Disbelief. That’s what you feel when you meet a rhino in the wild. You just can’t come to terms with the fact that you and he are sharing the same air, the same continent, the same century. I’ve had close-up experience with three of the world’s five surviving species of rhino: the white rhino looks like the main battle tank of an extra-terrestrial army, while the black is more like a hot-rod armoured car. The greater one-horned rhino, meanwhile, sometimes called the Indian rhino, looks as if it’s been riveted together from pieces of boiler-plate. Surely they can’t be real. You feel as if you’ve slipped back into the Jurassic era and were looking at some great horned dinosaur, for they couldn’t possibly be part of the 21st century. It’s as if the creatures of the past had suddenly invaded the present, as if the Lost World of Sir Arthur Conan Doyle had been found again. Scroll down for video . Guarded: A four man team of armed guards now protects Sudan the Northern White Rhino who is the last male of his species . But then you think: hang on a minute. These rhinos are nothing to do with dinosaurs or with any vanished world. They’re mammals, just like you and me, and they’re as admirably adapted for the current century as we are. They’re as modern as a child born yesterday: part of our present, not part of our past. Yes, give them a fair crack of the whip and they’d be as successful as any of the big creatures we have left on our planet, for in many countries the wild places they depend on are still in fine shape and perfectly capable of supporting any number of rhinos. So why are we running out of them? Why does the last surviving male of the northern sub-species of the white rhino now live under a 24-hour guard? Why has he been stripped of his horn? Why is it that we seem to be on the brink of losing an entire race of rhinos? Threatened: Sudan is the target of poachers looking to sell rhino horn which can make up to £47,000 a kilo . This is the lonely rhino, known as Sudan, guarded day and night by rangers who risk their own lives as they try to keep him from poachers. Even without his horn, his keepers in the Kenyan reserve of Ol Pejeta fear for his safety. It seems like madness —because it is madness. A rhino’s horn is made from keratin, the same stuff as fingernails. You could collect your nail clippings and try to sell them, claiming that they were magic and capable of curing all kinds of things. You could try selling your keratin at £47,000 a kilo. You probably wouldn’t find many takers, but it’s no more absurd than selling rhino horn for the same purposes and price. People will pay an absurd amount for an absurd product because of an absurd belief: that rhino horn is the most wonderful kind of medicine. Today, the wildlife business — including the sale of rhino horn — represents the third-largest illegal trade in the world, after arms and drugs. It offers a considerable opportunity for criminals, because the authorities don’t enforce the laws against it with anything like the same seriousness as they do with weapons and narcotics. And there is huge — and growing — demand. In 2007, 13 rhinos were poached and killed in South Africa. The horns were removed and they were sold on the Asian medicine market. Dangerous: The rangers are aware they are risking their lives to protect the enormous animal . Failure: But attempts at breeding have been unsuccessful - and Sudan is now getting old . Last year in South Africa 1,215 rhinos were poached