Ask any Peruvian where the best place to party is and you'll always get the same reply: 'Puno!' The city's colourful fiestas, combining Spanish and Inca traditions, often last for days. During the fortnight-long Candlemas celebrations, dancers parade through the streets. Men dress as multi-coloured dragons or monsters, while local women, known as cholitas, wear skirts puffed up with petticoats and small bowler hats. Reeds all about it: Hand-crafted boats on the gentle surface of Lake Titicaca . Arriving in Puno, you wonder at first where on earth the inhabitants get their energy. This city of 100,000 souls on the shores of Lake Titicaca could leave you breathless for all the wrong reasons. Situated on a vast plateau in the Andes, at an altitude north of 13,000 ft, it is higher than any Alpine ski resort, and you need to go gently the first few days you're here. Hotels stock oxygen to revive tourists from soroche - altitude sickness - an affliction that causes shortness of breath, headaches and worse. But once acclimatised, you're in for a treat. Though its architecture is underwhelming (with the exception of a splendid central square), what entrances every visitor to Puno is Lake Titicaca. One of the world's largest lakes, and its highest navigable one, it stretches 110 miles by 38 miles across Peru and Bolivia. It is vast, remote, unworldly. The high peaks of the Andes frame it in the distance, some glistening with snow. There are more familiar sights, too. At the town's busy port, you'll see a gunboat called the Yavari, which has a distinctively British look. It was built in London in 1862, then transported, piece by piece, across the Andes to Puno, where it ferried people around for 70 years until the roads made it obsolete and it was left to rot. It was saved from the scrapheap by an English woman, Meriel Larken, who restored and turned it into a B&B. Local life: The ingenious floating Uros Islands in the middle of Lake Titicaca are made from totora reeds . The accommodation onboard is suitably nautical - you sleep in bunk beds. If you're not spending the night, for a small donation you can just tour the ship. The port is the gateway to Puno's fascinating islands. A standard, full-day tour will first take you to the Uros Islands, originally built by the Uru people as a way to escape rival tribes. These man-made floating structures are hewn from mats of totora reeds, which grow abundantly in the shallows of the lake. Secured to the bottom of the lake by ropes, as the layers at the bottom rot, new ones are added to the top to keep it dry and afloat. Stepping on them feels decidedly squidgy, as if you're treading on a giant waterbed. Uru women greet you dressed in wide-brimmed hats and brightly-coloured skirts. Islanders make the most of their income from tourists, so will invite you into their cosy, pointy-roofed huts, which smell of hay. The only hint of the 21st century? A television in the corner. After the Uros, the next port of call is an island in the conventional sense. Taquile, with its craggy, terraced hillsides dotted with sheep, is reminiscent of the Aegean Islands. It's around the same size as Sark in the Channel Islands and home to 1,700 people. A glimpse of traditional Peru: You can meet Uru islanders, and go inside their homes, on the lake . Like Sark, cars are banned here, but the island's elders also forbid beasts of burden, such as donkeys and horses, which leaves the locals to lug everything around on their backs. The other thing you'll notice is that the men all wear distinctive woollen hats, reminiscent of Victorian nightcaps. These denote their marital status - the tip of a bachelor's hat is white to signify it is unfinished. Knitting here is the preserve of men, who pass the tradition down from father to son. On marrying, a man may wear a totally red hat, to show that he, like his hat, is now complete. Early evening in Puno and the streets are abuzz. Head to the pedestrianised Calle Lima and a restaurant called La Casona. Here, you'll eat some of the city's best ceviche, the national dish of raw fish 'cooked' by being marinated in lime juice, a trend that has caught on in the UK. Being so close to the bountiful Lake Titicaca, Puno has some of Peru's best ceviche restaurants. Another excuse, as if you needed one, to visit this wonderful place. KLM (www.klm.com) flies to Lima, Peru, from £541 including taxes. Journey Latin America (020 8600 1881, www.journeylatinamerica.co.uk) has a 12-day Value Peru: Sacred Valley Of The Incas to Lake Titicaca itinerary, visiting Lima, Cusco, the Sacred Valley, Machu Picchu, Puno and Lake Titicaca. The trip costs from £2,290 per person based on two people sharing, all flights, transfers, B&B accommodation, most meals and excursions and a visit to the Lake Titicaca islands.
Puno is not the most famous place in Peru - but it is one of the most fun .
It sits on the west bank of the famous (and spectacular) Lake Titicaca .
Visitors can sail on the lake to visit the fabled artificial Uros Islands .
