Famous Italian designers like Fendi, Gucci and Prada may be toted by celebrities such as Rihanna, Kate Moss and Katy Perry, but few are probably aware of the history behind the brands they wear. A new book has now archived the changing face of Italian fashion, from the post-war years to the 21st century. Italian Glamour: The Essence of Italian Fashion, From the Postwar Years to the Present Day, captures the evolution of Mediterranean style through 300 iconic dresses and archived images. Model Joan Olsen (left) shows off bold linear prints in an outfit by haute couture designer/artist Livio de Simone in 1954. Co-author Enrico says that Italian glamour is not 'sophisticated or artificial' The book was compiled by Enrico Quinto and Paolo Tinarelli - the two men who  were the first to introduce the concept of vintage style in Italy . The volume has been compiled by Enrico Quinto, 51, and Paolo Tinarelli, 49. The two men established the first flea market in Rome and were the first to introduce the concept of vintage in Italy. Enrico revealed that they wanted to honour the Italian designers who have helped to make the country a fashion powerhouse. He said: 'The pioneers that have really put Italy on the map of international fashion have been Emilio Pucci in the Fifties, Missoni and Krizia in the Sixties, Giorgio Armani and Gianni Versace in the Seventies and Eighties, and Dolce & Gabbana, Prada and Gucci in the Nineties.' Fifties cover girl Ivy Nicholson wears Emilio Pucci in Capri, 1953. The book talks about how the start of many Italian fashion powerhouses started out with a real focus on craftsmanship . The book focuses on the humble beginnings of some of the world's biggest Italian brands and how they rose to cultural significance. It  looks at how designers such as Miuccia Prada, Giorgio Armani and Adele Casagrande, founder of Fendi, have created a legacy within their labels. Many Italian powerhouses started out with a focus on craftsmanship, using work methods and decorative traditions that were passed down through generations. Post-war economic development in the fifties saw the expansion of the advertising industry into high fashion. Designers such as Alma Maria Lami constructed clothes that were decorated with a patchwork of ideas and activities . The book also explores momentous periods which truly characterised Italian fashion. For example, post-war economic development in the Fifties saw the expansion of the advertising industry into high fashion. Designers like Alma Maria Lami constructed clothes that were decorated with patchworks of cartoon-like ideas and activities, which subtly influenced buyers. A woman wears a structural suit by Fernandi, at a time when Italian fashion was beginning to break away from Parisian style . In the mid-fifties, Emilio Frederico Schuberth created an outfit which had a removable over-skirt so that the wearer could opt for a straight or flared silhouette . Another poignant moment came in the mid-Fifties, where Italian fashion began to break away from what Parisian style dictated. Creative directors such as Emilio Frederico Schuberth began to create structurally innovative creations. Italian Glamour also looks at breakthrough moments for Italian fashion, such as one of the first runway showcases in Florence, which saw the artistic city overtake Paris as the global fashion capital. From that moment on, styles quickly progressed. By the mid-Forties, Italian designers began to take their inspiration from Hollywood femme fatales rather than Parisian fashion. Religion was also an inspiration, which explains the high-necks and dark tones often seen in that period. The moment Italian fashion made its breakthrough, at the grand hall in Florence's Palazzo Pitti in 1951 . A model is pictured in Italy in 1953. In the mid-forties, Italian designers began to take their inspiration from Hollywood femme fatales rather than Parisian fashion. Religion was also an inspiration, which explains the high-necks and dark tones . Model Liliana Mongini wears Germana Marucelli in January 1950. Marucelli was the first Italian post-war designer - her designs were on several occasions interpreted by Christian Dior . In fact, Parisian fashion soon began to follow the lead of Italian innovators. Germana Marucelli was the first Italian post-war designer, and