(CNN)On July 20, 2012, excited moviegoers gathered for a midnight screening of "The Dark Knight Rises" at the Century Aurora 16 Multiplex Theater in Aurora, Colorado. Eighteen minutes into the show, and shortly after midnight, a gunman opened fire on the audience. Twelve people were killed and 70 were injured. On Monday, shooting suspect James Holmes goes on trial for 165 counts, including murder and attempted murder charges. He has pleaded not guilty by reason of insanity. It's a moment the survivors and those who lost loved ones have waited for anxiously. It's a moment that will be a painful next step toward healing and one that will no doubt bring back a flood of painful memories. Ahead of the trial, CNN spoke with several people whose lives were changed because of the shooting. They will attend at least part of the trial. Pierce O'Farrill made a last-minute decision to go to the movies with a friend. O'Farrill was shot multiple times and collapsed as he tried to escape. The shooter stood above him, and O'Farrill prepared to die. Then, the gunman moved in another direction. O'Farrill soon saw an officer who told him he was going to make it. Kaylan Bailey attended the movie with her cousin, Jamison, his girlfriend, Ashley, and their daughter, Veronica. Kaylan, just 13 at the time, babysat 6-year-old Veronica often. She had watched her earlier in the day when Ashley, who was pregnant, had an appointment for an ultrasound. When she heard gunfire, Kaylan made a heartrending 911 call. Ashley, Jamison and Veronica had all been shot. Veronica was the youngest to die in the theater. Ashley was paralyzed and later suffered a miscarriage because of the trauma she suffered. Jamison was shot in the head and survived. Tom and Caren Teves lost their son, Alex, who was in the theater with his girlfriend.  When the shooting began, Alex shielded his girlfriend, saving her life and absorbing the bullets that would take his. The Teveses remember Alex as someone who was fearless, funny and gave the greatest hugs. "The world had a great person taken out of it that could've done so much more," Caren Teves said. The Teveses launched a campaign called "No Notoriety" to challenge the media to not show photos or use the name of the shooter. Marcus Weaver was at the movies with his friend, Rebecca Wingo. As the gunman opened fire, Marcus and Rebecca dropped to the ground. During a break in the gunshots, Marcus tried to get to the exit, taking Rebecca, who was unconscious, with him. The shots started again and it was chaos. Marcus had been hit in the shoulder with buckshot, but he made it to an exit. Rebecca didn't make it out alive. Weaver remembers her as a bright and shining person with a contagious smile. Here, in their own words, is a glimpse at what these people are experiencing 2½ years after the shooting and as the trial begins. O'Farrill: "I don't think the shooting has defined me as a person.  But I think what I've learned from it, the strength that I've gained from overcoming something this terrible, has become a defining factor of my life." Bailey: "I would say that the theater shooting is life-changing, but I don't think it defines me." Caren Teves: "The ripple effect from this whole tragedy is just endless.  