During the 19th century Inuits in Greenland would have entertained polite company in their settlements while wearing a thong made of seal fur. Traditionally known as a 'naatsit', the underwear is adorned with beads and would have been sewn together by a woman using strips of seal pelt. It is currently on display at the National Museum of Denmark in Copenhagen as part of its animal-skin clothing collection. Traditionally known as a 'naatsit', the underwear (pictured) is adorned with beads and would have been sewn together by a woman, for a woman, using strips of seal pelt. It is currently on display at the National Museum of Denmark in Copenhagen as part of its animal-skin clothing collection . Peter Toft, the National Museum of Denmark's Greenlandic fur clothing expert, told Ella Morton at Atlas Obscura the underwear would have been worn inside the homes of the Inuit - even in front of guests or when visiting family members. It was obtained during an expedition to the Ammassalik settlement in Greenland in 1892 by Captain C. Ryder. When leaving the settlement, the female wearer would have worn it under trousers. The naatsit was the only undergarment the Inuit would have worn next to their bare skin and it was often decorated with beads of glass, with the seal fur turned outside. Example have also been decorated with small pieces of fur in different colours. It was obtained during an expedition to the Ammassalik settlement in Greenland in 1892 by Captain C. Ryder. When leaving a settlement, the female wearer would have worn this naastit (pictured) under trousers . Seals are found along the coast of East Greenland and are hunted by Inuits (stock image) for their meat and skin. Seal fur provides less insulation than caribou fur to prevents the wearer from sweating and causing the material to become damp, and later freeze in the cold . Cunera Buijs from the National Museum of Ethnology said: 'When weather conditions permitted, the naatsit was often the only garment worn, both in the home and outside in the settlement.' These homes would have been built to keep in the heat, with a low corridor entrance positioned in such a way to cause warm air to rise from beneath the structure into the home, and stay there. In addition to the naatsit, the National Museum of Denmark's collection also features a diaper made from reindeer fur (pictured) Many of these primitive buildings would have housed more than one family. 'There does seem to have been a taboo against walking around outside the home only in shorts,' continued Ms Buijs. 'As soon as the Inuit men left their own settlement, they put on a pair of long trousers made of seal or polar-bear fur.' Seals are found along the coast of East Greenland and are hunted for their meat and skin. Inuits across the region, and into North America and Siberia, would have also made garments from the skin and fur of reindeer and caribou. The severe conditions of the region means that clothes have to protect against the cold, wind and damp and seal fur, in particular, provides less insulation than caribou fur. This prevents the wearer from sweating and causing the material to become damp, and later freeze in the cold, continued Mr Toft. Women would clean the skin and remove all traces of flesh to prevent them from rotting, a pricess called 'flensing'. The fat would be scraped away on a board called a qapiarpik and the clothing would have been sewn together using a sakkeq or ulu - a traditional woman’s knife - and a needle. The display also contains a pair of pantyhose made from reindeer skin and fur (pictured). A similar collection is on display at the National Museum of Ethnology, which came via the museum in Copenhagen . In 17th century Iceland, sorcerers wore 'trousers' made of a dead friend's skin that were said to bring them wealth (example pictured) In 17th century Iceland, sorcerers wore 'trousers' made of a dead friend's skin that were said to bring them wealth. According to legend, a morbid deal was struck between two friends to arrange who became the trousers or 'necropants,' which were used for purposes of traditional magic at the time. The Museum of Icelandic Sorcery & Witchcraft in Holmavik, Iceland, houses the only known intact pair of necropants, that were meant to be worn day and night by their owner. In order to make the necropants (called nábrók in the naive tongue) an individual had to get permission from a living man to use his skin after his death. The surviving member of the pact had to dig up his dead friend's body and peel off the skin of the corpse from the waist down in one piece without any holes or scratches, to make the magical trousers. As soon as they stepped into the pants, the skin of the corpse stuck to theirs own, according to the museum, which documents 17th century occult practices. To make the grim garment, the wearer of the pants had to steal a coin from a poor widow at Christmas, Easter or Whitson and place it in the scrotum of the trousers, along with the magical sign called nábrókarstafur, which is drawn on a piece of paper. The coin is a 'tool to gather wealth by supernatural means,' according to the spokesman. It drew money into the scrotum from living people so 'it will never be empty' as long as the original coin is not removed, according to folklore. Many of these techniques and tools are used today. When Europeans arrived in East Greenland from the end of the 19th century they introduced new materials, and modern-day garments are often a mixture of old techniques and newer fabrics. In addition to the naatsit, the National Museum of Denmark's collection also features a diaper and a pair of pantyhose made from reindeer skin and fur. A similar collection is on display at the National Museum of Ethnology, which came via the museum in Copenhagen. During the 1930s, Dutch biologist and Nobel Prize winner, Niko Tinbergen, lived in East Greenland and collected objects of ethnographic interest. He donated an East Greenland kayak and two kayak anoraks to the museum of ethnology. Many other items were provided by Gerti Nooter from the 1970s who conducted research in North America and the arctic region. This includes hunting equipment, and clothing.