and killed. That’s one every eight hours. We’re running out of rhinos. The massacre is taking place across Africa and into Asia. It’s driven by money, and the more horn costs the more desirable the stuff becomes. Prestige, status, vanity and belief in magic drive the trade in rhino horn. The fact that it’s useless for anyone but a rhino has no bearing on demand. Rhino horn has for centuries been part of traditional Chinese medicine, and it’s used to treat disorders of the blood. It’s never been used as an aphrodisiac: that’s a fantasy from bewildered Westerners. Increasing prosperity in China has led to higher demand. But as the South African poaching figures show, the market has jumped from steady but borderline sustainable to completely crazy, which has put rhinos on the fast-track to extinction. That’s largely because of the entry of a new player: Vietnam. The country’s new wealth has kick-started a craze for rhino horn. They take a much more free and easy attitude to its powers there: it’s regarded as a cure for cancer, and it’s also used a pick-me-up after a big night. The effects of a powerful hangover can, people believe, be controlled — all it takes is one very rich man and one very dead rhino. Can the trade possibly be stopped? There are two ways of doing so: policing the poaching, smuggling and sale with more commitment, and reducing the demand in the places where people buy the stuff. In 2012, the South African and Vietnamese governments signed a memorandum of understanding, agreeing to work with closer co-operation to stop the trade. You can see how well that’s worked. In Vietnam a non-governmental organisation called Education for Nature in Vietnam (ENV) is trying to make rhino horn uncool. It has a public service announcement with Vietnam’s great singing diva, Hong Nhung, standing by a poached and dehorned corpse telling the Vietnamese not to use rhino horn. And in another sequence, a comedian plays a rich man trying to impress the girls with his hideously expensive chunk of horn. The most beautiful girl says: ‘It impresses no one, especially not me.’ ENV runs a hotline for information about rhino horn use and a database. It also has good contacts in government and works on policy. The organisation has plenty of young volunteers and a good deal of their work is making rhino horn unthinkable for the next generation. It gets some of its funding from the excellent London-based organisation Save The Rhino — of which I’m a patron. Extreme measures: Rangers have even cut off the rhino's horn - but they fear it won't be enough . Hungry: Feeding time in Sudan's enclosure - he spent most of his life in a Czech zoo . There are also many good projects for rhino conservation in Africa and across the world. The Luangwa Valley in Zambia once held 4,000 black rhinos: they were poached out over 20 years and declared extinct in Zambia in 1998. Five years later, a project to release captive-bred black rhinos began: there are now 34 roaming free in the valley. Most problems with conservation come from the rising human population, and with it, the destruction of habitat. In so many parts of the world, we are running out of room. But there’s plenty of room left for rhinos in Africa. Conserving rhinos should be easy, yet they’re going extinct not because of overcrowding but from human folly. Rhinos are being killed because of belief in a discredited form of magic and the simple love of showing off. And yet you can go out into the wild areas