A wartime scientist has revisited the secret underground factory where she helped build aircraft engines 70 years since the end of the Second World War. Mary Cartwright was 20 when she was called up to work in the laboratory at Drakelow Shadow Factory in Kidderminster, Worcestershire, in 1943. She spent two years testing metal for Bristol aircraft engines in the site's underground laboratory, working as the only woman in her department. Now,  70 years after leaving her position, the 91-year-old great-grandmother has revisited the now defunct factory. Mary Cartwright revisited Drakelow Underground Factory in Kidderminster, Worcestershire, where more than 700 people worked during the war (right)  to produce aircraft engines. Now 91, the great grandmother tested metal for aircraft engines . Revisiting the site with her son, David, Mrs Cartwright said it was 'strange' to see it so quiet. She worked as the only woman in its laboratory between 1943 and 1945 . Built in 1943, the factory became known as Drakelow Tunnels for its vast network of underground paths spread over three-and-a-half miles. It was one of 26 'shadow' sites set-up to mass produce engines and parts for military aircraft and tanks that were built underground or into hillside so that production could continue if bombed. Designed by Rover at the behest of the Air Ministry, Drakelow employed 700 people when Mrs Cartwright began working there. Arriving every day at 8.30am, she used scientific formulas to analyse the ratio of metals in shavings given to her by 'the men'. Spanning more than three miles, the site became known as the Drakelow Tunnels for its vast network of secret passageways . The entrance to one of the tunnels which are built into hillside beneath Kingsford Country Park, Kidderminster . Another of the tunnels' entrances in Kingsford Country Park. While built at road level it is 300ft from the top of the hill . Set up by Rover under the instruction of the Air Ministry, Drakelow was one of 26 'underground' factories established to allow production lines to continue if the country came under fire . With more than 700 people working at the site at a time it was one of the largest underground factories during the war . Mrs Cartwright was sent to work there in 1943 after being called up at the age of 20. She had wanted to join the Civil Service beforehand . A stretch of offices in the underground factory. Their windows were high up so that staff would not be distracted by co-workers walking by . The kitchen where staff would have eaten during one of the long, underground shifts. Mrs Cartwright had no previous experience when she was called up, but said she 'just got on with the job' Mrs Cartwright said while the tunnels were built to protect production lines from bombing, by the time she began working at Drakelow the worst of the raids had already hit the country. Right, a newspaper cutting from 1941 detailing the deaths of three men killed when one of the tunnels collapsed during 'excavating operations' 'I'd had no experience at the time, someone, I think my sister-in-law, just gave me a book which told me how to do it and I just got on with it,' Mrs Cartwright told MailOnline. 