It sat on a stark white block in a vast room that resembled a laboratory. I was at the SculptureCenter in the New York borough of Queens, a spot dedicated to all things modern and avant garde. Taking pride of place was a cluster of bottles, each of which contained dog fluff and a photo of the mutt it came from. ‘We’re running a competition to find new talent,’ explained the black-clad curator, brightly. ‘Maybe I’ll shave the cat next time I visit my parents,’ I thought to myself. ‘If I stick the fluff in a bottle, it might just win.’ Cultural revolution: New York is in the throes of a cultural revolution - but MOMA is still brilliant . Welcome, then, to Nu York, a city that bears no resemblance to the version depicted in Friends and Gossip Girl and instead centres around a throbbing contemporary arts scene largely based in Brooklyn and Queens - the latter the beneficiary of a recent gentrification programme. Gone (mostly) are the rough tenements and in their place, a bustling network of shop-lined streets and some seriously classy bars and hotels. Among the latter was the Z Hotel, a stark block of a building decked out in the industrial-chic style so beloved of London hipsters. Stateside Shoreditch, as it were. It was all a far cry from Iceland where I had begun my trip, courtesy of an Icelandair wheeze that gives you the option of stopping off to see the sights of Reykjavik and the spectacular Golden Circle for up to seven days en route to Boston, Anchorage, Washington or, in my case, New York. Although still on the global naughty step thanks to a calamitous economic meltdown in 2009, the Icelandic capital shows signs of recovery – not least in the form of the revellers that lined the street outside the Apotek Hotel, a gloriously Scandinavian-looking place to stay, as I arrived at midnight following an evening flight from London. The next morning, I dragged myself out of bed for a Viking-style cooking class at Salt Eldhus where I learned to cook barley risotto and salt and pepper salmon – the perfect way, as it turned out, to fortify me for the dramatic scenery that came next. Stunning: The Gullfoss Waterfall in Pingvellir National Park is a short hop from Reykjavik . Awe-inspiring: Geysir is home to a row of geysers that fire boiling water and a sulphurous stench into the air . Covered with a thick layer of snow, Pingvellir National Park sits atop the fault line that separates the American continent from the European one and provides Iceland with its volcanoes, geysers and geothermal springs. The site of Iceland’s first parliament, it’s a short hop from Geysir, where a series of geysers explode in a shower of boiling water and revolting sulphurous stench every five minutes or so. Slipping and sliding on the ice, the first explosion caught me unawares and forced me to jump back. At the next one, I held my nerve, looking smugly round at the tourists who had been caught on the hop like I had been. Then came a trip to Friðheimar, a series of greenhouses filled with tomato plants and set next to a stable crammed with hairy Icelandic ponies. The glowing buildings were an odd sight, although the produce was second to none, but even that paled in comparison to the Secret Spring – a bubbling pool flanked by a geyser and lit, on clear nights, by the shimmering green and purple glow of the Northern Lights. Sitting there, watching them ripple, was truly magical. The next morning, it was off to New York which, with its claustrophobic cluster of skyscrapers and determinedly chic inhabitants, was a very different prospect indeed. While Iceland, like the rest of Scandinavia, boasts an effortless flair for design and a natural cool, the Big Apple has clearly worked on it. Beneath the too-cool-for-school surface, however, lies some old-fashioned Americana – not least in the all-American charm of the cheerful locals. Looking cool: Williamsburg, home to Jake Gyllenhaal among others, is awash with artisan bars . New look: Queens has had a makeover, with tough neighbourhoods replaced with cool shops and chic bars . Among them are the staff at the Roger Smith Hotel in Manhattan, who took a break from watching the Super Bowl to ply me with burgers and fries as I arrived, dishevelled, following a five-hour flight from Reykjavik. The next morning, after an all-American breakfast of bacon and waffles, I left the chintzy charms of the Roger Smith behind for a