(CNN)"Sell all that you own and distribute the money to the poor, and you will have treasure in heaven; then come, follow me," Jesus tells the rich man in one of his best-known parables. It was a mantra he invoked repeatedly: the poor were blessed, and it was easier for a camel to pass through the eye of a needle than it was for the well-to-do to enter paradise.  Meanwhile, Jesus told his Twelve Apostles to leave their day jobs and follow him on an itinerant mission with few prospects of success and no visible means of support. So how did this wandering band of  first-century evangelists support themselves? Clearly, money was a concern, and not just as an impediment to salvation. In the New Testament, money gets 37 mentions, while "gold" gets 38 citations, "silver" merits 20, and "copper" four. "Coin" comes up eight times, and "purse" and "denarii" -- the Roman currency -- get half a dozen mentions each for a total of 119 currency referrals. Perhaps the most relevant reference is also one of the most charged passages in the New Testament: . As the Gospel of John tells it, six days before Passover, Jesus was in Bethany at the house of his friend Lazarus, whom he had raised from the dead. A woman named Mary takes a jar of costly perfumed oil and anoints the feet of the reclining Jesus. She dries his feet with her hair, an irresistible image for artists and dramatists. Judas Iscariot objected to the act. "Why was this perfume not sold for three hundred denarii and the money given to the poor?" Judas asks. Though 300 denarii was the annual wage of a laborer, Jesus told Judas to leave her alone, and foreshadowing his fate, said the anointing would be useful for his burial, and besides, "you always have the poor with you" -- but Jesus would not always be there. What that passage makes clear is that the Jesus community had a common purse because they needed money to survive. So how much? "I imagine the ministry functioned at a subsistence level," Rabbi Joshua Garroway, a professor of Early Christianity and the Second Commonwealth at Hebrew Union College in Los Angeles. Jesus and his disciples walked, wore what they had, slept outside or in stayed in friends' homes. They ate what they caught or what others shared. "I venture to guess that begging and hospitality will have sufficed to meet the basic needs of Jesus and the companions with whom he traveled," Garroway said. Garroway said that it was possible, even likely, that Jesus and his followers received donations from supporters, and possibly substantial ones from some of the rich people who were drawn to his ministry despite -- or perhaps because of -- his preaching on the perils of wealth. The Gospel of Luke gives us a glimpse of how Jesus' ministry functioned on a practical level: . "Soon afterwards he went on through cities and villages, proclaiming and bringing the good news of the kingdom of God. The twelve were with him, as well as some women who had been cured of evil spirits and infirmities: Mary, called Magdalene, from whom seven demons had gone out,  and Joanna, the wife of Herod's steward Chuza, and Susanna, and many others, who provided for them  out of their resources." So, according to Luke, women whom Jesus had healed in turn provided for him out of their "resources," with Mary Magdalene and Joanna capturing our attention -- one by virtue of her husband, and the other, by her stature in the story of Jesus. Joanna was an upper-class woman married to a man who was intelligent and capable enough to manage the complicated household of Herod Antipas, the son of Herod the Great, the violent and ambitious head of Judea. As part of this volatile but powerful household, Joanna would be uniquely positioned to help Jesus with her resources, being both wealthy and having palace connections. She attends to him during his life, and, the Gospels tell us, after his death, as one of the trio of women who go to his tomb and find it empty. With her on that morning is Mary Magdalene, also identified as -- among other things -- a financial supporter of Jesus. Mary likely came from the prosperous town of Magdala, on the Sea of Galilee. As home to a thriving fishing industry, as well as dye and textile works, Mary could well have come from an affluent family -- or have been a successful business woman herself. Mary Magdalene was free to travel the country with Jesus and his disciples, so was unlikely to have a husband and children waiting for her at home, and in "Finding Jesus" we examine the Gnostic gospel of Mary Magdalene and explore the argument that Jesus was, in fact, her husband. She may have simply been an independent woman with her own resources who found a compelling message, and messenger. Not only was Mary Magdalene one of Jesus' most devoted followers, who stuck with him all the way from Galilee to Jerusalem, from the ministry to the cross and the tomb, but also she provided for him from her own means, said Mark Goodacre, a professor of New Testament and Christian Origins at Duke University. When the Gospels speak of her "ministering" to Jesus, they are explaining that she was one of the key figures in Jesus' everyday mission, Goodacre continues. Along with other women like Joanna and Susanna, she was one of those who made his mission viable. Along with these women, men like Joseph of Arimathea and Nicodemus, both men of stature and wealth, may have chipped in to help fund Jesus' ministry. The Gospels reveal that both these men were rich, and supported Jesus -- indeed, it was Joseph who removed Jesus from the cross on Good Friday, anointing his body with the help of Nicodemus, and placing him in the tomb that Joseph had reserved for himself. After the resurrection on that first Easter Sunday, the movement Jesus started grew exponentially, and the church's relationship to money grew more complicated as the needs became greater. Michael McKinley is co-author, with David Gibson, of "Finding Jesus: Faith. Fact. Forgery.: Six Holy Objects That Tell the Remarkable Story of the Gospels."