'The metal could come in and it would be one of the men who would drill it into shavings. I'd dissolve it in acid and then put something on it that would allow me to analyse it so I could find how much nickle, chrome etc was in each part.' The only woman in the laboratory, Mrs Cartwright had wanted to serve in the army before being called up. 'In a way it was luck of the draw an din a way it wasn't. I wanted to go into the forces but parents in those days told you what to do and mine said: "no, you'll go into industry."' Earning £3 a week, she was also tasked with taking photographs of the metal for developing in a dark room next door. While the factory's design was so carried out to avoid raids, the worst of the bombing across Britain had already occurred by the time Mrs Cartwright took up work, she said. 'They started building the tunnels in 1941, quite late in the war. Around that time we were being badly bombed but never when I was there.' The site was restored in the 1980s by the Ministry of Defence which installed two KW generators . Tunnel 4, one of the main passageways used during the Second World War to shuttle workers to their stations . After the war ended, Mrs Cartwright trained as a teacher and spent years teaching P.E. in Worcester. She met her late husband, Cecil Cartwright, after the war had ended and the pair married in 1953. Revisiting the Drakelow Tunnels with one of her sons, John, the great-grandmother said it was 'strange' to see it so quiet. In 1936, the Air Ministry approached the car manufacturer Rover, asking them to help with wartime production. By 1939, all motoring production had ceased and the company had begun working solely on aircraft parts and engines. But when its Coventry factory was blitzed, bosses cited the need for a more secure setting to allow production to continue. Shadow Factories were then created. Built underground, safe from the shelling of Hitler's army, workers were free to work on engines for military aircraft and tanks. A canteen that was reused  during the Cold War when Drakelow Factory became a Government bunker . The Drakelow site was one of the largest, spanning more than three miles. Built into Kingsford Country Park, the factory is 300ft from the top of the hill but is in fact at road level. It was used to produce aircraft engines specifically for four models of Bristol aircraft; the Pegasus, Hercules, Centaur and Mercury. When demand wavered at the end of the war some staff were kept on to continue working on tanks. Production of the Meteor Tank Engine continued until 1952 when parts became surplus to requirements. All production stopped indefinitely thee years later when the site was handed over to the Ministry of Works. In 1961 the Government converted half of the tunnels to become a nuclear-safe bunker known as Regional Seat of Government. By the 1980s it had been modernised again with new blast doors fitted to meet updated requirements. It was decommissioned and sold to a private company in the early 1990s and remains in their ownership. 