Commonplace they may be, but there's nothing ordinary about camellias. Polished evergreen foliage provides a great contrast with brightly coloured flowers and brings life to dull winter gardens. And when the flowers open their '­alabaster petals' — as the novelist Balzac put it — camellias are positively regal. They are easy to grow, but picky about soil. If yours is acid, free-draining and nutritious, they'll thrive, but they mope in alkaline or neutral ground. So, if your soil doesn't suit, plant in containers in ericaceous compost. The polished evergreen foliage of Camellias makes for a great contrast to the brightly coloured flowers . Camellias are amazingly versatile. You can give them free rein or prune to keep them compact. I've seen them trained on walls, bent over arches and even grown as hedging. Tender kinds such as C. reticulata make outstanding conservatory plants. Camellias are happy in sun or shade and grow as readily among other shrubs as in isolation. Though frost will damage open flowers, the buds and plants of most are bone hardy. And unlike other spring shrubs, camellias stagger their flowering over a long time. PERFECT FOR POTS . Potted camellias won't last as long as those in the ground. They tend to lose their youthful charm after five or six years, but are not difficult to propagate. If you don't want to buy new, take root cuttings and bring them on as replacements. The best time to take cuttings is between September and February, but you can try it now. Select healthy young shoots for leaf bud cuttings. Snip out sections, each with a single leaf and a little bud by the leaf stalk. Sever each stem just above that bud and again an inch below the leaf. Put the cutting in a mix of potting compost and grit or Perlite and place in a cold frame or propagator. This is also a good time to buy camellia plants. You can see them in flower, select your favourites and enjoy this year's display. The choice is vast, with 250 wild species and hundreds more garden varieties. Camellia japonica — native to cooler regions of China, Japan and Korea — has given rise to the hardiest and prettiest. I grow sumptuous red semidouble Adolphe Audusson and single white Alba Simplex, which thrive in containers in our bracing Lincolnshire climate. The Williamsii hybrids are also gorgeous. Developed in the Twenties by J. C. Williams, the former owner of Caerhays Castle in Cornwall, they have a greatly extended flowering season. I grow the first-named of his progeny, St Ewe. If the weather is mild, the single pink flowers appear in midwinter and continue until April. PINK AND PERKY . You may not have heard of St Ewe, but you're likely to know Donation, Britain's most popular Camellia variety. The semi-double, subtly veined pink flowers have a translucent alabaster gleam and it never stints on flower numbers. If your soil is borderline acid, Williamsii camellias, such as Donation, seem to do best. Each spring, work sulphur powder into the ground round the plants at 200g per square metre to boost acidity. And feed camellias — as well as other lime-haters — with chelated iron tonic. Otherwise, problems are few. Premature bud drop is caused by lack of water in summer, so keep the potting compost moist. Yellowing foliage signals a magnesium deficiency, but you can cure that with Epsom salts. Dissolve 20g per litre of water and sprinkle on the leaves and the ground around the plant. If, in mid-spring, your bush is disfigured by too many dead flowers, grab the main stems and give them an energetic shake. A storm of dead petals and debris will fly in all directions — but the buds will be unharmed and a glorious new display will be imminent.
The Camellias evergreen foliage provides a contrast to the bright flowers .
They are easy to grow and like acid, free-draining and nutritious soil .
Camellias are happy in sun or shade and grow readily among other shrubs .