Some of Jesus' most important financial backers were women, historians say.
Joseph of Arimathea and Nicodemus, both men of stature and wealth, chipped in to help fund Jesus' ministry.
(CNN) "מכור את כל מה שבבעלותך וחלק את הכסף לעניים, ויהיה לך אוצר בגן עדן; אז בוא, עקב אחרי", אומר ישוע לעשיר באחד המשלים הידועים ביותר שלו. זו הייתה מנטרה שהוא קרא שוב ושוב: העניים התברכו, ולגמל היה קל יותר לעבור דרך עין המחט מאשר לבעלי אמצעים להיכנס לגן העדן. בינתיים, ישוע אמר לשנים עשר השליחים שלו לעזוב את עבודתם היומיומית וללכת אחריו במשימה נודדת עם מעט סיכויים להצלחה וללא אמצעי תמיכה גלויים. אז איך החבורה הנודדת הזו של אוונגליסטים מהמאה הראשונה פרנסה את עצמה? ברור שכסף היה דאגה, ולא רק כמכשול לישועה. בברית החדשה, כסף מקבל 37 אזכורים, בעוד ש"זהב" מקבל 38 ציטוטים, "כסף" זוכה ל-20, ו"נחושת" לארבעה. "מטבע" עולה שמונה פעמים, ו"ארנק" ו"דנרי" - המטבע הרומי - מקבלים חצי תריסר אזכורים כל אחד עבור סך של 119 הפניות למטבעות. אולי ההתייחסות הרלוונטית ביותר היא גם אחת הקטעים הטעונים ביותר בברית החדשה:. כפי שמספרת הבשורה על פי יוחנן, שישה ימים לפני פסח, ישוע היה בביתאניה בביתו של חברו לזרוס, אותו הקים מן המתים. אישה בשם מרים לוקחת צנצנת של שמן מבושם יקר ומשחה את רגליו של ישו השוכב. היא מייבשת את רגליו בשיערה, דימוי שאי אפשר לעמוד בפניו עבור אמנים ודרמטאים. יהודה איש קריות התנגד למעשה. "מדוע הבושם הזה לא נמכר בשלוש מאות דינרים והכסף נתן לעניים?" שואל יהודה. אף על פי ש-300 דינרים היו השכר השנתי של פועל, ישוע אמר ליהודה לעזוב אותה לנפשה, ומסר את גורלו, אמר שהמשחה תועיל לקבורתו, וחוץ מזה, "תמיד יש לך עניים איתך" - אבל ישוע לא תמיד יהיה שם. מה שהקטע הזה מבהיר הוא שלקהילת ישו היה ארנק משותף כי הם היו צריכים כסף כדי לשרוד. אז כמה? "אני מתאר לעצמי שהמשרד פעל ברמת קיום", הרב ג'ושוע גארווי, פרופסור לנצרות מוקדמת ולחבר העמים השני בהיברו יוניון קולג' בלוס אנג'לס. ישוע ותלמידיו הלכו, לבשו מה שיש להם, ישנו בחוץ או נשארו בבתים של חברים. הם אכלו מה שתפסו או מה שחלקו אחרים. "אני מעז לנחש שהתחננות והכנסת האורחים יספיקו כדי לענות על הצרכים הבסיסיים של ישו ושל חבריו שאיתם נסע", אמר גארוווי. גארווי אמר שזה אפשרי, אפילו סביר, שישוע וחסידיו קיבלו תרומות מתומכים, ואולי תרומות משמעותיות מכמה מהאנשים העשירים שנמשכו לשירותו למרות - או אולי בגלל - הטפתו על הסכנות. של עושר. הבשורה של לוקס נותנת לנו הצצה לאופן שבו שירותו של ישוע תפקד ברמה המעשית: . "זמן קצר אחר כך הוא המשיך בערים ובכפרים, מבשר ומביא את הבשורה על מלכות האלוהים. שתים עשרה היו עמו, וכן כמה נשים שנרפאו מרוחות רעות וחולשות: מרים, הנקראת