The red planet might still have liquid water, suggests information collected by Nasa's Curiosity rover. Researchers have long known that there is water in the form of ice on Mars. Now, new information from the Mars rover Curiosity, published in the journal Nature, shows that it is possible that there is liquid water close to the surface of the red planet. The ‘Hidden Valley’ in Gale Crater on Mars. Very fine-grained sediments, which slowly fell down through the water, were deposited right at the bottom of the crater lake. The sediment plates at the bottom are level, so everything indicates that the entire Gale Crater may have been a large lake. New information from Nasa's Mars rover Curiosity, published in the journal Nature, shows that it is possible that there is liquid water close to the surface of the red planet. The explanation is that the substance perchlorate has been found in the soil, which lowers the freezing point so the water does not freeze into ice, but is liquid and present in very salty water. Curiosity detected salts called perchlorates, which can absorb water from the atmosphere and turn it into briny liquid. When night falls, some of the water vapour in the atmosphere condenses on the planet surface as frost, but calcium perchlorate is very absorbent and it forms a brine with the water, so the freezing point is lowered and the frost can turn into a liquid. Curiosity landed on Mars in 2012 in the large crater, Gale, located just south of the equator. The giant crater is 154 kilometres in diameter and the rim of the crater is almost five kilometres high. In the middle of the crater lies the mountain, Mount Sharp. Curiosity has travelled more than 10km from the landing site towards Mount Sharp and has carried out many studies along the way. Doctor Morten Bo Madsen, associate professor and head of the Mars Group at the Niels Bohr Institute at the University of Copenhagen in Denmark, said: 'We have discovered the substance calcium perchlorate in the soil and, under the right conditions, it absorbs water vapour from the atmosphere. 'Our measurements from the Curiosity rover's weather monitoring station show that these conditions exist at night and just after sunrise in the winter. 'Based on measurements of humidity and the temperature at a height of 1.6 metres and at the surface of the planet, we can estimate the amount of water that is absorbed. 'When night falls, some of the water vapour in the atmosphere condenses on the planet surface as frost, but calcium perchlorate is very absorbent and it forms a brine with the water, so the freezing point is lowered and the frost can turn into a liquid. Researchers say that Gale Crater was once a giant lake on the red planet . 'The soil is porous, so what we are seeing is that the water seeps down through the soil. 'Over time, other salts may also dissolve in the soil and now that they are liquid, they can move and precipitate elsewhere under the surface.' Observations by the Mars probe's stereo camera have previously shown areas characteristic of old riverbed with rounded pepples that clearly show that a long time ago there was flowing, running water with a depth of up to one metre. Now the new close-up images taken by the rover all the way en route to Mount Sharp show that there are expanses of sedimentary deposits, lying as 'plates' one above the other and leaning a bit toward Mount Sharp. Evidence of water on Mars dates back to the Mariner 9 mission, which arrived in 1971. It revealed clues of water erosion in river beds and canyons as well as weather fronts and fogs. Viking orbiters that followed caused a revolution in our ideas about water on Mars by showing how floods broke through dams and carved deep valleys. Mars is currently in the middle of an ice age, and before this study, scientists believed liquid water could not exist on its surface. In June 2013, Curiosity found powerful evidence that water good enough to drink once flowed on Mars. In September of the same year, the first scoop of soil analysed by Curiosity revealed that fine materials on the surface of the planet contain two per cent water by weight. Last month, scientists provided the best estimates for water on Mars, claiming it once had more liquid H2) than the Arctic Ocean - and the planet kept these oceans for more than 1.5 billion years. The findings suggest there was ample time and water for life on Mars to thrive, but over the last 3.7 billion years the red planet has lost 87 per cent of its water - leaving it barren and dry. Dr Madsen said: 'These kind of deposits are formed when large amounts of water flow down the slopes of the crater and these streams of water meet the stagnant water in the form of a lake.' However, he added that it is not likely that life will be found on Mars as it is too dry, too cold and the cosmic radiation is so powerful that it penetrates at least one metre into the surface and kills all life - at least life as we know it on Earth. The finding, however, could make it easier for humans to live on Mars in the future. He explains that about 4.5 billion years ago, Mars had 6.5 times as much water as it does now and a thicker atmosphere. But most of this water has disappeared out into space and the reason is that Mars no longer has global magnetic fields, which we have on Earth. Observations by the Mars probe's stereo camera have previously shown areas characteristic of old riverbed with rounded pepples that clearly show that a long time ago there was flowing, running water with a depth of up to one metre. Currents of liquid iron in the Earth’s interior generate the magnetic fields and they act as a shield that protects us from cosmic radiation. The magnetic field protects the Earth’s atmosphere against degradation from energy rich particles from the sun. But Mars no longer has a global magnetic field and this means that the atmosphere is not protected from radiation from the sun, so the solar particles (protons) simply ‘shoot’ the atmosphere out into space little by little.
