They are the most recognisable shapes in the night sky, tracing distinctive patterns that have enabled astronomers to navigate the starscape above them for thousands of years. Yet for anyone staring at the heavens 98,000 year from now, the constellations could look very different indeed. Martin Vargic, a graphic designer from Slovakia, has created a chart that shows how the most famous of the constellations have changed from 50,000 BC to 100,000CE. Martin Vargic used satellite data to chart how the constellation stars have shifted and will change in the future . Using data collected by the European Space Agency on the gradually shifting position of stars, he has estimated how the constellations will change between. The results suggest that many of the most distinctive constellations will become almost unrecognisable in the future and some may need to be renamed entirely. Stars generate sounds on their surface in an unexpected way, according to new experimental evidence. Of course, as space is a vacuum it is impossible to hear sound in space, but the discovery reveals a new way that fluids can interact to produce a sound - one with an extremely high frequency. The researchers found that, when material - dust or gas from nearby - falls onto a star, it can produce an extremely high pitched sound in the plasma. The researchers said the phenomenon is 'more common in younger stars' that are still accumulating material from their surroundings. It would be less common in more mature stars, like our sun. The Big Dipper, for example, will change from looking like a plough to something that looks more like duck, while the proud form of Leo will mutate into an unrecognisable shape. Orion, named after the hunter in Greek mythology, will lose his head and the Crux will become little more than two parallel lines similar to an equals sign. Mr Vargic's chart also shows how some of the more abstract constellations, like Cassiopeia, were almost unrecognisable further back in human history when our ancestors were still living in caves. Lyra would also have faced completely the wrong way 52,000 years ago. Mr Vargic said: 'On a short timescale, stars appear to maintain nearly fixed positions in relation to each other, long term observations show that all stars indeed move and all constellations gradually change over time.' Astronomers have been recording the position of the stars since the Ancient Greeks, who believed the Earth was at the centre of the universe due to the apparent unchanging nature of the stars. This animation shows how the constellation Leo changed from 50,000BC to what it will look like in 100,000CE . The constellations were initially named after real life objects and mythical figures they appeared to represent and that tradition has continued. There are now 88 officially recognised constellations. In some cases ancient travelers used the constellations to help find their way at night. Now, using sophisticated observations from space telescopes like Hubble and the European Space Agency's Hipparcos satellite, scientists have been able to watch the movement of the stars. This has allowed astronomers to predict the position of the stars thousands of years into the future. Mr Vargic's chart shows how some of the constellations will become probably need to be renamed. From left to right the image above shows how they changed from 50,000BC, 2,000AD, 50,000CE and 100,000CE . This animation shows how Leo has changed since 50,000BC and how unrecognisable it will be in 100,000CE . Mr Vargic used data from the four year long Hipparcos satellite mission, which was launched in 1989, to collect data on the position of the stars. While there are some celestial objects that move across the sky quite regularly - such as the planets and the Moon - most of the stars vary little in relation to each other. Obviously their position in the sky changes as the Earth itself spins on its axis and moves around the Sun, the constellations have remained appeared constant through out human history. This animation show the changing face of the constellation Cassiopia from 50,000BC to 100,000CE . This animation shows how Orion's distinctive shape will change to become headless in the next 98,000 years . In fact many stars, including our own sun, are moving through space at thousands of miles per hour. However the vast distances between the Earth and the stars makes them appear static and those that are closer appear to move more. Dr Marek Kukula, public astronomer at the Royal Observatory in Greenwich, said: 'In art and poetry the idea of the stars being fixed and eternal is a strong theme. 'However, we now know our solar system is moving through the Milky Way and other stars have their own particular paths. 'The constellations shapes already look a bid dodgy when trying to see the patterns in them, but in the future we may need to find some different names for them altogether.' The Big Dipper could eventually start to look more like the Big Duck over the next 98,000 years . This animation shows how the Crux will shift from being a distinct crucifix to two parallel lines by 100,000CE .