her designs were, on several occasions, interpreted by Frenchman Christian Dior. The book also examines how trends developed over the years and iconic celebrity moments that would cement a designer's fame. One in particular came in 1956, when Italian-French film star Sophia Loren wore a sweeping gown by Emilio Schuberth at the Cannes Festival. Schuberth became known as the 'tailor to the stars', and also catered for the likes of Rita Hayworth and Brigitte Bardot. His students included Valentino Garavani - who continues to be an Italian powerhouse today. Impossibly glamorous: In 1956, Italian-French film star Sophia Loren wore a sweeping gown by Emilio Schuberth at the Cannes Festival . This dress by Emilio Schuberth cemented his position as 'tailor to the stars' Late sixties and early seventies creations from Fendi, including the bag with the signature interlocking Fs (right) Examples of humble beginnings are especially surprisingly when looking at labels such as Fendi - who originally came into existence as a leather and fur shop in Rome. From the mid-Sixties, Karl Lagerfeld was involved in the design of Fendi's logo with the interlocking F letters. Several designers in the book, such as Federico Forquet, are no longer operational, but were important in influencing and shaping the overall movement and progression of Italian fashion. The book also highlights how certain Italian designers, such as Roberto Carpucci, were propelled to fame when clothes were featured in advertorials - eventually appearing in publications such as Vogue. A piece from Italian designer Federico Forquet, in his autumn/winter 1965 collection . Renowned Italian designer, Roberto Carpucci's structural designs featured in Vogue Italia in 1982 . A defining moment for Italian fashion was circa 1994; Elizabeth Hurley stepped out in a Versace safety pin gown that was to become one of the most iconic dresses of all time. From then on, it seemed that Italian fashion was the pinnacle of daring style. Co-author of the book, Enrico Quinto says that Italian glamour is 'in the DNA of an Italian's lifestyle'. He adds: 'Italian glamour is not sophisticated or artificial; it keeps conscious of the female's body, and it works in the same way as the idea of 'Dolce Far Niente' - the sweetness of doing nothing. It's an accessible beauty - simple and natural.' Elizabeth Hurley in 1994 (left), pictured with then-beau, Hugh Grant (right) wearing the Versace dress that would go down in fashion history . Liz Hurley's dress (pictured) was a creation from Gianni Versace's spring/summer 1994 collection . In fact, Italian style has made a huge contribution to the fashion industry today, with Milan Fashion Week still a crucial part of the circuit, and with young models such as Kendall Jenner flocking to Milan every year. Popular culture figures such as Rihanna, are also active lovers of the Italian style. Rihanna recently customised a Fendi Baguette bag for a charity auction, along with Sarah Jessica Parker. Rihanna toting not one but two of her customised Baguette bags with Fendi at the launch . Successful models such as Kendall Jenner (pictured) flock to Milan Fashion Week every season to walk in shows such as Dolce & Gabbana (left - Autumn/Winter 2015, right - Spring/Summer 2015). Italian style is very much still crucial to the fashion landscape . In terms of the state of Italian glamour now, Enrico argues that it is a changing landscape, but something that maintains its simplicity. 'Italy has become more global and the melting pot of different nationalities has automatically brought new influences into Italy's lifestyle. 'I believe that  the essence of Italian glamour is based on a certain 'minimalism'. Clothing still has to be practical and adapted to an understated lifestyle. Italian Glamour: The Essence of Italian Fashion, From the Postwar Years to the Present Day (Skira Editore) is out on 30 March 2015.
Italian Glamour: The Essence of Italian Fashion, From the Postwar Years to the Present Day captures the rise of the country's fashion powerhouses .
Looks at designers such as Pucci in the 50s and Prada in the 90s .
Highlights key moments in fashion folklore including Liz Hurley wearing Versace's dress at the Four Weddings and a Funeral premiere in 1994 .
Book written by Enrico Quinto, 51, and Paolo Tinarelli, 49 .