Garment is part of an animal-skin  display at National Museum of Denmark .
It is known as a 'naatsit' and was worn during 19th century in Greenland .
Depending on the weather, the naatsit was often the only garment worn .
Other items include a diaper made from reindeer skin and fur .
במהלך המאה ה-19 האינואיטים בגרינלנד היו מארחים חברה מנומסת ביישוביהם כשהם לובשים חוטיני עשוי פרוות כלבי ים. התחתונים, הידועים באופן מסורתי כ'נאאטסיט', מעוטרים בחרוזים והייתה תפורה יחד על ידי אישה באמצעות רצועות של קליפת כלבי ים. הוא מוצג כעת במוזיאון הלאומי של דנמרק בקופנהגן כחלק מאוסף בגדי עור החיות שלה. התחתונים (בתמונה) הידועים באופן מסורתי כ'נאתסיט', מעוטרים בחרוזים והיו תפורים יחדיו על ידי אישה, עבור אישה, באמצעות רצועות של קליפת כלבי ים. הוא מוצג כעת במוזיאון הלאומי של דנמרק בקופנהגן כחלק מאוסף בגדי עור החיות שלה. פיטר טופט, מומחה בגדי הפרווה הגרנלנדית של המוזיאון הלאומי של דנמרק, אמר לאלה מורטון באטלס אובסקורה שהתחתונים היו נלבשים בתוך בתי האינואיטים - אפילו מול אורחים או בעת ביקור בני משפחה. הוא הושג במהלך משלחת להתנחלות אממסליק בגרינלנד בשנת 1892 על ידי קפטן סי ריידר. כשהיא עוזבת את היישוב, הייתה לובשת אותו מתחת למכנסיים. הנאצית היה הבגד התחתון היחיד שהאינואיטים היו לובשים ליד עורם החשוף, והוא היה מקושט לעתים קרובות בחרוזי זכוכית, כשפרוות כלב הים הופכת החוצה. הדוגמאות עוטרו גם בחתיכות קטנות של פרווה בצבעים שונים. הוא הושג במהלך משלחת להתנחלות אממסליק בגרינלנד בשנת 1892 על ידי קפטן סי ריידר. כשהיא עוזבת את ההתנחלות, הלובשת הייתה לובשת את הנבט הזה (בתמונה) מתחת למכנסיים. כלבי ים נמצאים לאורך החוף של מזרח גרינלנד וניצודים על ידי אינואיטים (תמונה במלאי) בשל בשרו ועורם. פרוות כלב ים מספקת פחות בידוד מפרווה קריבו כדי למנוע מהעונד להזיע ולגרום לחומר להיעשות לח, ולאחר מכן לקפוא בקור. קונרה בואיס מהמוזיאון הלאומי לאתנולוגיה אמרה: "כאשר תנאי מזג האוויר אפשרו, הנאצית היה לעתים קרובות הבגד היחיד שנלבש, הן בבית והן בחוץ בהתנחלות." בתים אלה היו נבנים כדי לשמור על החום, עם כניסה נמוכה למסדרון הממוקמת בצורה כזו שתגרום לאוויר חם לעלות מתחת למבנה לתוך הבית ולהישאר שם. בנוסף לנאצית, האוסף של המוזיאון הלאומי של דנמרק כולל גם חיתול עשוי פרוות איילים (בתמונה) רבים מהמבנים הפרימיטיביים הללו היו מאכלסים יותר ממשפחה אחת. "נראה שהיה טאבו נגד להסתובב מחוץ לבית רק במכנסיים קצרים", המשיכה גברת Buijs. 