(CNN)"My son served in the army for four years. In Iraq. He served because we love our country. As we should. Now look at us?" Muna Mansour is gesturing around her at the slatted cargo hold she and her family -- all nine of them -- are trying to get comfortable in. They're squeezed in with two other families. On the ground by my feet, Muna's middle grandchild is sleeping, curled up beside an oil drum. "There's nowhere to sleep, there's no food -- you can see how people are just thrown around all over the place," she said. Muna is from Buffalo in upstate New York. Her family is among the dozens of Americans caught in the crossfire of  warring parties in Yemen. And although many other countries evacuated their citizens, India most notably ferrying out around 5,000, the United States has said it is too dangerous for them to directly evacuate American nationals. For more than three weeks, neighboring Saudi Arabia has been conducting airstrikes in Yemen. They want to drive out the Shiite Houthi rebels, whose opposition to the government grew from protests to a takeover of government buildings and some territory. At one time, the Houthis held Yemen's President under house arrest, before he escaped and fled. The bombings have decimated some cities, including Aden, and foreigners find themselves trapped. "I was there when the Indians picked up 200 of their people from the port. It was embarrassing. We were just sitting there waiting for someone to come and say 'OK where are the Americans, let's pick them up,' " she said. "I called the Riyadh embassy," she adds, referring to the U.S. Embassy in neighboring Saudi Arabia. "I told them there were about 75 families here waiting at the port. My family has been waiting there for two weeks. We ran out of money, we ran out of food." The State Department said it is too risky to conduct an evacuation of citizens from the area. "We have to make a decision based on the security situation and what is feasible to do," State Department spokeswoman Marie Harf said earlier this month. "And given the situation in Yemen is quite dangerous and unpredictable, doing something like sending in military assets even for an evacuation could put U.S. citizen lives at greater risk." A group of U.S. organizations, including the Council on American-Islamic Relations and the American-Arab Anti-Discrimination League, have filed a lawsuit against the State Department and Defense Department over the government's stance on evacuations. It was purely coincidence that led to Muna being on board this ship, a wooden vessel chartered by CNN to reach the port city of Aden, in Yemen. Muna was visiting her sick father in Aden when fighting broke out around her. With the Houthi forces to the north and the waters of the Gulf of Aden to the south, the city is essentially besieged. It took us over 30 hours of travel -- and a lull in the fighting -- for us to be able to dock at one of Aden's smaller ports. She has a "nice, normal life" in New York and said she couldn't wait to get back. Our ship was the first the port had seen in over a week. We agreed to take back 60 refugees -- including 15 Americans -- who had gathered at the port's gate when news of our arrival spread. But of course that's nowhere near enough. So many more are desperate to leave. I asked Muna what life in Aden was like. "My daughter-in-law would crouch down and hide in the kitchen," she recalls. "It was just bombs all the time. Gunshots. People running down the street." She trails off into silence. For everyone here with us on the boat, there are families left behind. Mothers and fathers. Daughters and sons. The first night on board our boat had an almost festive air. Our new passengers were laughing and sharing cigarettes, euphoric at their escape. One woman though was sitting alone on deck and I realized she was crying. She told me her 15-year-old son was trapped on the other side of one of the many front lines that are now etched into the city's streets. They'd waited for 10 days, but neither her son nor her parents could cross over to the port, in Al Tawahi district. Too scared to risk missing the boat and endangering the lives of their other three children, her husband had convinced her to board. When they called to tell her son he also had news for them: He'd joined the fight against the Houthi forces. For Muna, her ordeal ended at Djibouti Port where Christina Higgins, the U.S. Deputy Chief of Mission, was among the embassy staff waiting to meet them. I asked Higgins about the sense of abandonment Muna and many of the other Americans trapped in Yemen said they felt. "We have one of the branches of al Qaeda that's especially active. There's the Houthis -- neither of these two groups friendly to U.S. citizens. We've had to weigh very, very carefully what is the safest way, the best way for us to help them." Higgins said ultimately each U.S. citizen is going to have to judge what is best for themselves and their families. "For many U.S. citizens, that's going to mean sheltering in place. For other U.S. citizens, we're actively working at getting information to them on different avenues for travel out of Yemen." Watching them hand out cookies, water and phones to reassure those waiting at home, it's clear the staff here are overjoyed to have some of their citizens safe and sound. There are many more though of course who are still in danger. There are no definitive records, but the 15 Americans on board our ship said they had counted 75 more families waiting in Aden port who couldn't afford an "exit/transport" fee being charged to depart Aden. In this time of crisis, the $300-a-person fee wasn't an official tax, but something that local fishermen were charging to ferry passengers to the boat to board. That's 75 more families waiting for another happy coincidence to dock at Aden's deserted ports.