מעצבים איטלקיים מפורסמים כמו פנדי, גוצ'י ופראדה עשויים להיות משובחים על ידי סלבריטאים כמו ריהאנה, קייט מוס וקייטי פרי, אבל מעטים כנראה מודעים להיסטוריה מאחורי המותגים שהם לובשים. ספר חדש ארכיון כעת את פניה המשתנות של האופנה האיטלקית, מהשנים שלאחר המלחמה ועד המאה ה-21. זוהר איטלקי: מהות האופנה האיטלקית, מהשנים שלאחר המלחמה ועד היום, לוכדת את האבולוציה של הסגנון הים תיכוני באמצעות 300 שמלות אייקוניות ותמונות בארכיון. הדוגמנית ג'ואן אולסן (משמאל) מציגה הדפסים ליניאריים נועזים בתלבושת של מעצב/אמן אופנת עילית ליביו דה סימון בשנת 1954. מחבר שותף אנריקו אומר שהזוהר האיטלקי אינו 'מתוחכם או מלאכותי' הספר חובר על ידי אנריקו קווינטו ופאולו טינרלי - שני הגברים שהיו הראשונים שהציגו את הרעיון של סגנון וינטג' באיטליה. הכרך חובר על ידי אנריקו קווינטו, בן 51, ופאולו טינרלי, בן 49. השניים הקימו את שוק הפשפשים הראשון ברומא והיו הראשונים שהציגו את מושג הבציר באיטליה. אנריקו חשף שהם רוצים להוקיר את המעצבים האיטלקיים שעזרו להפוך את המדינה למעצמת אופנה. הוא אמר: "החלוצים שבאמת שמו את איטליה על מפת האופנה הבינלאומית היו אמיליו פוצ'י בשנות החמישים, מיסוני וקריזיה בסיקסטיז, ג'ורג'יו ארמני וג'אני ורסאצ'ה בשנות השבעים והשמונים, ודולצ'ה וגבאנה, פראדה ו גוצ'י בניינטיז'. נערת השער של שנות החמישים אייבי ניקולסון לובשת את אמיליו פוצ'י בקאפרי, 1953. הספר מדבר על איך תחילתן של מעצמות אופנה איטלקיות רבות התחילה עם התמקדות אמיתית באומנות. הספר מתמקד בהתחלות הצנועות של כמה מהמותגים האיטלקיים הגדולים בעולם וכיצד הם עלו למשמעות תרבותית. הוא בוחן כיצד מעצבים כמו מיוצ'ה פראדה, ג'ורג'יו ארמני ואדל קזגרנדה, מייסדת פנדי, יצרו מורשת בתוך המותגים שלהם. מעצמות איטלקיות רבות החלו את דרכה עם התמקדות באומנות, תוך שימוש בשיטות עבודה ומסורות דקורטיביות שהועברו בדורות. ההתפתחות הכלכלית שלאחר המלחמה בשנות החמישים ראתה את התרחבות תעשיית הפרסום לאופנה עילית. מעצבים כמו אלמה מריה לאמי בנו בגדים שקושטו במלאכת טלאים של רעיונות ופעילויות. הספר גם חוקר תקופות משמעותיות שאפיינו באמת את האופנה האיטלקית. לדוגמה, ההתפתחות הכלכלית שלאחר המלחמה בשנות החמישים ראתה את התרחבות תעשיית הפרסום לאופנה עילית. מעצבים כמו אלמה מריה לאמי בנו בגדים שעוטרו בעבודות טלאים של רעיונות ופעילויות דמויות מצוירות, שהשפיעו בעדינות על הקונים. אישה לובשת חליפה מבנית של פרננדי, בתקופה שבה האופנה האיטלקית החלה להתנתק מהסגנון הפריזאי. באמצע שנות החמישים, אמיליו פרדריקו שוברט יצר תלבושת עם חצאית-על הניתנת להסרה, כך שהלובש יוכל