(CNN)This is the time of the year when Christians the world over -- more than 2 billion of us -- reflect upon the crucifixion and resurrection of our Lord. In light of the tragic massacre of Christian college students in Kenya on Thursday, and the ongoing threat against Christians in other nations, this Holy Week  we are calling upon Christians to also reflect upon the crucifixion, beheading, stoning, enforced slavery, sexual abuse, human trafficking, harassment, bombing and displacement of hundreds of thousands of Christians -- and others -- whose faith alone has made them a target of religious extremists. Countless lives have been utterly destroyed in nations such as Iraq, Syria, Libya, Pakistan, India, Egypt, Kenya and Nigeria. In June 2012, Bishop Shlemon Warduni of Iraq told the United States Conference of Catholic Bishops, "We beg you to help. We want only peace, security, and freedom. Please no more death, no more explosions, no more injustice." By then, nearly every remaining church in Iraq had constructed a blast wall around its building to buffet the threat of the inevitable church bombing. This crisis escalated substantially last summer when ISIS swept like lightning through Iraq's Nineveh province, capturing the country's second-largest city, Mosul; a city that was until 2014 a home of a thriving Christian community, there centuries before Islam. Again and again the world did not respond as it might have, and now the inconceivable has happened: Iraq's Nineveh Plain has been emptied of its ancient Christianity community, which existed there for more than 1,500 years. On March 27, in a presentation to the U.N. Security Council, Chaldean Catholic Patriarch Louis Raphael Sako referred to the present reality of his fellow Iraqi Christians as a "catastrophic situation." He's right. Rarely since the first century has the church in the East faced persecution on this scale. Christian communities that took 2,000 years to build, and that were started by the apostles themselves, lie in ashes between the Tigris and the Euphrates. Survivors waste away as refugees, often in deplorable conditions, with no homes or churches to return to if the region eventually stabilizes. Whether they be Catholic, Orthodox or Protestant, Christian communities are united in what Pope Francis has called an "ecumenism of blood," recognizing that Christianity is experiencing more martyrdom today than in the first century. This is not an exaggerated or contrived crisis. As Nina Shea, director of the Hudson's Institute's Center for Religious Freedom, has aptly put it, "Piece by piece, Middle Eastern Christianity is being shattered." Our concern is not to the exclusion of anyone else under threat by these religious fanatics, and we reject those who believe that this evil is reflective of the majority of Muslims whose community has actually experienced the most casualties in this conflict. It is also true that Christianity faces a legitimate threat of extinction in several parts of Iraq and Syria and it faces a growing threat in nations such as Nigeria. In solidarity with those being threatened we agree with the words delivered by Jordan's King Abdullah II at the United Nations last fall, "Christians are an integral part of [the Middle East's] past, present and future." When history writes of our time will we be able to say that we tried everything in our power to cease this attempt to eliminate 2,000 years of Christianity from the Middle East and to stop this threat before it spreads to other nations? These communities need our love and support like never before, and they also need security and protection from the world like never before. This Easter we reflect upon the words of a Christian who was himself beheaded for his faith alone. He converted to Christianity one day on a road to Damascus, Syria, when his name was changed from Saul to Paul. In a letter to Christians living in another dangerous place in another persecuted time, he wrote, "Pray that we may be delivered from wicked and evil people." This Easter, let us earnestly pray with all the love of Christ for all those in harm's way.
Rarely since the first century have Christians faced persecution on this scale, say Dolan, Downey and Burnett.
Crisis escalated substantially as ISIS has swept through Iraq's Nineveh province, the authors write.