It goes on and on and on." Tom Teves: "People start to shy away from you, too.  Because it's just too painful.  And they're afraid of the fact that you're a window into the fact that evil exists.  Because you're proof that evil exists, not in your persona but in what happened to your child." Weaver:  "And so as you ask about life, how I see it, I just see it in a different lens.  And it took a while to get used to that lens.  Because I couldn't do the same thing I did before. I just wasn't that person anymore.  I rarely go out to restaurants and stuff.  Because, you know, people come up to you and start talking about it. ... "I don't think anybody who was in that theater that night will ever be the same." O'Farrill: "We woke up today, we got out of bed; this was the day that the Lord promised us.  But he certainly hasn't promised us that ... we'll live to see another one.  So for me, just living in gratitude and being grateful for every moment I get has been key to my healing." Caren Teves: "It doesn't get any easier.  You just learn to fake it better. ... You get stronger carrying the weight." Weaver: "... just like my arm's going to heal, so will I.  And we'll all move past this.  And we'll get stronger. " O'Farrill: "I do hope to meet him someday.  It's something that's been on my heart since the shooting happened.  And I hope to meet him and just tell him in person, 'Look, you know, you tried to kill me but I don't hate you, and I forgive you.  And there's only one way that's possible and that's through Jesus.'" Bailey: "No, I don't forgive him.  He took so many people's lives, and he hurt so many other people that weren't even in the theater.  He hurt families and friends and just everybody in Aurora, honestly." Caren Teves: "As far as forgiveness goes -- normally, I will forgive someone who asks for forgiveness.  In this case, I haven't had anyone ask for forgiveness." Tom Teves: "God will forgive anyone who asks for forgiveness. But that also means that you have to stand up and take responsibility for your actions." Weaver: "There's no doubt about it. I forgive him. I really don't even think about him that much at this point ... I just didn't want to carry that bag of rocks on my back anymore." O'Farrill: "The trial starting, I think, will kind of stir things up.  And it's been something I've really been trying to prepare myself for, you know.  Talking to my counselor about it and praying on it daily, and understanding that, again, I can't control how it all unfolds, you know.  But I can be prepared for it." Bailey: "I've never been involved in something so serious.  I don't think it's hit me.  I don't think I realize what I'm going into." Tom Teves: "It doesn't bring these emotions to the surface again for us.  These emotions never leave for us." Weaver: "You start thinking about being on that stand.  You start thinking about seeing the shooter right there.  You start thinking about -- just all kinds of things and what's it going to be like.  And it just races in your head, if you let it, you know?  