New charts show how the constellations will look 98,000 years in the future .
Graphic designer Martin Vargic created the charts using observation data .
The Big Dipper, Leo, Cassiopeia and Crux will change beyond recognition .
The stars will shift position as our solar system moves through the galaxy .
הן הצורות המוכרות ביותר בשמי הלילה, עוקבות אחר דפוסים ייחודיים שאפשרו לאסטרונומים לנווט בנוף הכוכבים שמעליהם במשך אלפי שנים. עם זאת, עבור כל מי שבוהה בשמים בעוד 98,000 שנה, קבוצות הכוכבים יכולות להיראות אחרת לגמרי. מרטין וארג'יץ', מעצב גרפי מסלובקיה, יצר תרשים שמראה כיצד המפורסם ביותר מבין קבוצות הכוכבים השתנו מ-50,000 לפני הספירה ל-100,000 לספירה. מרטין וארג'יק השתמש בנתוני לוויין כדי לתאר כיצד כוכבי קבוצת הכוכבים השתנו וישתנו בעתיד. באמצעות נתונים שנאספו על ידי סוכנות החלל האירופית על מיקומם המשתנה בהדרגה של כוכבים, הוא העריך כיצד ישתנו קבוצות הכוכבים ביניהן. התוצאות מצביעות על כך שרבות מקבוצות הכוכבים הייחודיות ביותר יהפכו לכמעט בלתי ניתנות לזיהוי בעתיד וייתכן שיהיה צורך לשנות את שמותיהם לחלוטין. כוכבים מייצרים צלילים על פני השטח שלהם בצורה בלתי צפויה, על פי עדויות ניסיוניות חדשות. כמובן, מכיוון שהחלל הוא ואקום אי אפשר לשמוע צליל בחלל, אבל התגלית חושפת דרך חדשה שבה נוזלים יכולים ליצור אינטראקציה כדי להפיק צליל - כזו עם תדר גבוה במיוחד. החוקרים גילו שכאשר חומר - אבק או גז מהסביבה - נופל על כוכב, הוא יכול להפיק צליל גבוה במיוחד בפלזמה. החוקרים אמרו כי התופעה 'נפוצה יותר בכוכבים צעירים' שעדיין צוברים חומר מסביבתם. זה יהיה פחות נפוץ בכוכבים בוגרים יותר, כמו השמש שלנו. הדובל הגדול, למשל, ישתנה ממראה כמו מחרשה למשהו שנראה יותר כמו ברווז, בעוד הצורה הגאה של אריה תעבור מוטציה לצורה בלתי מזוהה. אוריון, הקרוי על שמו של הצייד במיתולוגיה היוונית, יאבד את ראשו והקרוקס יהפוך למעט יותר משני קווים מקבילים הדומים למזל שוויון. התרשים של מר וארג'יץ' גם מראה כיצד חלק מקבוצות הכוכבים המופשטות יותר, כמו קסיופיה, כמעט ולא היו ניתנים לזיהוי עוד יותר בהיסטוריה האנושית כאשר אבותינו עדיין חיו במערות. ליירה גם הייתה מתמודדת עם הדרך הלא נכונה לפני 52,000 שנה. מר וארג'יץ' אמר: "בטווח זמן קצר, נראה שהכוכבים שומרים על מיקומים כמעט קבועים זה ביחס לזה, תצפיות ארוכות טווח מראות שכל הכוכבים אכן זזים וכל קבוצות הכוכבים משתנות בהדרגה עם הזמן." אסטרונומים תיעדו את מיקומם של הכוכבים מאז היוונים הקדמונים, שהאמינו שכדור הארץ נמצא במרכז היקום בשל טבעם הבלתי משתנה לכאורה של הכוכבים. אנימציה זו מראה כיצד קבוצת הכוכבים