'All my memories are of a bustling hive of activity. I did enjoy my time there, it was certainly an experience. I just got on with it.' The Drakelow Tunnels or Shadow Factory was one of 26 of the same kind across the UK, built into the ground or landscape. During the war it was used to produce engine parts for four Bristol aircraft - Hercules, Pegasus, Centaur and Mercury. For a short while afterward the war production continued but to create parts for army tanks. The site is owned by a private Swiss company, though historians are eager to turn it into a permanent museum.
Mary Cartwright worked at Drakelow Underground Factory from 1943-1945 .
Aged 20, she analysed metal in its laboratory for Bristol Hercules engines .
Now 91, the great grandmother has revisited the site in Kidderminster .
It was one of 26 underground factories used to produce military parts .
מדענית מימי מלחמה ביקרה מחדש במפעל התת-קרקעי הסודי שבו סייעה לבנות מנועי מטוסים 70 שנה מאז סוף מלחמת העולם השנייה. מרי קרטרייט הייתה בת 20 כשזומנה לעבוד במעבדה ב-Drakelow Shadow Factory בקידרמינסטר, ווסטרשייר, בשנת 1943. היא בילתה שנתיים בבדיקת מתכת למנועי מטוסי בריסטול במעבדה התת-קרקעית של האתר, ועבדה כאישה היחידה במחלקה שלה. . כעת, 70 שנה לאחר שעזבה את תפקידה, הסבתא רבא בת ה-91 ביקרה מחדש במפעל שהוצא כעת. מרי קרטרייט ביקרה מחדש במפעל המחתרתי של Drakelow בקידרמינסטר, ווסטרשייר, שם עבדו יותר מ-700 אנשים במהלך המלחמה (מימין) כדי לייצר מנועי מטוסים. כיום בת 91, הסבתא הגדולה בדקה מתכת למנועי מטוסים. בביקורה מחדש באתר עם בנה, דיוויד, גברת קרטרייט אמרה שזה 'מוזר' לראות את זה כל כך שקט. היא עבדה כאישה היחידה במעבדה שלה בין 1943 ל-1945. נבנה בשנת 1943, המפעל נודע בתור מנהרות Drakelow בשל הרשת העצומה שלו של שבילים תת קרקעיים הפרוסים על פני שלושה קילומטרים וחצי. זה היה אחד מ-26 אתרי 'צל' שהוקמו לייצור המוני של מנועים וחלקים למטוסים צבאיים וטנקים שנבנו מתחת לאדמה או לתוך צלע הגבעה, כך שהייצור יוכל להמשיך אם יופצץ. תוכנן על ידי רובר בהוראת משרד האוויר, דרייקלו העסיק 700 עובדים כאשר גברת קרטרייט החלה לעבוד שם. כשהיא הגיעה כל יום ב-8:30 בבוקר, היא השתמשה בנוסחאות מדעיות כדי לנתח את יחס המתכות בשבבים שניתנו לה על ידי 'הגברים'. האתר, המשתרע על פני יותר משלושה קילומטרים, נודע בתור מנהרות דרייקלו בשל הרשת העצומה של מעברים סודיים. הכניסה לאחת המנהרות הבנויות בצלע גבעה מתחת לפארק קאנטרי קינגספורד, קידרמינסטר. עוד אחת מהכניסות למנהרות בקינגספורד קאנטרי פארק. בעודו בנוי במפלס הכביש, הוא נמצא במרחק של 300 רגל מראש הגבעה. Drakelow, שהוקם על ידי רובר בהוראת משרד האוויר, היה אחד מ-26 מפעלי 'מחתרת' שהוקמו כדי לאפשר לקווי ייצור להמשיך אם המדינה תיפול באש. עם יותר מ-700 אנשים שעבדו באתר בו זמנית, זה היה אחד מהמפעלים התת-קרקעיים הגדולים ביותר במהלך המלחמה. גברת קרטרייט נשלחה לעבוד שם בשנת 1943 לאחר שזומנה בגיל 20. היא רצתה להצטרף לשירות המדינה לפני כן. קטע של משרדים במפעל התת-קרקעי. החלונות שלהם היו גבוהים כך שהצוות לא יוסיח על ידי עמיתים לעבודה שהולכים ליד. המטבח שבו הצוות היה אוכל במהלך אחת המשמרות הארוכות והמחתרות. לגברת קארטרייט לא הייתה ניסיון קודם כשהוזמנה, אבל אמרה שהיא 'רק המשיכה בעבודה' אמרה גברת קרטרייט בזמן שהמנהרות נבנו כדי להגן על קווי הייצור מהפצצות, עד שהחלה לעבוד בדריקלאו, הגרוע ביותר מבין המנהרות פשיטות כבר פגעו במדינה. נכון, גזירת עיתון מ-1941 המפרטת את מותם של שלושה גברים שנהרגו כשאחת