Hidden along a dusty dirt track across several miles of scenic hills, it was formerly home to a post office, a grocery store and even a school house. But now,  Evansville in Comanche County, Kansas, is a shadow of its former self, with its once-thriving commissary building in a state of disrepair. However, the ghost town is still home to two final residents, who tend to the site's numerous cattle - rancher Larry 'Dee' Scherich and his wife, Phyllis. The couple, who live in a house just north of the historic commissary building, do not have to worry about unexpected visitors, nor noisy neighbors. Instead, they encounter only hired workers in the town, which  previously housed the headquarters of the largest cattle ranch in Kansas's history. Remote: It was home to a post office, a grocery store and even a school house in the 1870s and 80s. But now, Evansville in Comanchea County, Kansas, is a shadow of its former self, with its once-thriving commissary building (pictured today) in a state of disrepair . Deserted: Horse harnesses hang empty from the roof of the commissary's stables, while the building's wooden walls are falling apart . No neighbors: However, the ghost town is still home to two final residents - rancher Larry 'Dee' Scherich and his wife, Phyllis (pictured) Rancher: The couple, who live in a house just north of the commissary building, do not have to worry about unexpected visitors, nor noisy neighbors. Above, Mr Scherich talks about the features of the historic commissary building at the deadtown site of Evansville . Long gone: Cattle graze where the former Evansville school house was located, near the beautiful - but mostly treeless - Gypsum Hills . On a regular basis, the Scheriches hike up to a springs, situated near the mostly treeless Gypsum Hills, with their stunning views, canyons and buttes . Here, wild animals and insects continue to drink the natural spring water that still flows at the now-deserted site. 'With no trees to speak of, trees by a springs would have been real respite,' Mrs Scherich told The Hutchinson News. Referring to Evansville itself, which likely began its life as a town in the late 1870s, she added: 'By 1910, there was not much left.' Indeed, the town once boasted a ranch house and a commissary building after four ranchers moved to the area in the 1870s and early 1880s. The men, named as Jess Evans, Wylie Payne, Richard Phillips and Major Andrew Drum, set up an enormous cattle ranch in the region after an Army order banned Texas cattle drives from crossing the Oklahoma Strip, according to the book, Kansas: The Priceless Prairie, by author Mary Einsel. The operation, dubbed the Comanche Pool, which was based at Evans's ranch, began with 26,000 head of cattle. In subsequent years, the area grew into a town, with its own post office, grocery store and other buildings. It even had its own hotel with 'easy access to all cattle camps in the Territory'. Historic: The Scheriches encounter only hired help in the town, which previously housed the headquarters of the largest cattle ranch in Kansas's history. Above, Mrs Scherich believes the middle portion of this house was one of the original buildings in the ghost town . Saved: Four ranchers moved to the area in the 1870s and early 1880s and set up an enormous ranch, dubbed the Comanche Pool. Above, Mr Scherich has kept pieces of barbed wire used in the town, including the wire used by the Comanche Pool's ranchers . Still life: On a regular basis, the Scheriches hike up to a springs (pictured), situated near the picturesque Gypsum Hills, with their stunning views, canyons and buttes. Here, wild animals and insects continue to drink the natural spring water that still flows at the site . Contrast: This photo shows several of the many cowboys employed by the Comanche Pool in Comanche County during the 1880s . The Evansville Herald, which started publishing in October 1885, reported on a prospering town with around 40 residents and several businessmen. However, in 1884, a large portion of Comanche County - where the ranchers had used land 'unofficially' - was bought by settlers for $1.25 an acre. In following years, as the herd law was enacted (forcing ranchers to fence their cattle) and the winters became harsher, the Comanche Pool dissolved. But Evansville continued to grow, David Webb, of Kansas Heritage Center, writes in his and co-author Alzina Baker's book, Comanche County History. A nearby post office moved into the town, a sorghum mill reportedly opened and by November 1886, residents were hoping for a railroad. 'We all want a railroad and now is the time to get one,' the editor of The Evansville Herald apparently wrote at the time, adding: 'We may never have a better chance.' However, several years later, the newspaper had shut down due to lack of profit, while the commissary building and its post office shortly closed. Sawed logs: The historic commissary building was built using rough sawed logs and wood that workers notched to fit (pictured today) Co-manager: Mrs Sherich is pictured looking up inside the commissary. She now manages Merrill Ranch in the town with her husband . Today, horse harnesses hang empty from the roof of the building's ruined stables, while the commissary's wooden log structures are falling apart. In front of the building, broken-off posts stick up from the ground - and a boardwalk that used to be bustling with residents is long gone. 'I'd love to have someone restore it,' Mrs Scherich said of the commissary, adding: 'It would be expensive. I should have done it 20 years ago.' Mr Scherich moved to Evansville with his parents in the 1940s to manage Merrill Ranch - long after the town had been deserted by most ranchers. Although he left the ranch to teach at Inman High School for several years, he eventually returned to the site with Mrs Scherich in 1976. They now manage the ranch and its cattle together.