So part of the coping skills is you just don't let it. Go do something different.  Go exercise.  Go hang out with your wife." O'Farrill: "Whatever punishment James Holmes receives is not going to be part of my closure.  I certainly understand that other folks are looking forward to that and that's their path.  But we all have different paths to healing." Bailey: "So, like, I don't think that if he does get the death penalty, then, I'll, I don't know how to word this. I won't be happy because that's another person's life. But I think he deserves it." Caren Teaves: "The only justice, for me ... is if that thing was in an urn on my dresser, and Alex was sitting next to us on this couch.  That's the only justice." Weaver: "Although I'm not a death penalty person, if the death penalty was ever warranted in any case, it's this case."
Trial for Aurora theater shooting suspect begins Monday .
Survivors say the shooting changed their lives, but doesn't define it .
(CNN) ב-20 ביולי 2012, צופי קולנוע נרגשים התכנסו להקרנת חצות של "האביר האפל עולה" בתיאטרון Century Aurora 16 Multiplex באורורה, קולורדו. שמונה עשרה דקות לתוך ההופעה, ומעט אחרי חצות, פתח חמוש באש לעבר הקהל. 12 בני אדם נהרגו ו-70 נפצעו. ביום שני, החשוד בירי ג'יימס הולמס עומד למשפט על 165 סעיפים, כולל רצח וניסיונות רצח. הוא הודה בחפותו בשל אי שפיות. זה רגע לו חיכו הניצולים ואלו שאיבדו את יקיריהם בדאגה. זה רגע שיהיה הצעד הבא כואב לקראת ריפוי ואחד שללא ספק יחזיר מבול של זיכרונות כואבים. לקראת המשפט, CNN שוחחה עם כמה אנשים שחייהם השתנו בגלל הירי. הם ישתתפו לפחות בחלק מהמשפט. פירס אופריל קיבל החלטה ברגע האחרון ללכת לקולנוע עם חבר. או'פאריל נורה מספר פעמים והתמוטט כשניסה להימלט. היורה עמד מעליו, ואו'פאריל התכונן למות. לאחר מכן, היורה נע לכיוון אחר. עד מהרה ראה אופריל קצין שאמר לו שהוא עומד להצליח. קיילן ביילי השתתפה בסרט עם בן דודה, ג'מיסון, חברתו, אשלי, ובתם, ורוניקה. קיילן, רק בת 13 באותה תקופה, שמטה לעתים קרובות על ורוניקה בת ה-6. היא צפתה בה מוקדם יותר באותו היום כשאשלי, שהייתה בהריון, קבעה תור לאולטרסאונד. כששמעה ירי, קיילן עשתה שיחת 911 קורעת לב. אשלי, ג'יימיסון ורוניקה כולם נורו. ורוניקה הייתה הצעירה ביותר שמתה בתיאטרון. אשלי הייתה משותקת ולאחר מכן סבלה מהפלה בגלל הטראומה שספגה. ג'יימיסון נורה בראשו ושרד. טום וקארן טבס איבדו את בנם, אלכס, שהיה בתיאטרון עם חברתו. כשהירי החל, אלכס הגן על חברתו, הציל את חייה וספג את הכדורים שיקחו את שלו. בני הזוג טבס זוכרים את אלכס כמי שהיה חסר פחד, מצחיק ונתן את החיבוקים הכי גדולים. "העולם הוצא ממנו אדם נהדר שיכול היה לעשות הרבה יותר", אמרה קארן טבס. בני הזוג Teveses פתחו בקמפיין בשם "Notority" כדי לאתגר את התקשורת לא להציג תמונות או להשתמש בשם היורה. מרקוס וויבר היה בקולנוע עם חברתו, רבקה וינגו. כשהחמוש פתח באש, מרקוס ורבקה צנחו ארצה. במהלך הפסקת היריות ניסה מרקוס להגיע ליציאה ולקח איתו את רבקה שהייתה מחוסרת הכרה. היריות התחילו שוב וזה היה כאוס. מרקוס נפגע בכתפו ביריות, אבל הוא הגיע ליציאה. רבקה לא יצאה מזה בחיים. וויבר זוכר אותה כאדם מבריק ונוצץ עם חיוך מדבק. הנה, במילים שלהם, הצצה למה שהאנשים האלה חווים שנתיים וחצי לאחר הירי וכשהמשפט מתחיל. אופריל: "אני לא חושב שהירי הגדיר אותי כאדם. אבל אני חושב שמה שלמדתי ממנו, הכוח שצברתי מהתגברות על משהו נורא כל כך, הפך להיות גורם מכריע שלי. חַיִים." ביילי: "הייתי אומר שהירי בתיאטרון משנה חיים, אבל