המנהרות קרסה במהלך 'פעולות חפירה'. ספר שאמר לי איך לעשות את זה ופשוט המשכתי עם זה", אמרה גברת קרטרייט ל-MailOnline. ״המתכת יכולה להיכנס וזה יהיה אחד מהגברים שיקדחו אותה לשבבים. הייתי ממיס אותו בחומצה ואז שמה עליו משהו שיאפשר לי לנתח אותו כדי שאוכל למצוא כמה ניקל, כרום וכו' יש בכל חלק״. האישה היחידה במעבדה, גברת קרטרייט רצתה לשרת בצבא לפני שנקראה. ״במובן מסוים, זה היה מזל של ההגרלה וקול או משהו שלא היה. רציתי להיכנס לכוחות אבל הורים באותם ימים אמרו לך מה לעשות ושלי אמרו: "לא, אתה תלך לתעשייה."' כשהיא הרוויחה 3 פאונד לשבוע, היא גם הוטלה לצלם את המתכת עבור מתפתח בחדר חשוך ליד. בעוד התכנון של המפעל בוצע כך כדי למנוע פשיטות, הגרוע ביותר בהפצצות ברחבי בריטניה כבר התרחש בזמן שגברת קרטרייט החלה לעבוד, לדבריה. ״הם התחילו לבנות את המנהרות ב-1941, די מאוחר במלחמה. בערך באותה תקופה הפציצו אותנו קשות אבל אף פעם לא כשהייתי שם״. האתר שוקם בשנות ה-80 על ידי משרד הביטחון שהתקין שני גנרטורים של KW. מנהרה 4, אחד המעברים העיקריים ששימשו במהלך מלחמת העולם השנייה להסעת עובדים לתחנות שלהם. לאחר סיום המלחמה, גברת קרטרייט הוכשרה כמורה ובילתה שנים בהוראת P.E. בווסטר. היא הכירה את בעלה המנוח, ססיל קרטרייט, לאחר שהמלחמה הסתיימה והזוג התחתן ב-1953. כשהיא ביקרה מחדש במנהרות דרייקלו עם אחד מבניה, ג'ון, אמרה הסבתא רבא שזה 'מוזר' לראות את זה כל כך שקט. בשנת 1936 פנה משרד האוויר ליצרן הרכב רובר, וביקש מהם לעזור לייצור בזמן מלחמה. עד 1939, כל הייצור המוטורי הופסק והחברה החלה לעבוד אך ורק על חלקי מטוסים ומנועים. אבל כשהמפעל שלה בקובנטרי התפוצץ, הבוסים ציינו את הצורך בסביבה בטוחה יותר כדי לאפשר את המשך הייצור. לאחר מכן נוצרו מפעלי צללים. נבנה מתחת לאדמה, בטוח מהפגזות צבאו של היטלר, העובדים היו חופשיים לעבוד על מנועים של מטוסים וטנקים צבאיים. מזנון שהיה בשימוש חוזר במהלך המלחמה הקרה כאשר מפעל דרייקלו הפך לבונקר ממשלתי. אתר דרייקלו היה אחד הגדולים, ומשתרע על פני יותר משלושה מיילים. המפעל, שנבנה בתוך Kingsford Country Park, נמצא במרחק של 300 רגל מראש הגבעה, אך הוא למעשה בגובה הכביש. הוא שימש לייצור מנועי מטוסים במיוחד עבור ארבעה דגמים של מטוסי בריסטול; הפגסוס, הרקולס, קנטאור ומרקורי. כאשר הביקוש התערער בסוף המלחמה, חלק מהצוות הוחזק על מנת להמשיך לעבוד על טנקים. הייצור של מנוע טנק מטאור נמשך עד 1952 כאשר חלקים הפכו לעודפים לדרישות. כל הייצור הופסק ללא הגבלת זמן אותך שנים לאחר מכן כאשר האתר נמסר למשרד העבודה. בשנת 1961 הסבה הממשלה מחצית מהמנהרות כדי להפוך לבונקר בטוח גרעיני הידוע כמושב הממשל האזורי. בשנות ה-80 הוא עבר מודרניזציה מחדש עם דלתות פיצוץ חדשות שהותאמו כדי לעמוד בדרישות המעודכנות. הוא הוצא משימוש ונמכר לחברה פרטית בתחילת שנות ה-90 ונשאר בבעלותם. ״כל הזכרונות שלי הם של כוורת שוקקת של פעילות. נהניתי מהזמן שלי שם, זו בהחלט הייתה חוויה. פשוט הסתדרתי עם זה״. מנהרות Drakelow או Shadow Factory היה אחד מ-26 מאותו סוג ברחבי בריטניה, מובנים באדמה או בנוף. במהלך המלחמה הוא שימש לייצור חלקי מנוע לארבעה מטוסי בריסטול - הרקולס, פגסוס, קנטאור ומרקורי. זמן קצר לאחר מכן נמשך הייצור המלחמתי אך כדי ליצור חלקים לטנקים של הצבא. האתר נמצא בבעלות חברה שוויצרית פרטית, אם כי היסטוריונים להוטים להפוך אותו למוזיאון קבוע.
מרי קרטרייט עבדה במפעל המחתרת של דרייקלו בין השנים 1943-1945.
בגיל 20 היא ניתחה מתכת במעבדה שלה עבור מנועי בריסטול הרקולס.
כיום, בת 91, הסבתא הגדולה ביקרה שוב באתר בקידמינסטר.
זה היה אחד מ-26 מפעלים תת-קרקעיים ששימשו לייצור חלקים צבאיים.