(CNN)In 1944, 16-year-old Yong Soo Lee of Taegu, Korea, was lured by a friend of hers to meet with an older Japanese man. The man took the two of them, and three other teenage girls, by train, then ship, to Taiwan. There, the girls were forced into sexual slavery, serving four to five Japanese soldiers every day for a year. Lee suffered beatings and torture, was infected with a venereal disease, was fed paltry amounts of food, faced temperatures so cold that ice formed on her body, and was never allowed outside. Only the end of World War II brought her relief. Lee is just one example of the over 200,000 women from Korea, China, the Philippines, Indonesia, and other Asian nations, who were kidnapped and sexually enslaved by the Japanese Imperial Army during World War II. These so-called "comfort women" suffered unimaginable physical, emotional, and psychological trauma. When Japanese Prime Minister Shinzo Abe addresses a Joint Meeting of Congress on Wednesday, he has an opportunity to do right by these women, and issue an unequivocal and irrefutable apology -- something that carries the weight of his government. In 2007, in the very same chamber the prime minister will be issuing his address, the House of Representatives sent a profound message to the Japanese government by unanimously passing House Resolution 121, which I authored. The resolution called on the Japanese government to formally acknowledge, apologize, and accept historical responsibility in a clear and unequivocal manner for its Imperial Armed Forces' coercion of young women into sexual slavery; publicly refute any claims that the sexual enslavement and trafficking of the "comfort women" never occurred; and educate current and future generations about this horrible crime. We are still waiting for their government to comply. In 2006, during his first term, Prime Minister Abe unleashed an international firestorm of criticism when he stated that there was no evidence of Japanese coercion and complicity in setting up and running the "comfort women" system. And during his second term, Abe and his right-wing allies have continued to question history -- even trying to dilute and rewrite it. Last year, I, along with 17 of my House colleagues, wrote to the Japanese Ambassador to the United States, calling the timing and contents of the Japanese government report on the 1993 Kono statement: regrettable, unfortunate, unacceptable, and destabilizing. Last year, meanwhile, the Abe administration tried (and failed) to get the United Nations to partially retract their authoritative 1996 report, which called on Japan to apologize to the victims and pay reparations to survivors who had been forced into sex slavery. Most notably, earlier this year, the Japanese government tried unsuccessfully to change passages in U.S. history textbooks about the "comfort women." Some say that Japan has already apologized enough and it's time to move on. To those people I say, in light of these continued attempts to rewrite history, for every step forward the Japanese government takes toward peace and reconciliation, it takes two steps back. As someone who was put into an internment camp as an infant, I know firsthand that governments must not be ignorant of their pasts. In 1942, during World War II, my government put aside the constitutional rights of Japanese Americans and systematically incarcerated 120,000 of us. We were U.S. citizens, but merely because of our ancestry, the government treated us like the enemy. Decades later, we, the Japanese American community, fought for an apology from our government. In 1988, Congress passed, and President Ronald Reagan signed into law, the Civil Liberties Act, which was a formal apology to United States citizens of Japanese ancestry who were unjustly put into internment camps during World War II. Our government made a mistake, but they apologized for it, and healed many wounds as a result. Japan must now do the same. It must show the maturity of a democratic country, apologize for its mistake, and thereby gain the trust of her sister Asian nations. The German Chancellor Angela Merkel has urged Prime Minister Abe to face Japan's history. Germany knows something about this. After World War II, Germany engaged in a painful national "coming to terms with the past" that ripped open old wounds so that they could properly heal. Time is of the essence. Today, there are fewer than 100 surviving "comfort women" across the Asia-Pacific. Each year, this number declines. Ms. Lee is one of 53 remaining Korean survivors. The survivors are dying by the day. They deserve the justice and apology that has been due to them for the past 70 years. The opportunity to speak to a joint meeting of Congress is an honor that is reserved for heads of state of our closest allies. I will be in the House chamber when Prime Minister Abe delivers his address. Ms. Lee will attend as my guest. Both of us hope the Prime Minister will take the privilege of this opportunity and finally, and firmly, apologize, and commit to educating the future generation honestly and humbly. Ms. Lee and her sisters deserve no less.
Japanese Prime Minister Shinzo Abe will address Congress on Wednesday .
Mike Honda: Abe must commit to educating future generation honestly, humbly .