שאל כל פרואני היכן המקום הטוב ביותר למסיבה ותמיד תקבל את אותה תשובה: 'פונו!' החגיגות הססגוניות של העיר, המשלבות מסורות ספרדיות ואינקה, נמשכות לרוב ימים. במהלך חגיגות חג הנרות ארוכות שבועיים, רקדנים צועדים ברחובות. גברים מתלבשים כמו דרקונים או מפלצות מרובי צבעים, בעוד שנשים מקומיות, הידועות ככוליטה, לובשות חצאיות נפוחות עם תחתוניות וכובעי באולר קטנים. קנים על זה: סירות בעבודת יד על פני השטח העדינים של אגם טיטיקקה. כשמגיעים לפונו, אתה תוהה בהתחלה מאיפה לעזאזל התושבים מקבלים את האנרגיה שלהם. העיר הזו של 100,000 נשמות על גדות אגם טיטיקקה עלולה להשאיר אתכם חסרי נשימה מכל הסיבות הלא נכונות. ממוקם על רמה עצומה בהרי האנדים, בגובה צפונית ל-13,000 רגל, הוא גבוה יותר מכל אתר סקי אלפיני, ואתה צריך ללכת בעדינות בימים הראשונים שאתה כאן. בתי מלון מלאים חמצן כדי להחיות את התיירים מסורוש - מחלת גבהים - מחלה שגורמת לקוצר נשימה, כאבי ראש וחמור יותר. אבל לאחר התאקלמות, צפוי לך פינוק. אף על פי שהארכיטקטורה שלו לא מהממת (למעט כיכר מרכזית נהדרת), מה שמכניס כל מבקר לפונו הוא אגם טיטיקקה. אחד האגמים הגדולים בעולם, והגבוה ביותר שניתן לשייט בו, הוא משתרע על פני 110 מייל על 38 מייל על פני פרו ובוליביה. הוא עצום, מרוחק, חסר עולמות. הפסגות הגבוהות של הרי האנדים ממסגרות אותו מרחוק, חלקן נוצצות משלג. יש גם מראות מוכרים יותר. בנמל העמוס של העיירה תראו סירת תותחים בשם Yavari, בעלת מראה בריטי מובהק. הוא נבנה בלונדון בשנת 1862, ואז הועבר, חלק אחר חלק, על פני הרי האנדים לפונו, שם הוא העביר אנשים מסביב במשך 70 שנה עד שהכבישים הפכו אותו למיושן והוא הושאר להירקב. הצילה אותו מאריסת האנגלים, מריאל לרקן, ששיקמה והפכה אותו לצימר. חיים מקומיים: איי Uros הצפים הגאונים באמצע אגם טיטיקקה עשויים מקנים טוטורה. הלינה על הסיפון היא ימית מתאימה - אתה ישן במיטות קומותיים. אם אתה לא מבלה את הלילה, תמורת תרומה קטנה אתה יכול פשוט לסייר בספינה. הנמל הוא שער הכניסה לאיים המרתקים של פונו. סיור סטנדרטי של יום שלם ייקח אתכם תחילה לאיי Uros, שנבנו במקור על ידי אנשי אורו כדרך להימלט משבטים יריבים. המבנים הצפים מעשה ידי אדם חצובים מחצלות של קני טוטורה, הגדלים בשפע ברדודים של האגם. מאובטח לתחתית האגם בחבלים, כשהשכבות בתחתית נרקבות, מתווספות לחלק העליון שכבות חדשות כדי לשמור על יבש וצוף. לדרוך עליהם יש תחושה מרושלת בהחלט, כאילו אתה צועד על מיטת מים ענקית. נשים אורו מברכות אותך לבושה בכובעים רחבי שוליים ובחצאיות בצבעים עזים. תושבי האי מרוויחים את המיטב מההכנסה שלהם מתיירים, אז יזמינו אתכם לבקתות הנעימות, המחודדות, עם ריח של חציר. הרמז היחיד למאה ה-21? טלוויזיה בפינה. אחרי ה-Uros, נמל הקריאה הבא הוא אי במובן המקובל. טאקיל, עם גבעות סלעיות ומדורגות זרועות כבשים, מזכירה את האיים האגאי. הוא בערך באותו גודל של סרק באיי התעלה ובו מתגוררים 1,700 איש. הצצה לפרו המסורתית: אתה יכול לפגוש באי אורו, ולהיכנס לבתיהם, על האגם. כמו סארק, מכוניות אסורות כאן, אבל גם זקני האי אוסרים על חיות משא, כמו חמורים וסוסים, מה שמשאיר את המקומיים לסחוב הכל על הגב. הדבר הנוסף שתבחין הוא שהגברים כולם חובשים כובעי צמר ייחודיים, המזכירים כובעי לילה ויקטוריאניים. אלה מציינים את מצבם המשפחתי - קצהו של כובע רווקות לבן כדי לציין שהוא לא גמור. הסריגה כאן היא נחלת הגברים, המעבירים את המסורת מאב לבן. בעת הנישואין, גבר עשוי לחבוש כובע אדום לחלוטין, כדי להראות שהוא, כמו הכובע שלו, שלם כעת. ערב מוקדם בפונו והרחובות סוערים. לכו למדרחוב Calle Lima ולמסעדה בשם La Casona. כאן תאכלו כמה מהסביצ'ה הטובים ביותר בעיר, המאכל הלאומי של דג נא ש'מבושל' במרינדה במיץ ליים, טרנד שתפס בבריטניה. בהיותו קרוב כל כך לאגם טיטיקקה השופע, יש בפונו כמה ממסעדות הסביצ'ה הטובות ביותר בפרו. עוד תירוץ, כאילו היית צריך אחד, כדי לבקר במקום הנפלא הזה. KLM (www.klm.com) טסה ללימה, פרו, מ-541 פאונד כולל מיסים. למסע אמריקה הלטינית (020 8600 1881, www.journeylatinamerica.co.uk) יש מסלול 12 ימים פרו: העמק הקדוש של האינקה לאגם טיטיקקה, ביקור בלימה, קוסקו, העמק הקדוש, מאצ'ו פיצ'ו, פונו ואגם טיטיקקה . הטיול עולה החל מ-2,290 פאונד לאדם על בסיס שני אנשים חולקים, כל הטיסות, ההעברות, לינה בצימרים, רוב הארוחות והטיולים וביקור באיי אגם טיטיקקה.
פונו הוא לא המקום המפורסם ביותר בפרו - אבל הוא אחד מהמקומות המהנים ביותר.
הוא יושב על הגדה המערבית של אגם טיטיקקה המפורסם (והמרהיב).
מבקרים יכולים לשוט באגם כדי לבקר באיי Uros המלאכותיים האגדיים.