Possible that there is liquid water close to the surface of the red planet .
Substance perchlorate has been found in the soil, which lowers the freezing point so the water does not freeze into ice, but is liquid .
Life as we know it is 'not likely' to exist due to planet's harsh conditions .
Finding could make it easier for humans to live on Mars in the future.
ייתכן שעדיין יש בכוכב הלכת האדום מים נוזליים, כך עולה מידע שנאסף על ידי הרובר Curiosity של נאסא. חוקרים יודעים מזמן שיש מים בצורת קרח על מאדים. כעת, מידע חדש של רובר מאדים Curiosity, שפורסם בכתב העת Nature, מראה כי ייתכן שיש מים נוזליים קרוב לפני השטח של כוכב הלכת האדום. 'העמק הנסתר' במכתש גייל במאדים. משקעים עדינים מאוד, שנפלו באיטיות דרך המים, הופקדו ממש בתחתית אגם המכתש. לוחות המשקעים בתחתית מפולסים, כך שהכל מעיד שייתכן שכל מכתש גייל היה אגם גדול. מידע חדש של רובר המאדים Curiosity של נאסא, שפורסם בכתב העת Nature, מראה כי ייתכן שיש מים נוזליים קרוב לפני השטח של כוכב הלכת האדום. ההסבר הוא שבקרקע נמצא החומר פרכלורט, מה שמוריד את נקודת הקיפאון כך שהמים לא קופאים לקרח, אלא הם נוזליים ונוכחים במים מלוחים מאוד. סקרנות זיהתה מלחים הנקראים פרכלורטים, שיכולים לספוג מים מהאטמוספרה ולהפוך אותם לנוזל מלוח. כשהלילה יורד, חלק מאדי המים באטמוספירה מתעבים על פני כדור הארץ ככפור, אך סידן פרכלורט סופג מאוד והוא יוצר תמיסת מלח עם המים, כך שנקודת הקיפאון יורדת והכפור יכול להפוך לנוזל. קיוריוסיטי נחת על מאדים בשנת 2012 במכתש הגדול, גייל, שנמצא ממש דרומית לקו המשווה. קוטר המכתש הענק 154 קילומטרים וגובה שפת המכתש כמעט חמישה קילומטרים. באמצע המכתש שוכן ההר, הר שארפ. קיוריוסיטי עברה יותר מ-10 ק"מ מאתר הנחיתה לכיוון הר שארפ וביצעה מחקרים רבים לאורך הדרך. דוקטור מורטן בו מדסן, פרופסור חבר וראש קבוצת מאדים במכון נילס בוהר באוניברסיטת קופנהגן בדנמרק, אמר: "גילינו את החומר סידן פרכלוראט באדמה ובתנאים הנכונים הוא סופג אדי מים מהאווירה. "המדידות שלנו מתחנת ניטור מזג האוויר של הרובר קיוריוסיטי מראות שתנאים אלו קיימים בלילה ומיד לאחר הזריחה בחורף. ״על סמך מדידות של לחות והטמפרטורה בגובה של 1.6 מטר ועל פני כדור הארץ, נוכל להעריך את כמות המים שנספגת. "כשהלילה יורד, חלק מאדי המים באטמוספירה מתעבים על פני כדור הארץ ככפור, אבל סידן פרכלורט סופג מאוד והוא יוצר תמיסת מלח עם המים, כך שנקודת הקיפאון יורדת והכפור יכול להפוך לנוזל. . חוקרים אומרים שמכתש גייל היה פעם אגם ענק על כוכב הלכת האדום. ״האדמה נקבובית, אז מה שאנחנו רואים זה שהמים מחלחלים למטה דרך האדמה. "עם הזמן, גם מלחים אחרים עלולים להתמוסס באדמה וכעת, כשהם נוזליים, הם יכולים לנוע ולהשקיע במקום אחר מתחת לפני השטח." תצפיות של מצלמת הסטריאו של גשושית מאדים הראו בעבר אזורים האופייניים לאפיק נהר ישן עם פלגונים מעוגלים שמראים