Town of Evansville in Comanche County was the headquarters of largest cattle ranch in Kansas's history in 1880s .
But now, its once-thriving commissary building, with post office, grocery store and possibly a hotel, are long gone .
However, the remote ghost town is still home to two final residents - rancher Larry 'Dee' Scherich and wife Phyllis .
Couple live in a house just north of ruined commissary building - and only ever encounter hired help in the region .
Mrs Scherich said of Evansville: 'By 1910, there was not much left', adding she would 'love' to restore the buildings .
חבוי לאורך שביל עפר מאובק על פני כמה קילומטרים של גבעות ציוריות, זה היה בעבר ביתם של סניף דואר, חנות מכולת ואפילו בית ספר. אבל עכשיו, אוונסוויל במחוז קומנצ'י, קנזס, הוא צל של האני הקודם שלה, עם בניין הקומיסרי שפעם משגשג שלו במצב של מוזנח. עם זאת, עיר הרפאים היא עדיין ביתם של שני תושבים אחרונים, המטפלים בבקר הרבים של האתר - החווה לארי 'די' שריך ואשתו פיליס. בני הזוג, המתגוררים בבית ממש צפונית לבניין הקומיסרי ההיסטורי, אינם צריכים לדאוג למבקרים בלתי צפויים, וגם לא לשכנים רועשים. במקום זאת, הם נתקלים רק בעובדים שכירים בעיירה, ששכנה בעבר את המטה של ​​חוות הבקר הגדולה ביותר בתולדות קנזס. מרחוק: זה היה ביתו של סניף דואר, חנות מכולת ואפילו בית ספר בשנות ה-70 וה-80. אבל עכשיו, אוונסוויל במחוז קומנצ'אה, קנזס, היא צל של האני הקודם שלה, עם בניין הקומיסרי שפעם משגשג שלו (בתמונה היום) במצב מוזנח. נטוש: רתמות סוסים תלויות ריקות מגג אורוות הקומיסר, בעוד קירות העץ של הבניין מתפרקים. אין שכנים: עם זאת, עיירת הרפאים היא עדיין ביתם של שני תושבים אחרונים - החווה לארי 'די' שריך ואשתו, פיליס (בתמונה) רנצר: לבני הזוג, שגרים בבית ממש צפונית לבניין הקומיסרי, אין להם שכנים. לדאוג מבקרים בלתי צפויים, ולא שכנים רועשים. למעלה, מר שריך מדבר על המאפיינים של בניין הקומיסרי ההיסטורי באתר המוות של אוונסוויל. נעלם מזמן: בקר רועה במקום שבו היה ממוקם בית הספר לשעבר של אוונסוויל, ליד הגבעות היפות - אך לרוב חסרות העצים - גבס. על בסיס קבוע, ה-Scheriches מטיילים עד למעיינות, הממוקמים ליד גבעות הגבס נטולות העצים ברובן, עם הנופים המדהימים שלהן, הקניונים והבוטים. כאן, חיות בר וחרקים ממשיכים לשתות את מי המעיינות הטבעיים שעדיין זורמים באתר הנטוש כיום. "בלי שום עצים לדבר עליהם, עצים ליד מעיינות היו הפוגה אמיתית", אמרה גברת שריך ל"האצ'ינסון ניוז". בהתייחסה לאוונסוויל עצמה, שכנראה החלה את חייה כעיירה בסוף שנות ה-70, היא הוסיפה: 'בשנת 1910, לא נשאר הרבה'. ואכן, העיירה התפארה פעם בבית חווה ובבניין קומיסרי לאחר שארבעה חוואים עברו לאזור בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. הגברים, המכונים ג'ס אוונס, ווילי פיין, ריצ'רד פיליפס ומייג'ור אנדרו דראם, הקימו חוות בקר ענקית באזור לאחר שהצו של הצבא אסר על כונני בקר בטקסס לחצות את רצועת אוקלהומה, על פי הספר, קנזס: The Priceless ערבה, מאת הסופרת מרי איינזל. המבצע, שזכה לכינוי בריכת הקומאנצ'י, שהתבססה בחווה של אוונס, החל עם 26,000 ראשי בקר. בשנים שלאחר מכן, האזור גדל לעיר, עם סניף דואר משלו, חנות מכולת ומבנים אחרים. אפילו היה לו מלון