(CNN)Robert Downey Jr. is making headlines for walking out of an interview with a British journalist who dared to veer away from the superhero movie Downey was there to promote. The journalist instead started asking personal questions about the actor's political beliefs and "dark periods" of addiction and jail time. Twitter, of course, is abuzz: Did journalist Krishnan Guru-Murthy go too far? Must every interview be a license for a journalist to ask anything he'd like? From the start of the 7-minute television interview, it seems evident that Downey is not particularly interested in being there, even if being there was, ultimately, a benefit to him -- after all, he's promoting his latest film, "Avengers: Age of Ultron." He grows increasingly agitated, even as the line of questioning remains on-topic; his attitude, meanwhile, grew increasingly smug. His eyes glaze over as the reporter talks, he makes condescending comments and gestures that seem intended to intimidate and imply he's much smarter than Guru-Murthy, and he repeatedly looks toward his handler as if to say, "Do I really have to sit here with this guy?" At one point, he makes fun of Guru-Murthy for seeming nervous, saying, "Your foot is starting to jump a little bit. You better get to your next question." But it's after Guru-Murthy asks Downey whether he thinks he is "free from all of that," referring to Downey's history of "taking drugs, drinking" that the building tension comes to a head. "I'm sorry," says Downey, "What are we doing?" To which Guru-Murthy replies, "I'm just asking questions," which indeed was so. Downey has the right to refuse to answer the question, of course, but that's not what he does next. Instead, he throws the celebrity interview equivalent of a tantrum: He smiles arrogantly, says "bye!" and stands up to leave. He sure showed him! It's true that we live in a culture where we feel we have the right to know everything about celebrities -- who they're dating, what they're eating, where they vacation, what they meant when they made that comment 10 years ago. Journalists often go too far, even if it's their job. And certainly not every journalist is good at his job. But while Downey may be understandably tired of answering questions about his past, questions that have been asked before, his business is our business. The entertainment industry is about entertaining people. As such, we tend to like to watch actors who seem like they want to be watched. This is why most celebrities, especially those with a big budget movie to promote, agree to interviews and seek out recognition in general. But when the recognition no longer serves them? Then they want to bemoan it? What Downey seemed to misunderstand is that the interview format gives journalists the right to ask questions. That's what an interview is. He certainly can decline to answer questions he does not feel are appropriate, or even ones he simply doesn't feel like answering. But he does not have the right to be absolved for behavior that is rude, demeaning, and disrespectful -- even if he's a celebrity, and even if he felt uncomfortable or put-off. What the video shows is a movie star with a bullying streak. After he removes his microphone and his handlers begin hustling him out with kid gloves, the actor cannot resist a parting shot. He turns to the reporter, being sure to look directly at the camera on the way, and says, "You seem okay. It's just getting a little Diane Sawyer in here," followed by what sounds like, "and you're kind of a schmuck." Downey might not have been "in the mood" to be questioned... and those days, those moods, are understandable. We all have them. And yet in this case, that's, well, too bad. The actor has agreed to an interview as part of his job. He has agreed to engage in a conversation with another professional human being. Given the terms, he is not entitled to call all the shots. That he thinks he can is perhaps our own, celebrity-obsessed doing -- we revere the famous; is it any surprise when they reveal that they, too, regard themselves as better than everyone else? But it's still on him.
Peggy Drexler: In interview to promote movie, Robert Downey Jr. walked out after being asked personal questions .
She says his behavior was rude, demeaning to the interviewer, who was just doing his job .