לבחור בצללית ישרה או מתרחבת. רגע נוקב נוסף הגיע באמצע שנות החמישים, שבו האופנה האיטלקית החלה להתנתק ממה שהכתיב הסגנון הפריזאי. מנהלים יצירתיים כמו אמיליו פרדריקו שוברט החלו ליצור יצירות חדשניות מבחינה מבנית. גלמור האיטלקי מסתכל גם על רגעי פריצת דרך לאופנה האיטלקית, כמו אחת ממופעי התצוגה הראשונים בפירנצה, שראתה את העיר האמנותית עוקפת את פריז כבירת האופנה העולמית. מאותו רגע, הסגנונות התקדמו במהירות. באמצע שנות הארבעים, מעצבים איטלקיים החלו לקחת את השראתם מהפאם פטאלים ההוליוודיים ולא מאופנה פריזאית. הדת הייתה גם השראה, מה שמסביר את הצוואר הגבוה והגוונים הכהים שנראו לעתים קרובות באותה תקופה. הרגע שבו האופנה האיטלקית פרצה דרך, באולם הגדול בפאלאצו פיטי בפירנצה ב-1951. דוגמנית מתוארת באיטליה בשנת 1953. באמצע שנות הארבעים, מעצבים איטלקיים החלו לקחת את השראתם מהפאם פאטאלים ההוליוודיים ולא מאופנה פריזאית. הדת הייתה גם השראה, מה שמסביר את הצוואר הגבוה והגוונים הכהים. הדוגמנית ליליאנה מונגיני לובשת את Germana Marucelli בינואר 1950. Marucelli הייתה המעצבת האיטלקית הראשונה שלאחר המלחמה - העיצובים שלה פורשו בכמה הזדמנויות על ידי כריסטיאן דיור. למעשה, עד מהרה החלה האופנה הפריזאית ללכת בעקבות המחדשים האיטלקיים. גרמנה מרוצ'לי הייתה המעצבת האיטלקית הראשונה שלאחר המלחמה, ועיצוביה פורשו, במספר הזדמנויות, על ידי כריסטיאן דיור הצרפתי. הספר גם בוחן כיצד התפתחו טרנדים במהלך השנים ורגעי סלבריטאים איקוניים שיבחנו את תהילתו של מעצב. אחד מהם במיוחד הגיע ב-1956, כאשר כוכבת הקולנוע האיטלקית-צרפתית סופיה לורן לבשה שמלה סוחפת של אמיליו שוברת' בפסטיבל קאן. שוברט נודע בתור 'החייט לכוכבים', וגם סיפק אנשים כמו ריטה הייוורת' ובריג'יט בארדו. תלמידיו כללו את ולנטינו גארואני - שממשיך להיות מעצמה איטלקית כיום. זוהר בצורה בלתי אפשרית: בשנת 1956, כוכבת הקולנוע האיטלקית-צרפתית סופיה לורן לבשה שמלה סוחפת של אמיליו שוברט בפסטיבל קאן. השמלה הזו של אמיליו שוברת' חיזקה את מעמדו כ'חייט לכוכבים' יצירות מסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים של פנדי, כולל התיק עם ה-Fs החתימה שלובות (מימין) דוגמאות להתחלות צנועות הן באופן מפתיע במיוחד כשמסתכלים על תוויות כמו פנדי - שבמקור התקיים כחנות עורות ופרווה ברומא. מאמצע שנות השישים, קרל לגרפלד היה מעורב בעיצוב הלוגו של פנדי עם האותיות F המשתלבות זו בזו. כמה מעצבים בספר, כמו פדריקו פורקט, כבר אינם מבצעיים, אך היו חשובים בהשפעה ועיצוב התנועה וההתקדמות הכוללת של האופנה האיטלקית. הספר גם מדגיש כיצד מעצבים איטלקיים מסוימים, כמו רוברטו