אני לא חושב שזה מגדיר אותי". קארן טבס: "אפקט האדווה מכל הטרגדיה הזו הוא פשוט אינסופי. זה ממשיך ונמשך ונמשך". טום טבס: "גם אנשים מתחילים להירתע ממך. כי זה פשוט כואב מדי. והם מפחדים מהעובדה שאתה צוהר לעובדה שהרוע קיים. כי אתה הוכחה לכך שהרוע קיים, לא באישיות שלך אלא במה שקרה לילד שלך." וויבר: "ואז כשאתה שואל על החיים, איך אני רואה אותם, אני פשוט רואה אותם בעדשה אחרת. ולקח זמן להתרגל לעדשה הזו. כי לא יכולתי לעשות את אותו הדבר שעשיתי קודם. פשוט לא הייתי האדם הזה יותר. לעתים רחוקות אני יוצא למסעדות וכאלה. כי, אתה יודע, אנשים באים אליך ומתחילים לדבר על זה... "אני לא חושב שמישהו שהיה בתיאטרון הזה הלילה אי פעם יהיה אותו הדבר". אופריל: "התעוררנו היום, קמנו מהמיטה; זה היה היום שה' הבטיח לנו. אבל הוא בהחלט לא הבטיח לנו את זה... נחיה לראות עוד אחד. אז בשבילי, פשוט לחיות בהכרת תודה ולהיות אסיר תודה על כל רגע שאני מקבל היה המפתח לריפוי שלי". קארן טבס: "זה לא נהיה קל יותר. אתה פשוט לומד לזייף את זה טוב יותר. ... אתה מתחזק כשאתה נושא את המשקל." וויבר: "... בדיוק כמו שהזרוע שלי הולכת להחלים, כך גם אני. וכולנו נעבור את זה. ואנחנו נתחזק. " אופריל: "אני כן מקווה לפגוש אותו מתישהו. זה משהו שעלה על ליבי מאז הירי. ואני מקווה לפגוש אותו ופשוט להגיד לו באופן אישי, 'תראה, אתה יודע, ניסית להרוג אותי אבל אני לא שונא אותך, ואני סולח לך. ויש רק דרך אחת שהיא אפשרית והיא דרך ישו'". ביילי: "לא, אני לא סולח לו. הוא לקח חיים של כל כך הרבה אנשים, והוא פגע בכל כך הרבה אנשים אחרים שאפילו לא היו בתיאטרון. הוא פגע במשפחות וחברים ורק בכולם באורורה, בכנות". קארן טבס: "בכל הנוגע לסליחה - בדרך כלל, אני אסלח למי שמבקש סליחה. במקרה הזה, אף אחד לא ביקש סליחה". תום טבס: "אלוהים יסלח לכל מי שמבקש סליחה. אבל זה גם אומר שאתה צריך לקום ולקחת אחריות על המעשים שלך". וויבר: "אין בזה ספק. אני סולח לו. אני באמת אפילו לא חושב עליו כל כך הרבה בשלב הזה... פשוט לא רציתי לשאת את שק הסלעים הזה על הגב שלי יותר". אופריל: "המשפט יתחיל, אני חושב, יהיה בערך לעורר דברים. וזה היה משהו שבאמת ניסיתי להכין את עצמי אליו, אתה יודע. לדבר עם היועצת שלי על זה ולהתפלל על זה מדי יום, ולהבין ששוב, אני לא יכול לשלוט איך הכל מתפתח, אתה יודע. אבל אני יכול להיות מוכן לזה". ביילי: "מעולם לא הייתי מעורב במשהו כל כך רציני. אני לא חושב שזה פגע בי. אני לא חושב שאני מבין למה אני נכנס". תום טבס: "זה לא מעלה לנו את הרגשות האלה שוב לפני השטח. הרגשות האלה אף פעם לא עוזבים אותנו". וויבר: "אתה מתחיל לחשוב על להיות על הדוכן הזה. אתה מתחיל לחשוב על לראות את היורה ממש שם. אתה מתחיל לחשוב על -- רק על כל מיני דברים ואיך זה הולך להיות. וזה פשוט דוהר בראש שלך, אם אתה נותן לזה, אתה יודע? אז חלק מכישורי ההתמודדות הוא שאתה פשוט לא נותן לזה. לך תעשה משהו אחר. לך להתאמן. לך לבלות עם אשתך". אופריל: "כל עונש שג'יימס הולמס יקבל לא יהיה חלק מהסגר שלי. אני בהחלט מבין שאנשים אחרים מצפים לזה וזו הדרך שלהם. אבל לכולנו יש דרכים שונות לריפוי." ביילי: "אז, כאילו, אני לא חושב שאם הוא כן יקבל עונש מוות, אז, אני אעשה זאת, אני לא יודע איך לנסח את זה. אני לא אהיה מאושר כי אלו חיים של אדם אחר. אבל אני חושב שזה מגיע לו". קארן טיבס: "הצדק היחיד מבחינתי... הוא אם הדבר הזה היה בכד על השידה שלי, ואלכס ישב לידנו על הספה הזו. זה הצדק היחיד". וויבר: "אמנם אני לא אדם עונש מוות, אבל אם בכל מקרה עונש מוות היה מוצדק אי פעם, זה המקרה הזה".
משפטו של החשוד בירי בתיאטרון אורורה מתחיל ביום שני.
הניצולים אומרים שהירי שינה את חייהם, אך אינו מגדיר זאת.