of the world, especially in Africa, and still get close to these vast beasts. I once spent a day in Zimbabwe tracking a big male black rhino on foot and when at last we found him it seemed this might have been a mistake. There he was, 20 yards away, looking at me looking at him. One of those moments of eternity. But after a while he relaxed and got on with his life, snacking on bushes. Big solid, fast and armed with that wonderful great bodger on his bonce, he’s a modern creature fully equipped for the modern world, if only we’d let him get on with it. But we’re killing him off with money, greed, political inertia, incompetent policing, superstition and deadly vanity. So, a suggestion if you happen to be suffering from a hangover and wish to cure it. Try biting your nails. It’s every bit as effective as a dead rhino.
Sudan is guarded day and night by rangers to keep him from poachers .
His horn has been removed to stop it being lost to illegal trade .
Rhino horn fetching as much as £47,000 per kilo as demand grows .
חוֹסֶר אֵמוּן. זה מה שאתה מרגיש כשאתה פוגש קרנף בטבע. אתה פשוט לא יכול להשלים עם העובדה שאתה והוא חולקים את אותו אוויר, אותה יבשת, אותה מאה. חוויתי ניסיון מקרוב עם שלושה מתוך חמשת מיני הקרנפים ששרדו בעולם: הקרנף הלבן נראה כמו טנק הקרב הראשי של צבא חוץ-ארצי, בעוד השחור דומה יותר למכונית משוריינת עם מוט חם. הקרנף החד-קרני הגדול יותר, בינתיים, המכונה לפעמים הקרנף ההודי, נראה כאילו הוא נקשר יחד מחתיכות של לוחית דוד. בטח שהם לא יכולים להיות אמיתיים. אתה מרגיש כאילו גלשת בחזרה לעידן היורה והסתכלת על איזה דינוזאור גדול עם קרניים, כי לא ייתכן שהם חלק מהמאה ה-21. זה כאילו יצורי העבר פלשו לפתע להווה, כאילו עולמו האבוד של סר ארתור קונאן דויל נמצא שוב. גלול למטה לסרטון. שמור: צוות של ארבעה אנשים של שומרים חמושים מגן כעת על סודאן, הקרנף הלבן הצפוני, שהוא הזכר האחרון במינו. אבל אז אתה חושב: חכה רגע. הקרנפים האלה אינם קשורים לדינוזאורים או לעולם שנעלם. הם יונקים, בדיוק כמוך וכמוני, והם מותאמים להפליא למאה הנוכחית כמונו. הם מודרניים כמו ילד שנולד אתמול: חלק מההווה שלנו, לא חלק מהעבר שלנו. כן, תן להם את השוט והם יהיו מוצלחים כמו כל אחד מהיצורים הגדולים שנותרו לנו על הפלנטה שלנו, שכן במדינות רבות המקומות הפראיים שהם תלויים בהם עדיין במצב מצוין ומסוגלים לתמוך בהם כל מספר של קרנפים. אז למה נגמרים לנו? מדוע הזכר האחרון ששרד מתת-המין הצפוני של הקרנף הלבן חי כעת תחת שמירה 24 שעות ביממה? מדוע הורידו ממנו את הצופר? למה נראה שאנחנו על סף איבוד גזע שלם של קרנפים? מאוים: סודן היא היעד של ציידים המחפשים למכור קרן קרנף שיכולה להרוויח עד 47,000 פאונד לקילו. זהו הקרנף הבודד, המכונה סודן, נשמר יום ולילה על ידי סיירים המסכנים את חייהם כשהם מנסים למנוע ממנו ציידים. אפילו בלי הקרן שלו, השומרים שלו בשמורה הקנייתית של אול פג'טה חוששים לשלומו. זה נראה כמו טירוף - כי זה טירוף. קרן של קרנף עשויה מקרטין, אותו חומר כמו ציפורניים. אתה יכול לאסוף את גזירי הציפורניים שלך ולנסות למכור אותם, בטענה שהם קסמים ומסוגלים לרפא כל מיני דברים. אתה יכול לנסות למכור את הקרטין שלך ב-47,000 פאונד לקילו. סביר להניח שלא תמצאו הרבה לוקחים, אבל זה לא יותר אבסורדי ממכירת קרן קרנף לאותן מטרות ומחיר. אנשים ישלמו סכום אבסורדי עבור מוצר אבסורדי בגלל אמונה אבסורדית: שקרן קרנף היא התרופה הנפלאה ביותר. כיום, עסקי חיות הבר - כולל מכירת קרן קרנף - מייצגים את הסחר הבלתי חוקי השלישי בגודלו בעולם, אחרי נשק וסמים. היא מציעה הזדמנות ניכרת לפושעים, כי הרשויות לא אוכפות את החוקים נגדה באותה רצינות כמו בנשק ובסמים. ויש ביקוש עצום - וגדל -. בשנת 2007, 13 קרנפים הושמדו ונהרגו בדרום אפריקה. הקרניים הוסרו והן נמכרו בשוק התרופות האסייתי. מסוכן: הריינג'רים מודעים לכך שהם מסכנים את חייהם כדי להגן על החיה העצומה. כישלון: אבל ניסיונות הרבייה לא צלחו - וסודאן מזדקנת כעת. בשנה שעברה בדרום אפריקה הושלכו 1,215 קרנפים ונהרגו. זה אחד כל שמונה שעות. נגמרים לנו הקרנפים. הטבח מתרחש ברחבי אפריקה ואל אסיה. זה מונע על ידי כסף, וככל שהצופר עולה יותר כך החומר הופך למבוקש יותר. יוקרה, מעמד, יהירות ואמונה בקסם מניעים את הסחר בקרן קרנף. לעובדה שזה חסר תועלת עבור אף אחד מלבד קרנף אין שום קשר לביקוש. קרן קרנף הייתה במשך מאות שנים חלק מהרפואה הסינית המסורתית, והיא משמשת לטיפול בהפרעות בדם. הוא מעולם לא שימש כאפרודיזיאק: זו פנטזיה של מערביים מבולבלים. הגדלת השגשוג בסין הובילה לביקוש גבוה יותר. אבל כפי שמראים נתוני הצייד בדרום אפריקה, השוק קפץ מיציב אך גבולי למטורף לחלוטין, מה שהביא את הקרנפים למסלול המהיר להכחדה. זה בעיקר בגלל כניסתו של שחקן חדש: וייטנאם. העושר החדש של המדינה הניע שיגעון לקרן קרנף. הם נוקטים שם הרבה יותר חופשי וקליל לכוחותיו: זה נחשב לתרופה לסרטן, והוא משמש גם לאסוף אותי אחרי לילה גדול. אנשים מאמינים שאפשר לשלוט בהשפעות של הנגאובר רב עוצמה - כל מה שצריך זה אדם עשיר מאוד וקרנף אחד מת מאוד. האם אפשר להפסיק את המסחר? ישנן שתי דרכים לעשות זאת: שיטור הצייד, הברחה ומכירה ביתר מחויבות, וצמצום הביקוש במקומות שבהם אנשים קונים את הדברים. בשנת 2012, ממשלות דרום אפריקה וויאטנאם חתמו על מזכר הבנות, שהסכימו לעבוד תוך שיתוף פעולה הדוק יותר להפסקת הסחר. אתה יכול לראות כמה טוב זה עבד. בווייטנאם ארגון לא ממשלתי בשם Education for Nature in Vietnam (ENV) מנסה להפוך את קרן הקרנף לבלתי מגניבה. יש לו הודעת שירות לציבור עם דיווה השירה הגדולה של וייטנאם, הונג נהונג, עומדת ליד גופה שלוקדת ומפוררת ואומרת לוייטנאמים לא להשתמש בקרן קרנף. ובסיקוונס אחר, קומיקאי מגלם גבר עשיר שמנסה להרשים את הבנות עם גוש הקרן היקר להחריד שלו. הילדה הכי יפה אומרת: 'זה לא מרשים אף אחד, במיוחד לא אותי'. ENV מפעילה קו חם למידע על שימוש בקרן קרנף ומאגר מידע. יש לה גם קשרים טובים בממשלה ועובדת על מדיניות. לארגון יש שפע של מתנדבים צעירים וחלק ניכר מהעבודה שלהם הופך את קרן הקרנף לבלתי מתקבלת על הדעת עבור הדור הבא. הוא מקבל חלק מהמימון שלו מהארגון המצוין בלונדון Save The Rhino - שאני פטרונו. אמצעים קיצוניים: סיירים אפילו כרתו את קרן הקרנף - אבל הם חוששים שזה לא יספיק. רעב: זמן האכלה במתחם סודן - הוא בילה את רוב חייו בגן חיות צ'כי. יש גם הרבה פרויקטים טובים לשימור קרנפים באפריקה וברחבי העולם. עמק לואנגווה בזמביה החזיק פעם 4,000 קרנפים שחורים: הם הושלכו במשך 20 שנה והוכרזו נכחד בזמביה בשנת 1998. חמש שנים לאחר מכן, החל פרויקט לשחרור קרנפים שחורים מגזע בשבי: כיום יש 34 מסתובבים חופשי בעמק . רוב הבעיות בשימור נובעות מאוכלוסיית האדם הגדלה, ואיתה, הרס בתי הגידול. בכל כך הרבה חלקים בעולם, נגמר לנו המקום. אבל נשאר הרבה מקום לקרנפים באפריקה. שימור קרנפים צריך להיות קל, אבל הם הולכים להיכחד לא בגלל צפיפות אלא בגלל איוולת אנושית. קרנפים נהרגים בגלל האמונה בצורת קסם מוכזבת והאהבה הפשוטה להשוויץ. ובכל זאת אפשר לצאת לאזורים הפראיים של העולם, במיוחד באפריקה, ועדיין להתקרב אל החיות העצומות הללו. פעם ביליתי יום בזימבבואה במעקב אחר קרנף זכר שחור גדול ברגל וכשמצאנו אותו סוף סוף נראה שאולי זו הייתה טעות. שם הוא היה, 20 מטר משם, מסתכל עליי ומסתכל עליו. אחד מאותם רגעי נצח. אבל לאחר זמן מה הוא נרגע והמשיך בחייו, נשנש שיחים. גדול מוצק, מהיר וחמוש עם הבודג'ר הנהדר הנפלא הזה על הבונצ'ס שלו, הוא יצור מודרני מצויד לחלוטין לעולם המודרני, אם רק היינו נותנים לו להמשיך עם זה. אבל אנחנו הורגים אותו עם כסף, חמדנות, אינרציה פוליטית, שיטור לא כשיר, אמונות טפלות והבל קטלני. אז, הצעה אם במקרה אתה סובל מהנגאובר וברצונך לרפא אותו. נסה לכסוס ציפורניים. זה יעיל באותה מידה כמו קרנף מת.
סודן נשמרת יום ולילה על ידי סיירים כדי למנוע ממנו ציידים.
הקרן שלו הוסרה כדי למנוע ממנה ללכת לאיבוד לסחר לא חוקי.
קרן קרנף מקבלת עד 47,000 פאונד לקילו ככל שהביקוש גדל.