(CNN) רוברט דאוני ג'וניור עולה לכותרות על כך שהוא יצא מראיון עם עיתונאי בריטי שהעז לסטות מסרט גיבורי העל שדאוני היה שם כדי לקדם. העיתונאי במקום התחיל לשאול שאלות אישיות על אמונותיו הפוליטיות של השחקן ו"תקופות אפלות" של התמכרות וזמן מאסר. טוויטר, כמובן, סוער: האם העיתונאי קרישנן גורו-מורתי הלך רחוק מדי? האם כל ראיון חייב להיות רישיון לעיתונאי לשאול כל דבר שירצה? מתחילת ראיון הטלוויזיה בן 7 הדקות, נראה ברור שדאוני לא מתעניין במיוחד בלהיות שם, גם אם היותו שם היה, בסופו של דבר, יתרון עבורו - אחרי הכל, הוא מקדם את סרטו האחרון, "הנוקמים: עידן אולטרון." הוא נסער יותר ויותר, אפילו כששורת השאלות נשארת על הפרק; הגישה שלו, בינתיים, הפכה יותר ויותר זחוחה. עיניו מנצנצות בזמן שהכתב מדבר, הוא משמיע הערות מתנשאות ומחוות שנראות שנועדו להפחיד ולרמז שהוא הרבה יותר חכם מגורו-מורתי, והוא מביט שוב ​​ושוב לעבר המטפל שלו כאילו אומר, "האם אני באמת צריך לשבת כאן עם הבחור הזה?" בשלב מסוים, הוא לועג לגורו-מורתי על כך שהוא נראה עצבני, ואומר, "הרגל שלך מתחילה לקפוץ קצת. כדאי שתגיע לשאלה הבאה שלך." אבל רק אחרי שגורו-מרתי שואל את דאוני אם הוא חושב שהוא "חופשי מכל זה", בהתייחס להיסטוריה של דאוני של "נטילת סמים, שתייה", המתח הבניין מגיע לשיאו. "אני מצטער," אומר דאוני, "מה אנחנו עושים?" על כך עונה גורו-מורתי, "אני רק שואל שאלות", מה שאכן היה כך. לדאוני יש זכות לסרב לענות על השאלה, כמובן, אבל זה לא מה שהוא עושה אחר כך. במקום זאת, הוא זורק את הראיון עם מפורסמים המקבילה להתקף זעם: הוא מחייך ביהירות, אומר "ביי!" וקם לעזוב. הוא בטוח הראה לו! זה נכון שאנחנו חיים בתרבות שבה אנחנו מרגישים שיש לנו את הזכות לדעת הכל על מפורסמים - עם מי הם יוצאים, מה הם אוכלים, איפה הם נופשים, למה הם התכוונו כשהם אמרו את ההערה הזו לפני 10 שנים. לעתים קרובות עיתונאים הולכים רחוק מדי, גם אם זה תפקידם. ובוודאי שלא כל עיתונאי טוב בעבודתו. אבל בעוד שלדאוני אולי נמאס לענות על שאלות על עברו, שאלות שנשאלו בעבר, העסק שלו הוא העסק שלנו. תעשיית הבידור עוסקת בבידור אנשים. ככאלה, אנו נוטים לאהוב לצפות בשחקנים שנראים כאילו הם רוצים שיצפו בהם. זו הסיבה שרוב הסלבריטאים, במיוחד אלה שיש להם תקציב גדול לקדם, מסכימים לראיונות ומחפשים הכרה באופן כללי. אבל כשההכרה כבר לא משרתת אותם? אז הם רוצים להלין על זה? מה שנראה שדאוני לא הבין הוא שפורמט הראיון נותן לעיתונאים את הזכות לשאול שאלות. זה מה שזה ראיון. הוא בהחלט יכול לסרב לענות על שאלות שלדעתו אינן מתאימות, או אפילו על שאלות שפשוט לא בא לו לענות עליהן. אבל אין לו את הזכות לפטור על התנהגות גסה, משפילה וחסרת כבוד - גם אם הוא סלבריטי, וגם אם הרגיש לא בנוח או נדחה. מה שהסרטון מציג הוא כוכב קולנוע עם רצף בריונות. לאחר שהוא מסיר את המיקרופון שלו והמטפלים שלו מתחילים לזרז אותו החוצה עם כפפות ילדים, השחקן לא יכול לעמוד בפני יריית פרידה. הוא פונה לכתב, מקפיד להסתכל ישירות למצלמה בדרך, ואומר, "אתה נראה בסדר. זה רק נכנס לפה דיאן סוייר קטנה", ואחריו מה שנשמע כמו, "ואתה סוג של שמוק." דאוני אולי לא היה "במצב רוח" להיחקר... והימים ההם, מצבי הרוח האלה, מובנים. לכולנו יש אותם. ובכל זאת במקרה הזה, זה, טוב, חבל. השחקן הסכים לראיון במסגרת עבודתו. הוא הסכים לנהל שיחה עם אדם מקצועי אחר. בהינתן התנאים, הוא אינו זכאי לתקוף את כל הזריקות. זה שהוא חושב שהוא יכול זה אולי העשייה שלנו, אובססיבית לסלבריטאים - אנחנו מכבדים את המפורסמים; האם זה מפתיע כשהם מגלים שגם הם רואים עצמם כטובים יותר מכולם? אבל זה עדיין עליו.
פגי דרקסלר: בראיון לקידום הסרט, רוברט דאוני ג'וניור יצא לאחר שנשאל שאלות אישיות.
היא אומרת שהתנהגותו הייתה גסה, משפילה את המראיין, שרק עשה את עבודתו.