A young mother wrote a heartbreaking obituary for herself before she passed away after a years long battle with cancer. Beth O'Rourke, 44, of Paxton, Massachusetts, has spent the past 7 years fighting stage four biliary cancer, and on April 16, the mother of Courtney, 11, and Seamus, 8, lost that fight. But as she stated in her obituary; 'I was a survivor.' Beth O'Rourke (above with husband Brendan and children Courtney and Seamus), 44, has spent the past 7 years fighting stage four biliary cancer and passed away April 16 . Beth (above with Brendan) wrote her own obituary . 'I died Thursday, April 16, 2015 surrounded by family, in the arms of my husband and 'anam cara', Brendan Patrick O'Rourke,' she wrote in the obituary. Anam cara means soul mate in Gaelic. She then went on to acknowledge all those she loved so much in her life, and then express just how happy she was, even though she was gone. 'I LOVED my life. I loved a long run, to sit quietly by the lake, to read and dance and sing and be silly with our children,' she wrote. 'We loved watching summer storms blow across the water. I loved to chat and laugh with my sisters and friends, until tears ran down our legs!' In the end though, she focused on her two children and her husband. 'Of all the things I did in this life, nothing compared to being with Brendan and our children. I fought every day to stay alive and to be with them. No person could ever ask for a more loving and supportive husband, always my champion, always,' she said. 'I enjoyed every moment we shared; the great ones, the sad ones, the easy and the hard. I pray they have learned to feel the deep sense of faith that I shared. No matter where this journey brings me next, I will forever carry their love with me, as I am sure there is a piece of me that will forever remain with them.' As for her own life, she said she hoped to be remembered 'with laughter, love and a good pint.' Beth and Brendan are seen above on their wedding day . Beth dancing with her father in an old family photo . Jim Heald, the owner of the Heald & Chiampa funeral home and a longtime friend of Beth, says he was not surprised at all she wrote her own obituary. 'She was a planner, and it was in her best efforts to prepare herself and her family for what was coming,' he told ABC News. 'Being in the first person is very different. I write them for the family and she did it firsthand. It's absolutely magnificent.' He then added; 'In that obituary she was teaching. She so eloquently says, "Cancer loses grace and love wins." It was so profound and so true . Brendan also thought his wife's message was magnificent. 'It's pretty amazing to think that someone could write that before passing away. It's pretty amazing,' he said. 'Beth was amazing.' 'Beth was amazing,' said Brendan of his wife . Beth is seen getting her nursing degree above . In an interview with Today, Brendan once again praised his wife. 'She was so powerful,' he said. 'Most people, up until very recently, didn't even know she was sick, even though she'd been through multiple surgeries and [chemotherapy] treatments. She always had a positive outlook. She always cared more for everybody else first.' He also said that in addition to writing her obituary she planned the entire funeral so no one else would have to worry about anything after she was gone. Now family members have set up a GoFundMe page to try and fund her children's education, and help out Brendan, who met his wife when the two were just 14-years-old. Already $30,000 has been raised, with the hopes of making it to $100,000 from Brendan and the children. 'This is a story about a love that will live forever and will never fade or waver,' the page says of Beth. 