(CNN) בשנת 1944, יונג סו לי בת ה-16 מטאגו, קוריאה, פותה על ידי חבר שלה להיפגש עם גבר יפני מבוגר. האיש לקח את שניהם, ועוד שלוש נערות מתבגרות, ברכבת, ואז בספינה, לטייוואן. שם, הבנות נאלצו לעבדות מינית, ושרתו ארבעה עד חמישה חיילים יפנים מדי יום במשך שנה. לי סבלה מכות ועינויים, נדבקה במחלת מין, האכילה כמויות זעומות של מזון, התמודדה עם טמפרטורות קרות כל כך עד שנוצר קרח על גופה, ומעולם לא הורשה לצאת החוצה. רק סוף מלחמת העולם השנייה הביא לה הקלה. לי היא רק דוגמה אחת ללמעלה מ-200,000 נשים מקוריאה, סין, הפיליפינים, אינדונזיה ומדינות אסיה אחרות, שנחטפו ושועבדו מינית על ידי הצבא הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. מה שמכונה "נשות נחמה" אלו סבלו מטראומה פיזית, רגשית ופסיכולוגית בלתי נתפסת. כשראש ממשלת יפן, שינזו אבה, נואם ביום רביעי בפגישה משותפת של הקונגרס, יש לו הזדמנות לעשות נכון על ידי הנשים הללו, ולפרסם התנצלות חד משמעית ובלתי ניתנת להפרכה - דבר הנושא את משקל ממשלתו. בשנת 2007, באותה תא שראש הממשלה יפרסם את נאומו, שלח בית הנבחרים מסר עמוק לממשלת יפן בכך שהעביר פה אחד את החלטת בית הנבחרים 121, שכתבתי. ההחלטה קראה לממשלת יפן להכיר באופן רשמי, להתנצל ולקבל אחריות היסטורית בצורה ברורה וחד משמעית על כפיית הכוחות המזוינים האימפריאליים שלה על נשים צעירות לעבדות מינית; להפריך בפומבי כל טענה שהשעבוד המיני והסחר ב"נשות הנחמה" מעולם לא התרחשו; ולחנך את הדורות הנוכחיים והעתידים על הפשע הנורא הזה. אנחנו עדיין מחכים שהממשלה שלהם תציית. בשנת 2006, במהלך כהונתו הראשונה, שחרר ראש הממשלה אבה סערת אש בינלאומית של ביקורת כאשר הצהיר כי אין ראיות לכפייה ושותפות יפנית בהקמת מערכת "נשות נוחות" ובניהולן. ובמהלך כהונתו השנייה, אייב ובעלי בריתו הימנים המשיכו להטיל ספק בהיסטוריה - אפילו בניסיון לדלל ולשכתב אותה. בשנה שעברה, אני, יחד עם 17 מעמיתיי בבית, כתבתי לשגריר יפן בארצות הברית, וקראתי לתזמון ולתוכן של דו"ח ממשלת יפן על הצהרת קונו משנת 1993: מצער, מצער, בלתי מקובל ומערער את היציבות. בשנה שעברה, בינתיים, ממשל אבה ניסה (ולא הצליח) לגרום לאומות המאוחדות לחזור בו חלקית מהדוח הסמכותי משנת 1996, שקרא ליפן להתנצל בפני הקורבנות ולשלם פיצויים לניצולים שנאלצו לעבדות מין. בעיקר, מוקדם יותר השנה, ממשלת יפן ניסתה ללא הצלחה לשנות קטעים בספרי ההיסטוריה של ארה"ב על "נשות הנחמה". יש האומרים שיפן כבר התנצלה מספיק והגיע הזמן להמשיך הלאה. לאותם אנשים אני אומר, לאור הניסיונות המתמשכים הללו לשכתב את ההיסטוריה, על כל צעד קדימה שממשלת יפן עושה לקראת שלום ופיוס, היא לוקחת שני צעדים אחורה. כמי שהוכנס למחנה מעצר כתינוק, אני יודע ממקור ראשון שאסור לממשלות להיות בורות בעברן. בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, ממשלתי שמה בצד את הזכויות החוקתיות של היפנים האמריקאים וכלאה באופן שיטתי 120,000 מאיתנו. היינו אזרחי ארה"ב, אבל רק בגלל מוצאנו, הממשלה התייחסה אלינו כמו לאויב. עשרות שנים מאוחר יותר, אנחנו, הקהילה היפנית-אמריקאית, נלחמנו על התנצלות מהממשלה שלנו. בשנת 1988, הקונגרס עבר, והנשיא רונלד רייגן חתם על החוק, חוק חירויות האזרח, שהיה התנצלות רשמית בפני אזרחי ארצות הברית ממוצא יפני שהוכנסו שלא בצדק למחנות המעצר במהלך מלחמת העולם השנייה. הממשלה שלנו עשתה טעות, אבל הם התנצלו על כך, וריפאו פצעים רבים כתוצאה מכך. יפן חייבת כעת לעשות את אותו הדבר. עליה להראות בגרות של מדינה דמוקרטית, להתנצל על טעותה, ובכך לזכות באמונם של מדינותיה האסיאתיות. קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל קראה לראש הממשלה אבה להתמודד עם ההיסטוריה של יפן. גרמניה יודעת משהו על זה. לאחר מלחמת העולם השנייה, גרמניה עסקה ב"השלמה עם העבר" לאומית כואבת שקרעה פצעים ישנים כדי שיוכלו להחלים כראוי. הזמן הוא המהות. כיום, יש פחות מ-100 "נשות נחמה" ששרדו ברחבי אסיה-פסיפיק. בכל שנה מספר זה יורד. גב' לי היא אחת מ-53 הניצולים הקוריאנים שנותרו. הניצולים מתים מיום ליום. הם ראויים לצדק ולהתנצלות שהגיעו להם ב-70 השנים האחרונות. ההזדמנות לדבר בפני פגישה משותפת של הקונגרס היא כבוד ששמור לראשי מדינות של בעלי בריתנו הקרובים ביותר. אני אהיה בחדר הבית כשראש הממשלה אייב יישא את נאומו. גב' לי תשתתף כאורחת שלי. שנינו מקווים שראש הממשלה ינצל את ההזדמנות הזו ולבסוף, ובתקיפות, יתנצל, ויתחייב לחנך את דור העתיד ביושר ובענווה. לגב' לי ולאחיותיה מגיע לא פחות.
ראש ממשלת יפן שינזו אבה יישא דברים בקונגרס ביום רביעי.
מייק הונדה: אייב חייב להתחייב לחנך את דור העתיד בכנות ובענווה.