אריה השתנתה מ-50,000 לפני הספירה לאיך שהיא תיראה בשנת 100,000 לספירה. קבוצות הכוכבים נקראו בתחילה על שם חפצים מהחיים האמיתיים ודמויות מיתיות שנראו כמייצגות והמסורת הזו נמשכה. יש כעת 88 קבוצות כוכבים מוכרות רשמית. במקרים מסוימים נוסעים עתיקים השתמשו בקבוצות הכוכבים כדי לעזור למצוא את דרכם בלילה. כעת, באמצעות תצפיות מתוחכמות מטלסקופי חלל כמו האבל ולווין היפארקוס של סוכנות החלל האירופית, הצליחו מדענים לצפות בתנועת הכוכבים. זה איפשר לאסטרונומים לחזות את מיקומם של הכוכבים אלפי שנים קדימה. התרשים של מר וארג'יץ' מראה כיצד חלק מקבוצות הכוכבים יהפכו כנראה שיידרשו לשנות את שמותיהם. משמאל לימין התמונה למעלה מראה כיצד הם השתנו מ-50,000 לספירה, 2,000 לספירה, 50,000 לספירה ו-100,000 לספירה. אנימציה זו מראה כיצד ליאו השתנה מאז 50,000 לפני הספירה ועד כמה לא ניתן יהיה לזהות אותו בשנת 100,000 לספירה. מר וארג'יץ' השתמש בנתונים ממשימת הלוויין היפארקוס בת ארבע השנים, ששוגרה ב-1989, כדי לאסוף נתונים על מיקומם של הכוכבים. בעוד שיש כמה עצמים שמימיים שנעים על פני השמים באופן די קבוע - כמו כוכבי הלכת והירח - רוב הכוכבים משתנים מעט זה ביחס לזה. ברור שמיקומם בשמיים משתנה כאשר כדור הארץ עצמו מסתובב על צירו ונע סביב השמש, קבוצות הכוכבים נותרו נראות קבועות לאורך כל ההיסטוריה האנושית. אנימציה זו מציגה את פניה המשתנים של קבוצת הכוכבים קסיופיה מ-50,000 לפני הספירה ל-100,000 לספירה. אנימציה זו מראה כיצד צורתו הייחודית של אוריון תשתנה ותהפוך ללא ראש ב-98,000 השנים הבאות. למעשה כוכבים רבים, כולל השמש שלנו, נעים בחלל במהירות של אלפי מיילים לשעה. עם זאת, המרחקים העצומים בין כדור הארץ לכוכבים גורמים להם להיראות סטטיים ולאלו הקרובים יותר נראה לנוע יותר. ד"ר מרק קוקולה, אסטרונום ציבורי במצפה הכוכבים המלכותי בגריניץ', אמר: "באמנות ובשירה הרעיון של הכוכבים להיות קבועים ונצחיים הוא נושא חזק. "עם זאת, אנו יודעים כעת שמערכת השמש שלנו נעה דרך שביל החלב ולכוכבים אחרים יש נתיבים מיוחדים משלהם. "הצורות של קבוצות הכוכבים כבר נראות מפוקפקות כשמנסים לראות את הדפוסים בהן, אבל בעתיד אולי נצטרך למצוא להן כמה שמות שונים לגמרי." הדובל הגדול יכול בסופו של דבר להתחיל להיראות יותר כמו הברווז הגדול במהלך 98,000 השנים הבאות. אנימציה זו מראה כיצד הקרוקס יעבור מלהיות צלב מובהק לשני קווים מקבילים ב-100,000 לספירה.
תרשימים חדשים מראים כיצד ייראו קבוצות הכוכבים 98,000 שנים בעתיד.
המעצב הגרפי מרטין וארג'יק יצר את התרשימים באמצעות נתוני תצפית.
הדובל הגדול, ליאו, קסיופיה וקרוקס ישתנו ללא היכר.
הכוכבים ישתנו את מיקומם כאשר מערכת השמש שלנו תנוע בגלקסיה.