'Her love is like the wind, we can't see it but we can feel it every single day.' I died Thursday, April 16, 2015 surrounded by family, in the arms of my husband and anam cara, Brendan Patrick O'Rourke. I was 44 years old. I was a survivor. I was blessed in this life with two amazing children; Courtney Elizabeth age 11 and Seamus Brendan aged 8. I was a Burncoat girl, raised by my mother, Eileen (Courtney) Rafferty now of Holden, and my very dear uncle, George 'David' Rafferty who predeceased me. Henry J Rafferty was my father who also predeceased me. I also leave my brother Sean P. Rafferty, sisters: Noreen Erickson and her husband Robert, Ellen R Harrity and Megan Rafferty, all of Worcester. I leave a most loving mother and father in law, James G. and Hannah 'Joan' O'Rourke; a sister, Colleen and her husband, Martin Dyer all of Worcester; a brother-in-law, James O'Rourke and his wife, Michelle (Holden) and lifelong friends Carrie Ann Buccaglia (Worcester), Maureen Grenier (Dudley), Patricia Flagg (Millbury), and many nieces and nephews. I'd like to thank my colleague, physician and dear friend Venu Bathini MD, for his care and support in this battle. You always saw me as a person and not a statistic. In addition I thank my PCP Elizabeth Murphy MD, nurses Beth and Faith and all those who cared for me during this journey. It was not easy for me to be a care receiver, but we forged a path for me that brought me further than most would have imagined. I attended Burncoat High School, Worcester State University obtaining my masters in nursing. As a 'roaming' catholic I attended Mass in various parishes. We are members of St Columba but attended St. Johns, Our Lady of the Angels and the Abbey in Spencer. Nursing was my calling, during my career I had the honor and privilege, to care for patients who were amazing people; they often gave me the strength and courage to get through my journey and the desire to return to the work of caring for others. I hope I was able to give them a fraction of what they gave me. I LOVED my life. I loved a long run, to sit quietly by the lake, to read and dance and sing and be silly with our children. We loved watching summer storms blow across the water. I loved to chat and laugh with my sisters and friends, until tears ran down our legs! Brendan and I enjoyed many trips together, most enjoyable were those to Ireland, visiting family to share a pint and some good 'craic'. And of course sitting quietly on the porch with Brendan (listening to the Red Sox). I enjoyed working for a cause, among them, the Pancreatic Cancer Alliance, whose members' spirit and dedication amazed me. Of all the things I did in this life, nothing compared to being with Brendan and our children. I fought every day to stay alive and to be with them. No person could ever ask for a more loving and supportive husband, always my champion, always. I enjoyed every moment we shared; the great ones, the sad ones, the easy and the hard. I pray they have learned to feel the deep sense of faith that I shared. No matter where this journey brings me next, I will forever carry their love with me, as I am sure there is a piece of me that will forever remain with them. But cancer does not care who it takes, who it hurts, or honor or love. It comes into your life and starts to break the threads that hold you and you are left to see pieces of yourself slip away and dreams fade. We were clung only to each other with pure love and faith binding us, in the end is when the most amazing thing happens, cancer loses its strength and grace appears. We need to see it. We accept it, and go with it. Grace and love win, not cancer. I hope to be remembered, with laughter, love and a good pint. And for my children to know "No