No official way out for Americans stranded amid fighting in Yemen .
U.S. Deputy Chief of Mission says situation is very dangerous so no mass evacuation is planned .
(CNN) "הבן שלי שירת בצבא ארבע שנים. בעיראק. הוא שירת כי אנחנו אוהבים את המדינה שלנו. כמו שצריך. עכשיו תסתכל עלינו?" מונא מנצור מחווה סביבה אל תא המטען הרצוף שהיא ומשפחתה - כל תשע - מנסים להרגיש בו נוח. הם נדחסים פנימה עם שתי משפחות אחרות. על הקרקע ליד רגלי, הנכד האמצעי של מונא ישן, מכורבל ליד תוף שמן. "אין איפה לישון, אין אוכל - אפשר לראות איך אנשים פשוט נזרקים בכל מקום", אמרה. מונא היא מבאפלו שבצפון מדינת ניו יורק. משפחתה נמנית עם עשרות האמריקאים שנקלעו לאש הצולבת של הצדדים הלוחמים בתימן. ולמרות שמדינות רבות אחרות פינו את אזרחיהן, ובראשן הודו שיגרה החוצה כ-5,000, ארצות הברית אמרה שזה מסוכן מדי עבורן לפנות ישירות אזרחים אמריקאים. במשך יותר משלושה שבועות עורכת סעודיה השכנה תקיפות אוויריות בתימן. הם רוצים לגרש את המורדים החות'ים השיעים, שהתנגדותם לממשלה גדלה מהפגנות להשתלטות על מבני ממשלה ושטחים מסוימים. בשלב מסוים החזיקו החות'ים את נשיא תימן במעצר בית, לפני שנמלט ונמלט. ההפצצות השמידו כמה ערים, כולל עדן, וזרים מוצאים את עצמם לכודים. "הייתי שם כשהאינדיאנים אספו 200 מאנשיהם מהנמל. זה היה מביך. פשוט ישבנו שם וחיכינו שמישהו יבוא ויגיד 'בסדר איפה האמריקנים, בוא נאסוף אותם'", אמרה. "התקשרתי לשגרירות ריאד", היא מוסיפה, בהתייחסה לשגרירות ארה"ב בסעודיה השכנה. "אמרתי להם שיש כאן כ-75 משפחות שמחכות בנמל. המשפחה שלי מחכה שם כבר שבועיים. נגמר לנו הכסף, נגמר לנו האוכל". משרד החוץ אמר שזה מסוכן מדי לבצע פינוי של אזרחים מהאזור. "עלינו לקבל החלטה על סמך המצב הביטחוני ומה שאפשר לעשות", אמרה דוברת מחלקת המדינה, מארי הארף, בתחילת החודש. "ובהתחשב שהמצב בתימן הוא די מסוכן ובלתי צפוי, ביצוע של משהו כמו שליחת נכסים צבאיים אפילו לצורך פינוי עלול לסכן חיי אזרח אמריקאי יותר". קבוצה של ארגונים אמריקאים, כולל המועצה ליחסים אמריקאים-אסלאמיים והליגה האמריקאית-ערבית נגד אפליה, הגישו תביעה נגד משרד החוץ ומשרד ההגנה על עמדת הממשלה בנוגע לפינויים. זה היה צירוף מקרים גרידא שהוביל לכך שמונא היה על סיפונה של ספינה זו, ספינת עץ שנשכרה על ידי CNN כדי להגיע לעיר הנמל עדן, בתימן. מונא ביקרה את אביה החולה בעדן כאשר פרצו קרבות סביבה. עם הכוחות החות'ים מצפון ומימי מפרץ עדן מדרום, העיר נצורה בעצם. לקח לנו יותר מ-30 שעות של נסיעה - והפוגה בלחימה - עד שנוכל לעגון באחד הנמלים הקטנים של עדן. יש לה "חיים נחמדים ונורמליים" בניו יורק ואמרה