(CNN)Five years after the Deepwater Horizon rig exploded and unleashed the largest marine oil spill in the nation's history, we are still experiencing -- yet only beginning to truly understand -- its profound environmental and economic repercussions. The immediate aftermath of the oil spill has been well documented, with declines in tourism and the seafood industry, as well as the significant destruction of wildlife in the region. Since then, the amount of oil in the area has dissipated and communities have started to show signs of recovery. In fact, reports indicate that the Gulf of Mexico's seafood industry, which supplies the United States with roughly 40% of its seafood, is finally starting to rebound. However, profound challenges remain, in part because so many questions about the long-term consequences remain unanswered. To this day, it's still unclear where all of the oil went, exactly how much remains or whether the reappearance of wildlife is a result of adaptation or a signal that the crisis is truly abating. One of the populations that can provide insight into these questions is the Gulf crab. Crabs play an important role in the region: Roughly 60 million pounds were fished in the Gulf in 2012, earning tens of millions in revenue. Yet in the aftermath of the spill, changes to crustacean communities in the area were quite apparent to the naked eye. Researchers documented substantial differences in appearance, and deformities in crabs that were affected by the spill including lesions so numerous they ate through the joints, forcing limbs to fall off. These traits have affected not only the crabs' market value but also likely their ability to survive. While these changes in outward appearance have dissipated in the short-term, the health of these crabs could still be precarious. I have been working with colleagues at Florida International University and University of Louisiana at Lafayette to better understand what might be happening biologically inside the crab when it is exposed to oil and the dispersant used to respond to the spill. Using the power of genomics and computational biology, we analyzed the genes of flat back mud crabs that were exposed to oil from the Macondo Prospect where the Deepwater Horizon rig was drilling when it exploded or to a combination of oil and dispersant in the lab. By studying gene expression, the process that turns information from a gene into a product that functions within a cell, we searched for indicators that might signal exposure to oil and, based on the types of changes we might see, clues as to how the crabs respond. Although we are still in the early stages of our research, we are seeing significant differences in gene expression connected to exposure -- meaning the crabs are turning some genes on or off in response to oil and dispersant. We are still working to determine whether these changes impact their ability to survive and reproduce. It's not just Gulf crabs that are experiencing changes. Research on different species and other aspects of the regional environment is starting to show that there could be long-term effects resulting from the oil spill and the response to the spill. This not only has consequences for the Gulf area, where oil drilling continues, but also for communities along the Atlantic Coast, where the Obama administration has recently announced a plan to open unprecedented oil and natural gas exploration. (BP's vice president of communications, Geoff Morrell, told CNN that wildlife species in the Gulf have "bounced back and "there is no data that suggests there are any long-term population-level impacts to any species.") With the virtual certainty of more spills, we need a lot more information on the consequences of these disasters and how we can combat them effectively and efficiently. The U.S. Department of the Interior and the Environmental Protection Agency are making some progress. In coming months, they are releasing changes to regulations and response plans based on the early lessons learned from the Deepwater Horizon spill. But government agencies cannot just rely on the short-term data to determine the best response for the next oil spill crisis. Instead, the government and oil companies should work together to support ongoing, long-term ecological research so that we have a better grasp of what "normal" looks like and what factors are important in maintaining those conditions even after a disastrous oil spill. Only then will we truly understand the impact of offshore drilling and the best ways to respond to crises to protect our most important natural resources.
Keith Crandall: Five years after the Deepwater Horizon rig exploded, we are only beginning to understand its effects on the Gulf .
A crab species may be a key indicator of the impact, he says .