Momma ever did and no Momma ever will….." Family and friends will gather to honor and remember my life at calling hours on Tuesday, April 21, 2015 from 4:00 to 8:00 pm at Heald & Chiampa Funeral Directors – The Sumner House, 5 Church Road, On the Common, Shrewsbury Center. My Funeral Mass will be celebrated in Saint John's Church, 44 Temple Street, Worcester on Wednesday, April 22nd at 10 a.m. Burial will follow in Mooreland Cemetery, Paxton. Honor my legacy and love for my children with a donation to Our Story of Love  or become involved and help fight cancer in any way you can. Forgive someone today and fill that spot with love.
Beth O'Rourke, 44, of Paxton, Massachusetts, has spent the past 7 years fighting stage four biliary cancer .
She passed away on April 16, and wrote her own obituary .
The mother of Courtney, 11, and Seamus, 8, called herself a 'survivor' and said she 'loved' life .
A page has now been created to raise money for her children's educations .
אם צעירה כתבה לעצמה הספד קורע לב לפני שנפטרה לאחר מאבק ארוך שנים במחלת הסרטן. בת' או'רורק, בת 44 מפקסטון, מסצ'וסטס, בילתה את 7 השנים האחרונות במלחמה בסרטן דרכי המרה בשלב רביעי, וב-16 באפריל הפסידה אמם של קורטני, בת 11, ושימוס, בת 8. אבל כפי שקבעה בהספד שלה; 'הייתי ניצול'. בת' או'רורק (למעלה עם הבעל ברנדן והילדים קורטני ושימוס), בת 44, בילתה את 7 השנים האחרונות במלחמה בסרטן המרה בשלב רביעי ונפטרה ב-16 באפריל. בת' (למעלה עם ברנדן) כתבה הספד משלה. "מתתי ביום חמישי, 16 באפריל, 2015 מוקפת במשפחה, בזרועות בעלי ו'אנם קארה', ברנדן פטריק או'רורק", כתבה בהספד. Anam cara פירושו נפש תאומה בגאלית. לאחר מכן היא המשיכה להודות לכל אלה שהיא כל כך אהבה בחייה, ואז הביעה עד כמה היא שמחה, למרות שהלכה. 'אהבתי את החיים שלי. אהבתי ריצה ארוכה, לשבת בשקט ליד האגם, לקרוא ולרקוד ולשיר ולהיות טיפש עם הילדים שלנו", כתבה. ״אהבנו לראות סופות קיץ מנשבות על פני המים. אהבתי לפטפט ולצחוק עם אחיותיי וחברותיי, עד שהדמעות זלגו על רגלינו!' בסופו של דבר היא התמקדה בשני ילדיה ובבעלה. ״מכל הדברים שעשיתי בחיים האלה, שום דבר בהשוואה להיות עם ברנדן והילדים שלנו. נלחמתי כל יום כדי להישאר בחיים ולהיות איתם. אף אדם לא יוכל לבקש בעל אוהב ותומך יותר, תמיד האלוף שלי, תמיד", אמרה. ״נהניתי מכל רגע שחלקנו; הגדולים, העצובים, הקלים והקשים. אני מתפלל שהם למדו להרגיש את תחושת האמונה העמוקה שחלקתי. לא משנה לאן המסע הזה יביא אותי הלאה, לנצח אשא איתי את אהבתם, שכן אני בטוח שיש חלק ממני שיישאר איתם לנצח״. באשר לחייה שלה, היא אמרה שהיא מקווה להיזכר 'בצחוק, באהבה ובחצי ליטר טוב'. בת' וברנדן נראים למעלה ביום חתונתם. בת' רוקדת עם אביה בתמונה משפחתית ישנה. ג'ים הלד, הבעלים של בית הלוויות Heald & Chiampa וחבר ותיק של בת', אומר שהוא לא הופתע בכלל שהיא כתבה את ההספד שלה. "היא הייתה מתכננת, וזה היה במיטב מאמציה להכין את עצמה ואת משפחתה לקראת מה שמגיע", אמר לחדשות ABC. ״להיות בגוף ראשון זה מאוד שונה. אני כותב אותם עבור המשפחה והיא עשתה את זה ממקור ראשון. זה בהחלט מפואר״. לאחר מכן הוסיף; ״בהספד הזה היא לימדה. היא אומרת ברהיטות כל כך, "הסרטן מאבד את החסד והאהבה מנצחת." זה היה כל כך עמוק וכל כך נכון. ברנדן גם חשב שהמסר של אשתו היה נפלא. ״זה די מדהים לחשוב שמישהו יכול לכתוב את זה לפני שהוא נפטר. זה די מדהים", אמר. 'בת' הייתה מדהימה.' 'בת' הייתה מדהימה,' אמר ברנדן על אשתו. בת' נראית מקבלת את תואר האחיות שלה למעלה. בראיון ל-Today, ברנדן שוב שיבח את אשתו. ״היא הייתה כל כך חזקה,״ אמר. "רוב האנשים, עד לא מזמן, אפילו לא ידעו שהיא חולה, למרות שהיא עברה מספר ניתוחים וטיפולים [כימותרפיים]. תמיד הייתה לה השקפה חיובית. היא תמיד דאגה יותר לכולם קודם כל״. הוא גם אמר שבנוסף לכתיבת ההספד שלה היא תכננה את כל ההלוויה כך שאף אחד אחר לא יצטרך לדאוג לכלום אחרי שהיא נעלמה. כעת בני משפחה הקימו דף GoFundMe כדי לנסות לממן את החינוך של ילדיה, ולעזור לברנדן, שהכיר את אשתו כשהשניים היו רק בני 14. כבר גויסו 30,000 דולר, בתקווה להגיע ל-100,000 דולר מברנדן והילדים. "זהו סיפור על אהבה שתחיה לנצח ולעולם לא תדעך או תנדנד", נכתב בעמוד על בת'. 