(CNN)Back in 1989, Ayatollah Khomeini famously said he was "drinking poison" when he accepted a ceasefire to end the eight-year-old war with Iraq.  The war had helped define Khomeini's regime, the Islamic Republic, which he had founded a year before Saddam Hussein invaded Iran. Khomeini galvanized the nation, both his supporters and growing opponents, to fight against the enemy. He dragged out the war for eight years, despite Saddam's willingness to accept a ceasefire, and thus stabilized the foundations of the Islamic Republic. By the time he ended the war, the economy was in shambles, and there was no sign of his die-hard volunteers. Since then, "drinking a chalice of poison" has became part of Iranian political lexicon, and many analysts have asked whether Ayatollah Ali Khamenei, Khomeini's successor, would raise the chalice and surrender to demands by the West to end Iran's nuclear program. Like the war, Iran's defiance to halt its controversial nuclear program has defined Khameni's era. He has defied the West in the face of increasing economic pressure. Iran claims that its program is peaceful, but Khamenei's refusal to end uranium enrichment activities -- a process that can lead to making nuclear fuel as well as nuclear bombs -- has landed the country under crippling sanctions. The standoff with the West has stretched longer than the war. The agreement reached in Lausanne, Switzerland, however, marks a new chapter in the history of the country. If Iran can finalize a deal by June with the United States and its P5+1 partners, international investors, including Americans, would be able to invest in Iran for the first time in decades. Iran can develop its gas and oil fields, and the economy can leap forward. Desperate for a deal, whoever I called over the past week inside Iran was glued to their television sets, and tens of thousands poured out on the streets to celebrate the agreement late Thursday night. Iran's economy shrank after sanctions were intensified in 2012 and the value of the Rial, the Iranian currency, plunged to one-third of the U.S. dollar. Inflation soared and the bank accounts of ordinary Iranians were frozen overseas as a result of sanctions. Millions of Iranians are hoping that their lives will improve in the post-deal era. Despite the regime's propaganda that claimed the program enjoys wide support among people, critics inside the country publicly denounced nuclear policies. Ahmad Shirzad, a former member of parliament, denounced the program last year and said it had been "against national interests." Another critic, Sadeq Ziba, said in December "the nuclear program has hurt the country more than the war." Iranian politicians are divided between moderates -- led by President Hassan Rouhani, who wants to develop the economy -- and hardliners, who view the deal as a threat to the regime's ideology. The majority of people brought Rouhani to power in 2012, hoping that he would ease the sanctions. Many see the negotiations as a diplomatic necessity that would help sideline hardliners too. Yet the Lausanne agreement would not have been possible without the moderates' will and Khamenei's approval. Ayatollah Khamenei is 76. Last year, he underwent a long prostate surgery, which led to rumors that he might be gravely ill. His predecessor ended the war a year before his death. Whether Khamenei is seriously ill or not, many believe that because of his advanced age, he needs to put the country on a straight path before his death. So far, the regime has presented the deal as a win for itself. During 18 months of negotiations, the regime appeared determined not to succumb to Western demands and lose its right to uranium enrichment. The Lausanne agreement allows Iran to spin 5,000 centrifuges and avoid national humiliation. Khamenei can claim that Iran is the winner in the country's decade-long confrontation with the West -- a legacy that he wants to leave behind. He has not drunk the poison yet, not until June, when negotiators aim to iron out the final deal. But perhaps he has raised the chalice.
Iran's first Supreme Leader made a bitter peace with Iraq's Saddam Hussein .
Nazila Fathi: Is current leader Ayatollah Khamanei trying to put Iran on right track before he dies?