הם אולי שגורים, אבל אין שום דבר רגיל בקמליות. עלווה ירוקת עד מלוטשת מספקת ניגוד נהדר עם פרחים בצבעים עזים ומכניסה חיים לגינות חורף משעממות. וכשהפרחים פותחים את 'עלי הכותרת של הלבסט' שלהם - כפי שניסח זאת הסופר בלזק - הקמליות הן מלכותיות באופן חיובי. הם קלים לגידול, אבל בררנים לגבי אדמה. אם שלך חומצי, מתנקז חופשי ומזין, הם ישגשגו, אבל הם מתעופפים באדמה בסיסית או ניטרלית. לכן, אם האדמה שלך לא מתאימה, שתלו במיכלים בקומפוסט אריקאי. העלווה ירוקת העד המלוטשת של הקמליות מהווה ניגוד נהדר לפרחים הצבעוניים. קמליות הן מגוונות להפליא. אתה יכול לתת להם דרור או לגזום כדי לשמור אותם קומפקטיים. ראיתי אותם מאומנים על קירות, כפופים על קשתות ואפילו גדלים כגדר חיה. סוגים רכים כגון C. reticulata יוצרים צמחי חממה יוצאי דופן. קמליות שמחות בשמש או בצל וצומחות בקלות בין שיחים אחרים כמו בבידוד. למרות שכפור יפגע בפרחים פתוחים, הניצנים והצמחים של רובם עמידים בפני עצמות. ובניגוד לשיחים אביביים אחרים, קמליות מנידות את פריחתן לאורך זמן. מושלם עבור סירים. קמליות בעציצים לא יחזיקו מעמד כל כך הרבה זמן כמו אלו שבאדמה. הם נוטים לאבד את קסם הנעורים שלהם לאחר חמש או שש שנים, אך לא קשה להפיץ אותם. אם אתה לא רוצה לקנות חדש, קח ייחורי שורשים והבא אותם כתחליפים. הזמן הטוב ביותר לקחת ייחורים הוא בין ספטמבר לפברואר, אבל אתה יכול לנסות את זה עכשיו. בחר יורה צעירים בריאים לייחורי ניצני עלים. גוזרים חלקים, בכל אחד מהם עלה בודד וניצן קטן ליד גבעול העלה. מנתקים כל גבעול ממש מעל הניצן הזה ושוב סנטימטר מתחת לעלה. שים את החיתוך בתערובת של קומפוסט עציצים וגריסת או פרלייט והניח במסגרת קרה או מפיץ. זה גם זמן טוב לקנות צמחי קמליה. אתה יכול לראות אותם בפריחה, לבחור את המועדפים שלך וליהנות מהתצוגה של השנה. המבחר עצום, עם 250 מיני בר ועוד מאות זני גן. Camellia japonica - ילידת אזורים קרירים יותר של סין, יפן וקוריאה - הולידה את הקשים והיפים ביותר. אני מגדל אדולף אודוסון אדום למחצה מפואר ואלבה סימפלקס לבן יחיד, המשגשגים במיכלים באקלים הלינקולנשייר המתוכנן שלנו. גם ההיברידיות של Williamsii מדהימות. פותחו בשנות העשרים על ידי ג'יי סי וויליאמס, הבעלים לשעבר של טירת Caerhays בקורנוול, יש להם עונת פריחה ארוכה מאוד. אני מגדל את השם הראשון של צאצאיו, סנט איו. אם מזג האוויר מתון, הפרחים הורודים הבודדים מופיעים באמצע החורף וממשיכים עד אפריל. ורוד ופרקי. אולי לא שמעתם על St Ewe, אבל סביר להניח שתכירו את Donation, זן הקמליה הפופולרי ביותר בבריטניה. לפרחים הוורודים החצי-כפולים, בעלי ורידים עדינים, יש ברק בהט שקוף והוא אף פעם לא פוגע במספרי הפרחים. אם האדמה שלך היא חומצה גבולית, נראה שהקמליות של Williamsii, כגון Donation, מצליחות הכי טוב. בכל אביב, עבדו אבקת גופרית לתוך האדמה סביב הצמחים ב-200 גרם למ"ר כדי להגביר את החומציות. ולהאכיל קמליות - כמו גם שונאי ליים אחרים - עם טוניק ברזל משולב. אחרת, הבעיות מעטות. נפילת ניצנים מוקדמת נגרמת ממחסור במים בקיץ, לכן יש לשמור על לחות של קומפוסט העציצים. עלווה מצהיבה מאותתת על מחסור במגנזיום, אבל אתה יכול לרפא את זה עם מלחי אפסום. ממיסים 20 גרם לליטר מים ומפזרים על העלים והאדמה מסביב לצמח. אם באמצע האביב, השיח שלך מעוות על ידי יותר מדי פרחים מתים, תפסו את הגבעולים הראשיים ותנו להם ניעור אנרגטי. סערה של עלי כותרת מתים ופסולת תעוף לכל הכיוונים - אבל הניצנים לא ייפגעו ותצוגה חדשה ומפוארת תהיה קרובה.
העלווה הירוקה של הקמליה מספקת ניגוד לפרחים הבהירים.
הם קלים לגידול ואוהבים חומצה, אדמה מתנקזת חופשית ומזינה.
קמליות שמחות בשמש או בצל וצומחות בקלות בין שיחים אחרים.