בבירור שלפני זמן רב היו מים זורמים וזורמים בעומק של עד מטר אחד. כעת תמונות הקלוז-אפ החדשות שצילם הרובר כל הדרך להר שארפ מראות שיש מרחבים של משקעים, המונחים כ'צלחות' זה מעל זה ונוטים מעט לכיוון הר שארפ. עדויות על מים על מאדים מתוארכות למשימת Mariner 9, שהגיעה בשנת 1971. היא חשפה רמזים לשחיקת מים באפיקי נהרות ובקניונים, כמו גם חזיתות מזג אוויר וערפילים. מסלולי ויקינגים שבאו לאחר מכן גרמו למהפכה ברעיונות שלנו לגבי מים על מאדים בכך שהראו כיצד שיטפונות פרצו דרך סכרים וחצבו עמקים עמוקים. מאדים נמצא כעת בעיצומו של עידן קרח, ולפני מחקר זה, מדענים האמינו כי מים נוזליים אינם יכולים להתקיים על פני השטח שלו. ביוני 2013, קיוריוסיטי מצאה עדויות חזקות לכך שפעם זרמו מים טובים לשתייה על מאדים. בספטמבר של אותה שנה, כדור האדמה הראשון שניתח על ידי Curiosity חשף כי חומרים עדינים על פני כדור הארץ מכילים שני אחוז מים לפי משקל. בחודש שעבר, מדענים סיפקו את ההערכות הטובות ביותר למים על מאדים, בטענה שפעם היה בהם יותר נוזלי H2) מאשר האוקיינוס ​​הארקטי - והכוכב שמר על האוקיינוסים הללו במשך יותר מ-1.5 מיליארד שנים. הממצאים מראים שהיה מספיק זמן ומים לחיים על מאדים לשגשג, אבל במהלך 3.7 מיליארד השנים האחרונות איבד כוכב הלכת האדום 87 אחוז מהמים שלו - והותיר אותו עקר ויבש. ד"ר מדסן אמר: "מרבצים מסוג זה נוצרים כאשר כמויות גדולות של מים זורמות במורדות המכתש וזרמים אלה של מים פוגשים את המים העומדים בצורת אגם." עם זאת, הוא הוסיף כי לא סביר שיימצאו חיים על מאדים מכיוון שהוא יבש מדי, קר מדי והקרינה הקוסמית כל כך חזקה שהיא חודרת לפחות מטר אחד לפני השטח והורגת את כל החיים - לפחות חיים כמו אנחנו מכירים את זה על כדור הארץ. הממצא, לעומת זאת, עשוי להקל על בני אדם לחיות על מאדים בעתיד. הוא מסביר שלפני כ-4.5 מיליארד שנים, במאדים היו פי 6.5 מים כמו עכשיו ואטמוספירה סמיכה יותר. אבל רוב המים האלה נעלמו בחלל והסיבה היא שלמאדים אין יותר שדות מגנטיים גלובליים, שיש לנו על כדור הארץ. תצפיות של מצלמת הסטריאו של גשושית מאדים הראו בעבר אזורים האופייניים לאפיק נהר ישן עם פלגונים מעוגלים שמראים בבירור שלפני זמן רב היו מים זורמים וזורמים בעומק של עד מטר אחד. זרמי ברזל נוזלי בפנים כדור הארץ יוצרים את השדות המגנטיים והם פועלים כמגן המגן עלינו מפני קרינה קוסמית. השדה המגנטי מגן על האטמוספירה של כדור הארץ מפני השפלה מחלקיקים עשירים באנרגיה מהשמש. אבל למאדים אין יותר שדה מגנטי עולמי וזה אומר שהאטמוספירה אינה מוגנת מקרינה מהשמש, ולכן חלקיקי השמש (הפרוטונים) פשוט 'יורים' את האטמוספירה החוצה לחלל לאט לאט.
ייתכן שיש מים נוזליים קרוב לפני השטח של כוכב הלכת האדום.
באדמה נמצא חומר פרכלורט, המוריד את נקודת הקיפאון כך שהמים אינם קופאים לקרח, אלא הם נוזליים.
החיים כפי שאנו מכירים אותם 'לא סביר' שיתקיימו בגלל התנאים הקשים של הפלנטה.
ממצא עשוי להקל על בני אדם לחיות על מאדים בעתיד.