(CNN) עוד ב-1989, האייתוללה חומייני אמר כי הוא "שותה רעל" כאשר קיבל הפסקת אש כדי לסיים את המלחמה בת שמונה השנים עם עיראק. המלחמה סייעה להגדיר את משטרו של חומייני, הרפובליקה האסלאמית, שאותה הקים שנה לפני שסדאם חוסיין פלש לאיראן. חומייני עורר את האומה, הן תומכיו והן מתנגדיו הגדלים, להילחם נגד האויב. הוא משך את המלחמה במשך שמונה שנים, למרות נכונותו של סדאם לקבל הפסקת אש, וכך ייצב את יסודות הרפובליקה האסלאמית. עד שסיים את המלחמה, הכלכלה הייתה מבולבלת, ולא היה זכר למתנדביו המושבעים. מאז, "שתיית גביע רעל" הפכה לחלק מהלקסיקון הפוליטי האיראני, ואנליסטים רבים שאלו האם האייתוללה עלי חמינאי, יורשו של חומייני, ירים את הגביע וייכנע לדרישות המערב להפסיק את תוכנית הגרעין של איראן. כמו המלחמה, ההתרסה של איראן לעצור את תוכנית הגרעין השנויה במחלוקת שלה הגדירה את עידן ח'מני. הוא התריס מול המערב מול הלחץ הכלכלי הגובר. איראן טוענת שהתוכנית שלה היא שלווה, אבל סירובו של חמינאי להפסיק את פעילות העשרת האורניום - תהליך שיכול להוביל לייצור דלק גרעיני כמו גם פצצות גרעיניות - הוביל את המדינה לסנקציות משתקות. העימות עם המערב נמשך יותר מהמלחמה. ההסכם שהושג בלוזאן, שוויץ, לעומת זאת, מסמן פרק חדש בהיסטוריה של המדינה. אם איראן תוכל להשלים עסקה עד יוני עם ארה"ב ושותפיה P5+1, משקיעים בינלאומיים, כולל אמריקאים, יוכלו להשקיע באיראן לראשונה מזה עשרות שנים. איראן יכולה לפתח את שדות הגז והנפט שלה, והכלכלה יכולה לזנק קדימה. נואש לעסקה, מי שהתקשרתי אליו בשבוע האחרון בתוך איראן היה דבוק למכשירי הטלוויזיה שלהם, ועשרות אלפים זרמו לרחובות כדי לחגוג את ההסכם ביום חמישי מאוחר בלילה. כלכלת איראן התכווצה לאחר שהסנקציות הוחרמו ב-2012 וערך הריאל, המטבע האיראני, צלל לשליש מהדולר האמריקאי. האינפלציה זינקה וחשבונות הבנק של איראנים רגילים הוקפאו מעבר לים כתוצאה מסנקציות. מיליוני איראנים מקווים שחייהם ישתפרו בעידן שלאחר העסקה. למרות התעמולה של המשטר שטענה שהתוכנית זוכה לתמיכה רחבה בקרב אנשים, מבקרים במדינה גינו בפומבי את מדיניות הגרעין. אחמד שירזאד, חבר פרלמנט לשעבר, גינה את התוכנית בשנה שעברה ואמר כי היא "מנוגדת לאינטרסים הלאומיים". מבקר אחר, סאדק זיבא, אמר בדצמבר "תוכנית הגרעין פגעה במדינה יותר מאשר במלחמה". הפוליטיקאים האיראנים חלוקים בין מתונים - בראשות הנשיא חסן רוחאני, שרוצה לפתח את הכלכלה - לבין קשוחים, הרואים בהסכם איום על האידיאולוגיה של המשטר. רוב האנשים העלו את רוחאני לשלטון ב-2012, בתקווה שהוא יקל את הסנקציות. רבים רואים במשא ומתן הכרח דיפלומטי שיעזור להדוף גם את הקשוחים. אולם הסכם לוזאן לא היה מתאפשר ללא רצון המתונים ואישורו של חמינאי. האייתוללה חמינאי בן 76. בשנה שעברה הוא עבר ניתוח ארוך בערמונית, שהוביל לשמועות שהוא עלול להיות חולה קשה. קודמו סיים את המלחמה שנה לפני מותו. בין אם חמינאי חולה קשה ובין אם לאו, רבים מאמינים שבגלל גילו המתקדם, הוא צריך להעמיד את המדינה על דרך ישרה לפני מותו. עד כה, המשטר הציג את העסקה כניצחון לעצמו. במהלך 18 חודשים של משא ומתן, נראה היה שהמשטר נחוש לא להיכנע לדרישות המערב ולאבד את זכותו להעשרת אורניום. הסכם לוזאן מאפשר לאיראן לסובב 5,000 צנטריפוגות ולהימנע מהשפלה לאומית. חמינאי יכול לטעון שאיראן היא המנצחת בעימות בן העשור של המדינה עם המערב - מורשת שהוא רוצה להשאיר אחריו. הוא עדיין לא שתה את הרעל, רק ביוני, כאשר מנהלי המשא ומתן שואפים לגהץ את העסקה הסופית. אבל אולי הוא הרים את הגביע.
המנהיג העליון הראשון של איראן עשה שלום מר עם סדאם חוסיין בעיראק.
נאזילה פתחי: האם המנהיג הנוכחי, אייתוללה ח'מאנאי, מנסה להעלות את איראן על המסלול הנכון לפני שהוא מת?