משלו עם 'גישה קלה לכל מחנות הבקר בטריטוריה'. היסטורי: בני הזוג שריצ'ים נתקלים רק בעזרה שכורה בעיירה, ששכנה בעבר את המטה של ​​חוות הבקר הגדולה ביותר בהיסטוריה של קנזס. למעלה, גברת שריך מאמינה שהחלק האמצעי של הבית הזה היה אחד הבניינים המקוריים בעיירת הרפאים. ניצלו: ארבעה חוואים עברו לאזור בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 והקימו חווה ענקית, שזכתה לכינוי בריכת קומנצ'י. למעלה, מר שריך שמר על פיסות תיל ששימש בעיירה, כולל התיל ששימש את החוות של בריכת קומנצ'ה. טבע דומם: על בסיס קבוע, ה-Scheriches מטיילים עד למעיין (בתמונה), הממוקם ליד גבעות הגבס הציוריות, עם הנופים המדהימים, הקניונים והבוטים. כאן, חיות בר וחרקים ממשיכים לשתות את מי המעיינות הטבעיים שעדיין זורמים באתר. ניגודיות: תמונה זו מציגה כמה מהקאובויים הרבים שהועסקו בבריכת קומנצ'י במחוז קומנצ'י במהלך שנות ה-80. העיתון "אוונסוויל הראלד", שהחל להתפרסם באוקטובר 1885, דיווח על עיירה משגשגת עם כ-40 תושבים וכמה אנשי עסקים. עם זאת, בשנת 1884, חלק גדול ממחוז קומנצ'י - שבו החוואים השתמשו באדמה "באופן לא רשמי" - נקנה על ידי מתנחלים תמורת 1.25 דולר לדונם. בשנים הבאות, עם חקיקת חוק העדר (הכריח את החוואים לגדר את הבקר שלהם) והחורפים נעשו קשים יותר, התמוססה בריכת הקומנצ'ה. אבל אוונסוויל המשיכה לצמוח, כותב דייוויד ווב, ממרכז המורשת של קנזס, בספרו של שותפה למחברת אלזינה בייקר, Comanche County History. סניף דואר סמוך עבר לעיר, לפי הדיווחים נפתחה טחנת סורגום ובנובמבר 1886, התושבים קיוו למסילת ברזל. 'כולנו רוצים מסילת ברזל ועכשיו זה הזמן להשיג אחת', כנראה כתב אז עורך The Evansville Herald והוסיף: 'ייתכן שלעולם לא יהיה לנו סיכוי טוב יותר'. אולם, מספר שנים לאחר מכן, העיתון נסגר מחוסר רווח, בעוד בניין הקומיסרי וסניף הדואר שלו נסגרו תוך זמן קצר. בולי עץ מנוסר: בניין הקומיסרי ההיסטורי נבנה באמצעות בולי עץ מנוסר גס ועץ שפועלים חרצו להם (בתמונה היום) מנהל שותף: גברת שריך מתוארת מביטה למעלה בתוך הקומיסר. כעת היא מנהלת את מריל ראנץ' בעיר עם בעלה. כיום, רתמות סוסים תלויות ריקות מגג האורוות ההרוסות של הבניין, בעוד מבני עץ העץ של הקומיסר מתפרקים. בחזית הבניין ניצבים עמודים שבורים מהקרקע - וטיילת שהייתה שוקקת תושבים הלכה מזמן. 'אני אשמח שמישהו ישחזר את זה,' אמרה גברת שריך על הקומיסר והוסיפה: 'זה יהיה יקר. הייתי צריך לעשות את זה לפני 20 שנה״. מר שריך עבר לאוונסוויל עם הוריו בשנות ה-40 כדי לנהל את מריל ראנץ' - הרבה אחרי שהעיר ננטשה על ידי רוב החוואים. למרות שעזב את החווה כדי ללמד בבית הספר התיכון אינמן במשך מספר שנים, בסופו של דבר חזר לאתר עם גברת שריך ב-1976. כעת הם מנהלים את החווה והבקר שלה יחד.
העיירה אוונסוויל במחוז קומנצ'י הייתה המטה של ​​חוות הבקר הגדולה ביותר בהיסטוריה של קנזס בשנות ה-80 של המאה ה-19.
אבל עכשיו, בניין הקומיסרי שפעם משגשג שלו, עם סניף דואר, חנות מכולת ואולי בית מלון, איננו מזמן.
עם זאת, עיירת הרפאים הנידחת היא עדיין ביתם של שני תושבים אחרונים - החווה לארי 'די' שריך ואשתו פיליס.
בני זוג גרים בבית ממש צפונית לבניין קומיסרי הרוס - ורק אי פעם נתקלים בעזרה שכירה באזור.
גברת שריך אמרה על אוונסוויל: "בשנת 1910 לא נשאר הרבה", והוסיפה שהיא "תאהב" לשחזר את הבניינים.