(CNN) חמש שנים לאחר שהתפוצצה אסדת Deepwater Horizon ושחררה את דליפת הנפט הימית הגדולה ביותר בתולדות המדינה, אנחנו עדיין חווים - אך רק מתחילים להבין באמת - את ההשלכות הסביבתיות והכלכליות העמוקות שלה. התוצאות המיידיות של דליפת הנפט תועדו היטב, עם ירידות בתיירות ובתעשיית פירות הים, כמו גם הרס משמעותי של חיות הבר באזור. מאז, כמות הנפט באזור התפוגגה והקהילות החלו להראות סימני התאוששות. למעשה, דיווחים מצביעים על כך שתעשיית פירות הים של מפרץ מקסיקו, המספקת לארצות הברית כ-40% מפירות הים שלה, מתחילה סוף סוף להתאושש. עם זאת, נותרו אתגרים עמוקים, בין השאר משום שכל כך הרבה שאלות לגבי ההשלכות ארוכות הטווח נותרו ללא מענה. עד היום, עדיין לא ברור לאן הלך כל הנפט, כמה בדיוק נשאר או אם הופעתן מחדש של חיות הבר היא תוצאה של הסתגלות או איתות שהמשבר באמת שוכך. אחת האוכלוסיות שיכולות לספק תובנות לגבי שאלות אלו היא סרטן המפרץ. סרטנים ממלאים תפקיד חשוב באזור: בערך 60 מיליון פאונד נדגו במפרץ ב-2012, והרוויחו עשרות מיליונים בהכנסות. עם זאת, בעקבות הדליפה, שינויים בקהילות הסרטנים באזור היו ברורים למדי לעין בלתי מזוינת. חוקרים תיעדו הבדלים מהותיים במראה, ועיוותים בסרטנים שהושפעו מהדליפה, כולל נגעים רבים כל כך שהם אכלו דרך המפרקים, ואילצו את הגפיים ליפול. תכונות אלו השפיעו לא רק על ערך השוק של הסרטנים אלא גם על יכולתם לשרוד. בעוד ששינויים אלה במראה החיצוני התפוגגו בטווח הקצר, בריאותם של סרטנים אלה עדיין עלולה להיות רעועה. עבדתי עם עמיתים באוניברסיטת פלורידה הבינלאומית ובאוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט כדי להבין טוב יותר מה עלול לקרות מבחינה ביולוגית בתוך הסרטן כשהוא נחשף לנפט ולחומר הפיזור המשמש להגיב לדליפה. תוך שימוש בכוח הגנומיקה והביולוגיה החישובית, ניתחנו את הגנים של סרטני בוץ גב שטוח שנחשפו לנפט מ-Macondo Prospect שבו קידוחה אסדת Deepwater Horizon כשהיא התפוצצה או לשילוב של נפט ומפזר במעבדה. על ידי לימוד ביטוי גנים, התהליך שהופך מידע מגן למוצר שמתפקד בתוך תא, חיפשנו אינדיקטורים שעשויים לסמן חשיפה לשמן, ובהתבסס על סוגי השינויים שאנו עשויים לראות, רמזים לגבי האופן שבו הסרטנים לְהָגִיב. למרות שאנו עדיין בשלבים המוקדמים של המחקר שלנו, אנו רואים הבדלים משמעותיים בביטוי הגנים הקשורים לחשיפה - כלומר הסרטנים מפעילים או מכבים גנים מסוימים בתגובה לשמן ולחומר פיזור. אנחנו עדיין עובדים כדי לקבוע אם שינויים אלה משפיעים על יכולתם לשרוד ולהתרבות. לא רק סרטני המפרץ חווים שינויים. מחקר על מינים שונים והיבטים אחרים של הסביבה האזורית מתחיל להראות שיכולות להיות השפעות ארוכות טווח כתוצאה מדליפת הנפט ומהתגובה לדליפה. יש לכך השלכות לא רק על אזור המפרץ, שבו נמשכים קידוחי הנפט, אלא גם על קהילות לאורך החוף האטלנטי, שם ממשל אובמה הכריז לאחרונה על תוכנית לפתיחת חיפושי נפט וגז טבעי חסרי תקדים. (סגן נשיא לתקשורת של BP, ​​ג'ף מורל, אמר ל-CNN שמיני חיות הבר במפרץ "חזרו לאחור ו"אין נתונים שמצביעים על השפעות ארוכות טווח ברמת האוכלוסייה למין כלשהו.") עם הוודאות הווירטואלית. של דליפות נוספות, אנו זקוקים למידע רב יותר על ההשלכות של אסונות אלו וכיצד אנו יכולים להילחם בהם ביעילות וביעילות. משרד הפנים של ארה"ב והסוכנות להגנת הסביבה מתקדמים במידה מסוימת. בחודשים הקרובים הם מפרסמים שינויים לתקנות ותוכניות תגובה המבוססות על הלקחים המוקדמים שנלמדו מדליפת Deepwater Horizon. אבל סוכנויות ממשלתיות אינן יכולות להסתמך רק על הנתונים לטווח הקצר כדי לקבוע את התגובה הטובה ביותר למשבר דליפת הנפט הבא. במקום זאת, הממשלה וחברות הנפט צריכות לעבוד יחד כדי לתמוך במחקר אקולוגי מתמשך וארוך טווח כדי שנוכל להבין טוב יותר איך נראה "נורמלי" ואילו גורמים חשובים בשמירה על התנאים הללו גם לאחר דליפת נפט אסון. רק אז נבין באמת את ההשפעה של קידוחים ימיים ואת הדרכים הטובות ביותר להגיב למשברים כדי להגן על משאבי הטבע החשובים ביותר שלנו.
קית' קרנדל: חמש שנים לאחר התפוצצות אסדת Deepwater Horizon, אנחנו רק מתחילים להבין את השפעותיה על המפרץ.
מין סרטן עשוי להיות אינדיקטור מרכזי להשפעה, הוא אומר.