שהיא לא יכולה לחכות לחזור. הספינה שלנו הייתה הראשונה שהנמל ראה מזה יותר משבוע. הסכמנו לקחת בחזרה 60 פליטים - כולל 15 אמריקאים - שהתאספו בשער הנמל כאשר הידיעה על הגעתנו התפשטה. אבל כמובן שזה לא מספיק. כל כך הרבה יותר נואשים לעזוב. שאלתי את מונא איך החיים בעדן. "כלתי הייתה מתכופפת ומתחבאת במטבח", היא נזכרת. "זה היה רק ​​פצצות כל הזמן. יריות. אנשים רצים ברחוב". היא נסוגה אל תוך הדממה. לכולם כאן איתנו על הסירה, יש משפחות שנותרו מאחור. אמהות ואבות. בנות ובנים. בלילה הראשון על סיפון הסירה שלנו היה אוויר כמעט חגיגי. הנוסעים החדשים שלנו צחקו וחלקו סיגריות, באופוריה על בריחתם. אישה אחת אמנם ישבה לבד על הסיפון והבנתי שהיא בוכה. היא סיפרה לי שבנה בן ה-15 נלכד בצד השני של אחד מקווי החזית הרבים שנחרטו כעת ברחובות העיר. הם חיכו 10 ימים, אבל לא בנה ולא הוריה יכלו לעבור לנמל, במחוז אל טוואהי. בעלה, מפחד מכדי להסתכן בהחמצה של הסירה ולסכן את חייהם של שלושת ילדיהם האחרים, שכנע אותה לעלות. כשהם התקשרו לספר לבנה היו לו גם חדשות עבורם: הוא הצטרף למאבק נגד הכוחות החות'ים. עבור מונא, החוויה הקשה שלה הסתיימה בנמל ג'יבוטי, שם כריסטינה היגינס, סגנית ראש הנציגות של ארה"ב, הייתה בין צוות השגרירות שחיכה לפגוש אותם. שאלתי את היגינס על תחושת הנטישה מונא ורבים מהאמריקאים האחרים הלכודים בתימן אמרו שהם מרגישים. "יש לנו אחד מסניפי אל קאעידה שפעיל במיוחד. יש את החות'ים - אף אחת משתי הקבוצות האלה לא ידידותית לאזרחי ארה"ב. היינו צריכים לשקול בזהירות רבה מה היא הדרך הבטוחה, הדרך הטובה ביותר עבורנו לעזור להם." היגינס אמר שבסופו של דבר כל אזרח אמריקאי יצטרך לשפוט מה הכי טוב עבור עצמו ועבור משפחותיו. "עבור אזרחי ארה"ב רבים, משמעות הדבר היא מחסה במקום. עבור אזרחים ארה"ב אחרים, אנו פועלים באופן פעיל כדי לקבל מידע אליהם על דרכים שונות לנסיעות מחוץ לתימן". כשצופים בהם מחלקים עוגיות, מים וטלפונים כדי להרגיע את הממתינים בבית, ברור שהצוות כאן שמח מאוד על כך שחלק מהאזרחים שלהם בריאים ושלמים. כמובן שיש עוד רבים שעדיין בסכנה. אין תיעוד סופי, אבל 15 האמריקאים על סיפונה של הספינה שלנו אמרו שהם ספרו עוד 75 משפחות הממתינות בנמל עדן, שלא יכלו להרשות לעצמן דמי "יציאה/הובלה" שנגבו כדי לצאת מעדן. בתקופה זו של משבר, התשלום של 300 דולר לאדם לא היה מס רשמי, אלא משהו שדייגים מקומיים גבו כדי להעביר נוסעים לסירה כדי לעלות. זה עוד 75 משפחות שמחכות לעוד צירוף מקרים משמח שיעגנו בנמלים הנטושים של עדן.
אין מוצא רשמי עבור אמריקאים שנתקעו בקרבות בתימן.
סגן ראש הנציגות של ארה"ב אומר שהמצב מסוכן מאוד ולכן לא מתוכנן פינוי המוני.