מגדלנה, מ" אשר יצאו שבעה שדים, וג'ואנה, אשת דייל הורדוס חוזה, וסוזנה ורבים אחרים, אשר פרנסו אותם ממשאביהם." לכן, לפי לוק, נשים שישוע ריפא בתורן סיפקו לו מתוך "משאביהן", כאשר מרים מגדלנה וג'ואנה משכו את תשומת ליבנו - האחת בזכות בעלה, והשנייה, בזכות קומתה בסיפור של ישו. ג'ואנה הייתה אישה מהמעמד העליון, הנשואה לאדם שהיה אינטליגנטי ומסוגל דיו לנהל את משק ביתו המורכב של הורדוס אנטיפס, בנו של הורדוס הגדול, ראש יהודה האלים והשאפתני. כחלק ממשק בית הפכפך אך רב עוצמה זה, ג'ואנה תהיה ממוקמת באופן ייחודי לעזור לישו במשאביה, בהיותה עשירה ובעלת קשרים לארמון. היא מטפלת בו במהלך חייו, ומספרים לנו הבשורות, לאחר מותו, כאחת משלישיית הנשים שהולכות לקברו ומוצאות אותו ריק. איתה באותו בוקר נמצאת מרים מגדלנה, שזוהתה גם כתומכת כלכלית - בין היתר - של ישו. מרי הגיעה ככל הנראה מהעיירה המשגשגת מגדלה, שעל הכנרת. כבית לתעשיית דיג משגשגת, כמו גם עבודות צבע וטקסטיל, מרי יכלה בהחלט להגיע ממשפחה אמידה - או שהייתה אשת עסקים מצליחה בעצמה. מרים מגדלנה הייתה חופשית לטייל בארץ עם ישו ותלמידיו, ולכן לא היה סביר שישו בעל וילדים יחכו לה בבית, וב"למצוא את ישו" אנו בוחנים את הבשורה הגנוסטית של מרים מגדלנה וחוקרים את הטיעון שישוע היה למעשה, בעלה. ייתכן שהיא פשוט הייתה אישה עצמאית עם משאבים משלה שמצאה מסר משכנע ושליח. לא רק שמרים מגדלנה הייתה אחת מחסידיו המסורים ביותר של ישוע, שדבקה בו כל הדרך מהגליל לירושלים, מהשירות ועד הצלב והקבר, אלא שהיא גם סיפקה אותו מאמצעיה, אמר מארק גודקר. פרופסור לברית החדשה ולמקורות נוצריים באוניברסיטת דיוק. כשהאוונגליונים מדברים על ה"שרת" שלה לישוע, הם מסבירים שהיא הייתה אחת מדמויות המפתח בשליחות היומיומית של ישוע, ממשיכה גודקר. יחד עם נשים אחרות כמו ג'ואנה וסוזנה, היא הייתה אחת מאלה שהפכו את משימתו לבת-קיימא. יחד עם הנשים הללו, ייתכן שגברים כמו יוסף מאריתאה וניקודמוס, שניהם גברים בעלי שיעור קומה ועושר, הצטרפו כדי לסייע במימון שירותו של ישוע. הבשורות חושפות ששני האנשים הללו היו עשירים ותמכו בישוע - ואכן, יוסף הוא שהוציא את ישו מהצלב ביום שישי הטוב, משח את גופתו בעזרת נקדימון והניח אותו בקבר שיוסף שמור לו. עַצמוֹ. לאחר תחיית המתים באותו יום ראשון של חג הפסחא, התנועה שהחל ישו גדלה באופן אקספוננציאלי, והיחס של הכנסייה לכסף הלך והסתבך ככל שהצרכים גדלו. מייקל מקינלי הוא מחבר שותף, עם דיוויד גיבסון, של "למצוא את ישו: אמונה. עובדה. זיוף.: שישה חפצים קדושים שמספרים את הסיפור המדהים של הבשורות".
כמה מהתומכים הפיננסיים החשובים ביותר של ישוע היו נשים, אומרים היסטוריונים.
יוסף מאריתאה וניקודמוס, שניהם אנשים בעלי שיעור קומה ועושר, הצטרפו כדי לסייע במימון שירותו של ישוע.