קרפוצ'י, זכו לתהילה כאשר בגדים הוצגו בפרסומות - בסופו של דבר הופיעו בפרסומים כמו ווג. יצירה של המעצב האיטלקי פדריקו פורקט, בקולקציית הסתיו/חורף 1965 שלו. המעצב האיטלקי הנודע, העיצובים המבניים של רוברטו קרפוצ'י הוצגו בווג איטליה ב-1982. רגע מכונן עבור האופנה האיטלקית היה ב-1994 בקירוב; אליזבת הארלי יצאה בשמלת סיכת ביטחון של ורסאצ'ה שהייתה אמורה להפוך לאחת השמלות האיקוניות ביותר בכל הזמנים. מכאן ואילך נראה היה שהאופנה האיטלקית היא פסגת הסגנון הנועז. מחבר שותף של הספר, אנריקו קווינטו אומר שהזוהר האיטלקי הוא 'ב-DNA של אורח החיים של איטלקי'. הוא מוסיף: ״הזוהר האיטלקי אינו מתוחכם או מלאכותי; הוא שומר על מודע לגוף הנקבה, והוא פועל באותו אופן כמו הרעיון של 'דולצ'ה פאר ניאנטה' - המתיקות של לא לעשות כלום. זה יופי נגיש - פשוט וטבעי״. אליזבת הארלי בשנת 1994 (משמאל), בתמונה עם היפה דאז, יו גרנט (מימין) לובשת את שמלת ורסאצ'ה שתירשם להיסטוריה של האופנה. השמלה של ליז הארלי (בתמונה) הייתה יצירה מקולקציית אביב/קיץ 1994 של ג'יאני ורסאצ'ה. למעשה, הסגנון האיטלקי תרם תרומה עצומה לתעשיית האופנה כיום, כששבוע האופנה במילאנו עדיין מהווה חלק מכריע במעגל, ודוגמניות צעירות כמו קנדל ג'נר נוהרות למילאנו מדי שנה. דמויות תרבות פופולריות כמו ריהאנה, הן גם אוהבות פעילות של הסגנון האיטלקי. ריהאנה התאימה לאחרונה תיק באגט של פנדי למכירה פומבית לצדקה, יחד עם שרה ג'סיקה פרקר. ריהאנה מחזיקה לא אחד אלא שניים מתיקי הבאגט המותאמים שלה עם פנדי בהשקה. דוגמניות מצליחות כמו קנדל ג'נר (בתמונה) נוהרות מדי עונה לשבוע האופנה במילאנו כדי לצעוד בתצוגות כמו דולצ'ה וגבאנה (משמאל - סתיו/חורף 2015, מימין - אביב/קיץ 2015). הסגנון האיטלקי עדיין חיוני לנוף האופנה. מבחינת מצב הזוהר האיטלקי כעת, אנריקו טוען שזהו נוף משתנה, אבל משהו ששומר על הפשטות שלו. "איטליה הפכה גלובלית יותר וכור ההיתוך של לאומים שונים הביא אוטומטית השפעות חדשות לאורח החיים של איטליה. "אני מאמין שמהות הזוהר האיטלקי מבוססת על 'מינימליזם' מסוים. הלבוש עדיין צריך להיות פרקטי ומותאם לאורח חיים מאופק. זוהר איטלקי: מהות האופנה האיטלקית, מהשנים שלאחר המלחמה ועד היום (Skira Editore) יצא ב-30 במרץ 2015.
זוהר איטלקי: מהות האופנה האיטלקית, מהשנים שלאחר המלחמה ועד היום, לוכדת את עלייתן של מעצמות האופנה במדינה.
מסתכל על מעצבים כמו פוצ'י בשנות ה-50 ופראדה בשנות ה-90.
מדגיש רגעים מרכזיים בפולקלור האופנה, כולל ליז הארלי לובשת את השמלה של ורסאצ'ה בארבע החתונות ובבכורה של הלוויה ב-1994.
ספר שנכתב על ידי אנריקו קווינטו, 51, ופאולו טינרלי, 49.