(CNN) זו התקופה בשנה שבה נוצרים ברחבי העולם - יותר מ-2 מיליארד מאיתנו - חושבים על צליבתו ותחייתו של אדוננו. לאור הטבח הטראגי של סטודנטים נוצרים בקניה ביום חמישי, והאיום המתמשך נגד נוצרים במדינות אחרות, בשבוע הקדוש הזה אנו קוראים לנוצרים להרהר גם בצליבה, עריפת ראשים, סקילה, עבדות כפויה, התעללות מינית, סחר בבני אדם, הטרדה, הפצצות ועקירה של מאות אלפי נוצרים - ואחרים - שאמונתם לבדה הפכה אותם למטרה של קיצונים דתיים. אינספור חיים נהרסו כליל במדינות כמו עיראק, סוריה, לוב, פקיסטן, הודו, מצרים, קניה וניגריה. ביוני 2012, הבישוף שלמון ורדוני מעיראק אמר לוועידת הבישופים הקתולים של ארצות הברית, "אנחנו מתחננים שתעזרו. אנחנו רוצים רק שלום, ביטחון וחופש. בבקשה לא עוד מוות, לא עוד פיצוצים, לא עוד עוול". עד אז, כמעט כל כנסייה שנותרה בעיראק בנתה חומת פיצוץ סביב הבניין שלה כדי להדוף את האיום של הפצצת הכנסייה הבלתי נמנעת. המשבר הזה הסלים באופן משמעותי בקיץ האחרון כאשר דאעש סחף כמו ברק במחוז נינוה בעיראק, וכבש את העיר השנייה בגודלה במדינה, מוסול; עיר שהייתה עד 2014 ביתה של קהילה נוצרית משגשגת, שם מאות שנים לפני האסלאם. שוב ושוב העולם לא הגיב כפי שהיה עשוי להגיב, ועכשיו קרה הבלתי נתפס: מישור נינוה בעיראק התרוקן מקהילת הנצרות העתיקה שלה, שהתקיימה שם יותר מ-1,500 שנה. ב-27 במרץ, במצגת למועצת הביטחון של האו"ם, התייחס הפטריארך הכלדי-קתולי לואיס רפאל סאקו למציאות הנוכחית של חבריו הנוצרים העיראקים כ"מצב קטסטרופלי". הוא צודק. רק לעתים נדירות מאז המאה הראשונה הכנסייה במזרח התמודדה עם רדיפות בקנה מידה זה. קהילות נוצריות שבנייתן לקח 2,000 שנה, ושהוקמה על ידי השליחים עצמם, שוכבות באפר בין החידקל לפרת. ניצולים מתבזבזים כפליטים, לעתים קרובות בתנאים מחפירים, ללא בתים או כנסיות לחזור אליהם אם האזור יתייצב בסופו של דבר. בין אם הן קתוליות, אורתודוכסיות או פרוטסטנטיות, קהילות נוצריות מאוחדות במה שהאפיפיור פרנציסקוס כינה "אקומניזם של דם", מתוך הכרה בכך שהנצרות חווה היום יותר מות קדושים מאשר במאה הראשונה. זה לא משבר מוגזם או מוגזם. כפי שנינה שיי, מנהלת המרכז לחופש דת של מכון ההדסון, ניסחה זאת בצורה ראויה, "חתיכה אחר חתיכה, הנצרות המזרח תיכונית מתנפצת". הדאגה שלנו אינה בהדרה של אף אחד אחר תחת איום על ידי קנאים דתיים אלה, ואנו דוחים את אלה שמאמינים שהרוע הזה משקף את רוב המוסלמים שהקהילה שלהם חוותה את רוב האבדות בסכסוך הזה. זה גם נכון שהנצרות עומדת בפני איום לגיטימי של הכחדה בכמה חלקים של עיראק וסוריה והיא עומדת בפני איום הולך וגובר במדינות כמו ניגריה. בסולידריות עם המאוימים אנו מסכימים עם המילים שנשא מלך ירדן עבדאללה השני באו"ם בסתיו שעבר, "הנוצרים הם חלק בלתי נפרד מהעבר, ההווה והעתיד של [המזרח התיכון]". האם כשההיסטוריה תכתוב את זמננו נוכל לומר שניסינו כל שביכולתנו כדי להפסיק את הניסיון הזה לחסל 2,000 שנות נצרות מהמזרח התיכון ולעצור את האיום הזה לפני שהוא יתפשט לעמים אחרים? הקהילות הללו זקוקות לאהבה ולתמיכה שלנו כמו שלא היו מעולם, והן גם זקוקות לביטחון והגנה מהעולם כמו שלא היה מעולם. בחג הפסחא הזה אנו חושבים על דבריו של נוצרי שבעצמו נערף רק בגלל אמונתו. הוא התנצר יום אחד בדרך לדמשק שבסוריה, כששמו שונה משאול לפאולוס. במכתב לנוצרים שחיים במקום מסוכן אחר בזמן נרדף אחר, הוא כתב: "התפלל שניצל מאנשים רשעים ורעים". חג הפסחא הזה, הבה נתפלל ברצינות עם כל אהבת המשיח עבור כל מי שנפגע.
רק לעתים רחוקות מאז המאה הראשונה נוצרים התמודדו עם רדיפות בקנה מידה כזה, אומרים דולן, דאוני וברנט.
המשבר הסלים באופן משמעותי ככל שדאעש שטף את מחוז נינוה בעיראק, כותבים המחברים.