(CNN)The greater adjutant stork is a majestic bird. Standing about 5 feet tall with an average wingspan of 8 feet, it soars over the Boragaon landfill like a great protector. It knows the residents and shies away from strangers. "They are intelligent birds. Every time I got close to them they would fly away," photographer Timothy Bouldry said. The dirty, wet conditions of the landfill attracted the endangered stork, and the stork attracted Bouldry. Through a series of photos taken within a day, he captures what it's like to live inside one of the largest dumping grounds in India. The Boragaon landfill is located in the city of Guwahati, about 300 miles from Bangladesh near the Bhutanese border. It's 94 acres of mostly fresh waste, surrounded by swamplands. (Other landfills, Bouldry says, contain older, compacted trash.) For the past seven years, Bouldry has traveled the world photographing landfills. He's visited places such as Haiti, Venezuela and Colombia. The greater adjutant stork initially drew Bouldry to Boragaon, but he became connected with the people. About 100 families live inside the Boragaon landfill. Every day, they search the area for treasure -- a tiny scrap of metal, a bit of plastic, maybe a bone. They use large hooks to sort through the garbage, which sometimes reaches two or three stories high. They work in teams, and more than often they are barefoot. "They don't look at the things they're doing as being unsanitary or unhealthy or unsafe," Bouldry said. They collect plastic, metal and wires and sell it by the pound. The families make around $2 per day. Their homes are constructed by recycled materials, with sometimes several families living in one shanty at a time. With no electricity, no running water -- and an overabundance of trash -- they are experts at repurposing. "You might see a refrigerator being used as a closet," he said. Social media . Follow @CNNPhotos on Twitter to join the conversation about photography. Some of the children living in Boragaon go to school on scholarship, but most of them work in the landfill to provide for their families. But don't be deceived: The people living here feel anything but destitute. Bouldry uses words such as "love," "hope" and "spirituality" to describe them. "I found that the landfill community is content," Bouldry said. "They are not jaded by modern civilization." Bouldry lives and works inside the La Chureca landfill in Nicaragua, one of the largest landfills in the world. He helps the people living there grow gardens fertilized with compost he makes with organic waste from local smoothie shops. In addition to his photography, he teaches English and yoga classes a few times per week. But why? Bouldry went to art school in Boston. He's no stranger to sophisticated civilization. He said he found humanitarian photo projects to be the most fulfilling, and he became especially intrigued by landfills even though they are "scary, dirty and kind of grotesque." "This is my 'thank you' to the informal recyclers of the world," he said. Timothy Bouldry is a photographer based in New Hampshire. You can follow him on Facebook and Twitter.
Photographer Timothy Bouldry spent time at a massive landfill in Guwahati, India .
About 100 families live inside the Boragaon landfill, but Bouldry said they are "content"
(CNN) חסידת העזר הגדולה היא ציפור מלכותית. בגובה של כ-5 מטרים עם מוטת כנפיים ממוצעת של 8 מטרים, הוא ממריא מעל מזבלה בוראגון כמו מגן גדול. הוא מכיר את התושבים ונרתע מזרים. "הן ציפורים אינטליגנטיות. בכל פעם שהתקרבתי אליהן הן היו עפות משם", אמר הצלם טימותי בולדרי. התנאים המלוכלכים והרטובים של המזבלה משכו את החסידות בסכנת הכחדה, והחסידה משכה את בולדרי. באמצעות סדרת תמונות שצולמו תוך יום, הוא לוכד איך זה לחיות בתוך אחד משטחי ההשלכה הגדולים בהודו. מזבלה בוראגאון ממוקמת בעיר גוואהאטי, כ-300 מיילים מבנגלדש ליד הגבול בהוטן. זה 94 דונם של פסולת טרייה ברובה, מוקף בשטחי ביצות. (מזבלות אחרות, אומר בולדרי, מכילות אשפה ישנה ודחוסה יותר.) בשבע השנים האחרונות, בולדרי טייל בעולם וצילם מזבלות. הוא ביקר במקומות כמו האיטי, ונצואלה וקולומביה. חסידות העזר הגדולה משכה בתחילה את בולדרי לבוראגון, אך הוא התחבר לאנשים. כ-100 משפחות מתגוררות במזבלה בוראגון. כל יום, הם מחפשים את האזור אחר אוצר - פיסת מתכת זעירה, מעט פלסטיק, אולי עצם. הם משתמשים בקרסים גדולים כדי למיין את האשפה, שלפעמים מגיעה לגובה של שתיים או שלוש קומות. הם עובדים בצוותים, ולא פעם הם יחפים. "הם לא מסתכלים על הדברים שהם עושים כבלתי סניטריים או לא בריאים או לא בטוחים", אמר בולדרי. הם אוספים פלסטיק, מתכת וחוטים ומוכרים אותם לפי לירה. המשפחות מרוויחות בסביבות 2 דולר ליום. הבתים שלהם בנויים מחומרים ממוחזרים, ולפעמים מתגוררות כמה משפחות בכל פעם בצריף אחד. ללא חשמל, ללא מים זורמים - ושפע יתר של אשפה - הם מומחים בשימוש מחדש. "ייתכן שתראה מקרר משמש כארון", אמר. מדיה חברתית . עקוב אחר @CNNPhotos בטוויטר כדי להצטרף לשיחה על צילום. חלק מהילדים המתגוררים בבוראגון הולכים לבית הספר במלגה, אבל רובם עובדים במזבלה כדי לפרנס את משפחותיהם. אבל אל תלכו שולל: האנשים החיים כאן מרגישים הכל מלבד חסרי כל. בולדרי משתמש במילים כמו "אהבה", "תקווה" ו"רוחניות" כדי לתאר אותן. "גיליתי שקהילת המזבלה מרוצה", אמר בולדרי. "הם לא עייפים על ידי הציוויליזציה המודרנית." בולדרי חי ועובד בתוך מזבלה לה צ'ורקה בניקרגואה, אחת המזבלות הגדולות בעולם. הוא עוזר לאנשים החיים שם לגדל גינות מופרות בקומפוסט שהוא מכין עם פסולת אורגנית מחנויות שייקים מקומיות. בנוסף לצילום שלו, הוא מלמד שיעורי אנגלית ויוגה כמה פעמים בשבוע. אבל למה? בולדרי למד בבית ספר לאמנות בבוסטון. הוא לא זר לציוויליזציה המתוחכמת. לדבריו, הוא מצא שפרויקטי צילום הומניטריים הם המספקים ביותר, והוא הסתקרן במיוחד ממזבלות למרות שהם "מפחידים, מלוכלכים וסוג של גרוטסקיים". "זו ה'תודה' שלי למחזרים הבלתי פורמליים של העולם", אמר. טימותי בולדרי הוא צלם שבסיסו בניו המפשייר. אתה יכול לעקוב אחריו בפייסבוק ובטוויטר.
הצלם טימותי בולדרי בילה במזבלה ענקית בגוואהאטי, הודו.
כ-100 משפחות מתגוררות במזבלה של בוראגון, אבל בולדרי אמר שהן "מרוצות"