה שיחה ארצית על הצורך להגן על זכויותיהם וכבודם של חברי קהילת הלהט"ב. העיתוי משנה כי החברה משתנה, ועכשיו, לאחר שהאופקים שלנו הורחבו, איננו יכולים להמשיך להתעקש שהחוק מעולם לא נועד להפלות ועבד מצוין לפני 22 שנה, לפני שהבנו את הפוטנציאל השלילי שלו. גם אם אף מחוקק אחד לא מתכוון במודע שהצעת החוק תשמש כמגן לאפליה, עדיין עלינו להתייחס ברצינות לטענתו של השופט אוליבר וונדל הולמס לגבי השלכות לא מכוונות. במילים פשוטות, אתה צריך להיות מודאג ממה שהחוק מאפשר לאדם לברוח ממנו. החשש הוא אמיתי. מכיוון שבאינדיאנה אין חוק האוסר על אפליה על רקע נטייה מינית, הצעת החוק כפי שנוסחה עשויה לאפשר לאנשים שכל כך נטו להפלות, ופשוט לטעון שהם יכולים לעשות זאת על סמך אמונה דתית. יש משמעות לתפיסות הציבור. בין אם המחוקקים חושבים כך ובין אם לאו, זה בהחלט נראה רלוונטי לציבור הרחב שהצעת החוק הזו התקבלה עם החלטות לאומיות חשובות לגבי שוויון נישואין באופק ומיד לאחר הפסיקה בעניין Baskin v. Bogans, לפיה האיסור על נישואים חד-מיניים באינדיאנה אינו חוקתי. בכתבה עבור פאנל המעגל השביעי בשנת 2014, הרציונל של השופט ריצ'רד פוזנר בתיק של Baskin v. Bogan מספק את התשובה הברורה כיצד לתקן את החסר ב-RFRA מבלי לשנות את מה שהוא מגן עליו. בתי המשפט קבעו זה מכבר שלא ניתן להעניק פטור דתי אם הוא מאפשר להעביר את הפגיעה לצד שלישי, ו- כפי שהסביר פוזנר בצורה פשוטה כל כך - אפליה מזיקה. RFRAs אינם רעים מטבעם. המסר יכול להיות לא מפלה וניתן להגן על הדת. העקרונות של RFRA יכולים להישאר ללא שינוי; זו רק ההגדרה של מזיק שמתפתחת. לכמה מילים פשוטות יש פוטנציאל לשנות לחלוטין את השיחה, לשלוח מסר חשוב על ערך השוויון ולהפוך את אינדיאנה למגדלור נוצץ של שיתוף פעולה: "צומת הדרכים של אמריקה" האמיתי. פעולה זו תביא דרך ארוכה לקראת החזרת המוניטין שלה כמקום של הזדמנות מצוינת לכולם לחיות, לסגוד ולעבוד.
המושל מייק פנס קורא את הקריאה הנכונה לתקן את חוק חופש הדת של אינדיאנה, שיכול לשמש לאפליה.
מארק גולדפדר: אינדיאנה צריכה לשאוף להיות מגדלור נוצץ של שיתוף פעולה: "הצומת האמיתית של אמריקה"