'האהבה שלה היא כמו הרוח, אנחנו לא יכולים לראות אותה אבל אנחנו יכולים להרגיש אותה כל יום.' מתתי ביום חמישי, 16 באפריל, 2015, מוקפת במשפחה, בזרועותיהם של בעלי ואנם קארה, ברנדן פטריק או'רורק. הייתי בן 44. הייתי ניצול. התברכתי בחיים האלה בשני ילדים מדהימים; קורטני אליזבת' בת 11 ושיימוס ברנדן בן 8. הייתי ילדה ברנקוט, שגדלתי על ידי אמי, איילין (קורטני) ראפרטי עכשיו מהולדן, ודודי היקר מאוד, ג'ורג' 'דייוויד' ראפרטי שהקדים אותי. הנרי ג'יי ראפרטי היה אבי שגם הקדים אותי. אני גם משאיר את אחי שון פ. רפרטי, אחיות: נורין אריקסון ובעלה רוברט, אלן אר הארי ומייגן רפרטי, כולן מווסטר. אני עוזב אמא וחבות אוהבים ביותר, ג'יימס ג'י והאנה 'ג'ואן' או'רורק; אחות, קולין ובעלה, מרטין דייר כולם מווסטר; גיס, ג'יימס או'רורק ואשתו, מישל (הולדן) וחברים לכל החיים קארי אן בוקהליה (וורסטר), מורין גרנייר (דאדלי), פטרישיה פלאג (מילברי), ואחייניות ואחיינים רבים. ברצוני להודות לעמית שלי, לרופא ולחברי היקר Venu Bathini MD, על הטיפול והתמיכה שלו בקרב זה. תמיד ראית אותי כאדם ולא כסטטיסטיקה. בנוסף אני מודה ל-PCP שלי אליזבת מרפי MD, לאחיות בת' ופית' ולכל אלה שטיפלו בי במהלך המסע הזה. לא היה לי קל להיות מקבל טיפול, אבל יצרנו עבורי דרך שהביאה אותי רחוק יותר ממה שרובם היו מעלים על הדעת. למדתי בבית הספר התיכון Burncoat, אוניברסיטת ווסטר, וקיבלתי את התואר השני שלי בסיעוד. כקתולי 'נודד' השתתפתי במיסה בקהילות שונות. אנחנו חברים בסנט קולומבה אבל השתתפנו בסנט ג'ונס, גבירתנו של המלאכים ובמנזר בספנסר. סיעוד היה הייעוד שלי, במהלך הקריירה שלי היה לי הכבוד והזכות, לטפל בחולים שהיו אנשים מדהימים; לעתים קרובות הם נתנו לי את הכוח והאומץ לעבור את המסע שלי ואת הרצון לחזור לעבודת הטיפול באחרים. אני מקווה שהצלחתי לתת להם חלק ממה שהם נתנו לי. אהבתי את החיים שלי. אהבתי ריצה ארוכה, לשבת בשקט ליד האגם, לקרוא ולרקוד ולשיר ולהיות טיפש עם הילדים שלנו. אהבנו לראות סופות קיץ נושבות על פני המים. אהבתי לפטפט ולצחוק עם אחיותיי וחברותיי, עד שהדמעות זלגו על רגלינו! ברנדן ואני נהנינו מטיולים רבים יחד, המהנים ביותר היו אלה לאירלנד, ביקור משפחה כדי לחלוק חצי ליטר וקצת 'קראיק' טוב. וכמובן יושב בשקט במרפסת עם ברנדן (מקשיב לרד סוקס). נהניתי לעבוד למען מטרה, ביניהם, הברית לסרטן הלבלב, שרוחם ומסירותם של חבריה הדהימו אותי. מכל הדברים שעשיתי בחיים האלה, שום דבר בהשוואה להיות עם ברנדן והילדים שלנו. נלחמתי כל יום כדי להישאר בחיים ולהיות איתם. אף אדם לא יוכל לבקש בעל אוהב ותומך יותר, תמיד האלוף שלי, תמיד. נהניתי מכל רגע שחלקנו; הגדולים, העצובים, הקלים והקשים. אני מתפלל שהם למדו להרגיש את תחושת האמונה העמוקה שחלקתי. לא משנה לאן המסע הזה יביא אותי, לנצח אשא את אהבתם איתי, מכיוון שאני בטוח שיש חלק ממני שיישאר איתם לנצח. אבל לסרטן לא אכפת את מי הוא לוקח, את מי הוא פוגע, או כבוד או אהבה. זה נכנס לחיים שלך ומתחיל לשבור את החוטים שמחזיקים אותך ואתה נשאר לראות חתיכות מעצמך חומקות וחלומות מתפוגגים. היינו נצמדים רק זה לזה באהבה טהורה ואמונה צרופה, בסופו של דבר קורה כשהדבר המדהים ביותר קורה, הסרטן מאבד את כוחו והחסד מופיע. אנחנו צריכים לראות את זה. אנחנו מקבלים את זה, והולכים עם זה. החסד והאהבה מנצחים, לא הסרטן. אני מקווה שיזכרו אותי, בצחוק, באהבה ובחצי ליטר טוב. וכדי שילדיי ידעו "אף אמא מעולם לא עשתה ושום אמא לא תעשה...." משפחה וחברים יתאספו לכבד ולזכור את חיי בשעות השיחות ביום שלישי, 21 באפריל, 2015 בין השעות 16:00-20:00 ב-Heald & Chiampa מנהלי הלוויות - The Sumner House, 5 Church Road, On the Common, Shrewsbury Center. מיסה הלוויה שלי תחגוג בכנסיית סנט ג'ון, רחוב טמפל 44, ווסטר ביום רביעי, 22 באפריל בשעה 10:00, לאחר מכן הקבורה תתקיים בבית הקברות מורלנד, פקסטון. כבד את מורשתי ואהבתי לילדים שלי בתרומה לסיפור האהבה שלנו או תהיו מעורבים ועזרו להילחם בסרטן בכל דרך שתוכלו. לסלוח למישהו היום ולמלא את המקום הזה באהבה.
בת' או'רורק, בת 44 מפקסטון, מסצ'וסטס, בילתה את 7 השנים האחרונות במלחמה בסרטן המרה בשלב רביעי.
היא נפטרה ב-16 באפריל, וכתבה הספד משלה.
אמם של קורטני בת ה-11 ושימוס בן ה-8 כינתה את עצמה 'שורדת' ואמרה שהיא 'אוהבת' את החיים.
כעת נוצר דף כדי לגייס כסף לחינוך ילדיה.