'ברגע שאנשי האינואיט עזבו את היישוב שלהם, הם לבשו זוג מכנסיים ארוכים עשויים פרוות כלבי ים או דוב קוטב.' כלבי ים נמצאים לאורך חופי מזרח גרינלנד וניצודים בשל בשרו ועורם. האינואיטים ברחבי האזור, ולתוך צפון אמריקה וסיביר, היו מייצרים גם בגדים מהעור והפרווה של איילים וקאריבו. התנאים הקשים של האזור גורמים לכך שבגדים צריכים להגן מפני קור, רוח ולחות ופרוות כלבים, בפרט, מספקת פחות בידוד מפרווה קריבו. זה מונע מהלובש להזיע ולגרום לחומר להיעשות לח, ובהמשך לקפוא בקור, המשיך מר טופט. נשים היו מנקות את העור ומסירות את כל עקבות הבשר כדי למנוע מהם להירקב, מחיר שנקרא 'פלנסינג'. השומן היה מגורר על לוח שנקרא qapiarpik והבגדים היו נתפרים יחד באמצעות סאקק או אולו - סכין אישה מסורתית - ומחט. התצוגה מכילה גם זוג גרביונים מעור ופרווה של איילים (בתמונה). אוסף דומה מוצג במוזיאון הלאומי לאתנולוגיה, שהגיע דרך המוזיאון בקופנהגן. באיסלנד של המאה ה-17, מכשפים לבשו 'מכנסיים' עשויים מעור של חבר מת שנאמר כי הם מביאים להם עושר (דוגמה בתמונה) באיסלנד של המאה ה-17, מכשפים לבשו 'מכנסיים' עשויים מעור של חבר מת, שנאמר כי הם מביאים להם עושר . על פי האגדה, עסקה חולנית נכרתה בין שני חברים כדי לארגן מי הפך למכנסיים או ל'נקרופנטים', ששימשו למטרות קסם מסורתי באותה תקופה. מוזיאון הכישוף והכישוף האיסלנדי בהולמאוויק, איסלנד, מכיל את זוג הנקופים היחיד הידוע ללא פגע, שנועדו ללבוש יום ולילה על ידי בעליהם. על מנת לייצר את הנקרופנטים (הנקראים נאברוק בלשון התמימה) אדם היה צריך לקבל רשות מאדם חי להשתמש בעורו לאחר מותו. חבר האמנה שנותר בחיים נאלץ לחפור את גופת חברו המת ולקלף את עור הגופה מהמותניים ומטה בחתיכה אחת ללא חורים או שריטות, כדי ליצור את המכנסיים הקסומים. ברגע שנכנסו למכנסיים, עור הגופה נדבק לשלהם, לפי המוזיאון, שמתעד שיטות נסתר מהמאה ה-17. כדי להפוך את הבגד העגום, הלובש את המכנסיים היה צריך לגנוב מטבע מאלמנה ענייה בחג המולד, חג הפסחא או ויטסון ולהניח אותו בשק האשכים של המכנסיים, יחד עם השלט הקסום שנקרא nábrókarstafur, המצייר על יצירה. מנייר. המטבע הוא 'כלי לאסוף עושר באמצעים על טבעיים', לפי הדובר. הוא משך כסף לתוך שק האשכים מאנשים חיים כך ש'לעולם לא יהיה ריק' כל עוד המטבע המקורי לא יוסר, על פי הפולקלור. רבים מהטכניקות והכלים הללו נמצאים בשימוש היום. כשהאירופאים הגיעו למזרח גרינלנד מסוף המאה ה-19 הם הציגו חומרים חדשים, ובגדים מודרניים הם לרוב תערובת של טכניקות ישנות ובדים חדשים יותר. בנוסף לנאצית, האוסף של המוזיאון הלאומי של דנמרק כולל גם חיתול וזוג גרביונים עשויים מעור ופרווה של איילים. אוסף דומה מוצג במוזיאון הלאומי לאתנולוגיה, שהגיע דרך המוזיאון בקופנהגן. במהלך שנות ה-30, הביולוג ההולנדי וחתן פרס נובל, ניקו טינברגן, חי במזרח גרינלנד ואסף חפצים בעלי עניין אתנוגרפי. הוא תרם קיאק מזרח גרינלנד ושני אנורק קיאקים למוזיאון האתנולוגיה. פריטים רבים אחרים סופקו על ידי גרטי נוטר משנות ה-70 שערכה מחקר בצפון אמריקה ובאזור הארקטי. זה כולל ציוד ציד וביגוד.
בגד הוא חלק מתצוגת עור בעלי חיים במוזיאון הלאומי של דנמרק.
זה ידוע בתור 'נאתסיט' ונלבש במהלך המאה ה-19 בגרינלנד.
בהתאם למזג האוויר, ה-naatsit היה לעתים קרובות הבגד היחיד שנלבש.
פריטים נוספים כוללים חיתול העשוי מעור ופרווה של איילים.