visit to MOMA, the epicentre of New York’s cultural cool. A fabulous place set in a glass and steel building over several floors, it is crammed with modern art dating from the mid-18th century onwards. Matisse, Monet and Picasso are there in numbers, as are Frieda Kahlo and Andy Warhol. Rothko, Malevich and Seurat dot its walls, as does some appalling stuff by the likes of Jean-Pierre Basquiat – avoid that and stick to the good bits on the third floor is my advice. Carrying bags of Warhol prints and a Sunday morning sized MOMA mug, we hopped into one of New York’s iconic yellow taxis for a short ride to low-rise Williamsburg, where another hipster favourite – craft beer – is taking hold. Beneath the pub where we ate lunch was a small collection of stills, where a variety of types, including one containing raw oysters, was being brewed. It was all delicious and a pleasant change from the Budweiser usually found in American bars. Artisan beer, artisan food and artisan art are all staples of New York’s burgeoning hipster culture, although to a cynical Brit like me, some of it felt a little try-hard. Brilliant: The Museum of Moving Image is set to become a New York must-visit - well worth going to . A case in point is the play Sleep No More, which made its début in London to critical rumblings and indifferent audiences but has become a real favourite in New York. Set in a warehouse over several floors, the idea is that you walk in at an unspecified point in the play (I managed to work out that it was a version of Macbeth but not everyone does) and follow the actors around attempting to get a handle on the action. Beginning in a wonderfully old-fashioned red-velvet lined bar, the action was compered by a chap with a British accent taken from the Dick van Dyke school of acting, who showed us into a lift and provided us with Scream-style masks before throwing us into the thick of things. Moving around the huge set, I walked into scene after scene and never really got much sense of the plot, although I did find myself becoming increasingly irritated with the hammy miming. Indeed, so disjointed was Sleep No More,   $20 booklets explaining the plot were being flogged to theatregoers, who had already paid $80 to get in, on their way out. Being unable to work out what it was all about is clearly a recurrent problem. Luckily for those whose tastes don’t stretch to baffling plays and bottles of dog fluff, New York still has much to love. Along with MOMA, there’s the brilliant Museum of Moving Image in Queens which takes you on a whistlestop tour through the US’ lengthy cinematic history with the help of a cleverly curated selection of pieces, among them the creepy doll which found fame in the Exorcist. Then there’s the bewildering selection of places to eat. In Queens alone, there’s everything from Brazilian to British and everything in between - and nearly all of it is delicious. And of course, there are all those iconic sights: the slow-moving Hudson River, the Rockerfeller Center, the Statue of Liberty and more. Nu York might not be to everyone’s taste but there’s no shortage of reasons to love the Big Apple – pulsating art scene and a quirky taste in plays included. Just don't make me watch Sleep No More again. Icelandair (icelandair.co.uk) flies from five UK airports including Birmingham to 14 North American destinations. Icelandair offers return Heathrow to JFK flights from £436.61 with a stopover of up to seven nights in Iceland with no extra airfare. The Roger Smith Hotel in Midtown Manhattan (rogersmith.com) offers rooms from $250 (approximately £164) per night. Z Hotel in Long Island City, Queens (zhotelny.com) offers superior rooms from $125 in low season (approximately £89) and $225 in high season (approximately £146) per night on a B&B basis. For more information on New York City, please visit the NYC & Company website: www.nycgo.com .
New York is currently enjoying a cultural makeover .
Highlights include the SculptureCenter in Queens and experimental plays .
Classic New York spots such as the marvellous MOMA remain excellent .
Another highlight is the Museum of Moving Image in Queens .
Icelandair allows travellers flying to the US to stop off en route .
Itineraries include visits to Reykjavik and the stunning Golden Circle .
הוא ישב על גוש לבן וחזק בחדר עצום שדמה למעבדה. הייתי ב-SculptureCenter ברובע קווינס בניו יורק, מקום המוקדש לכל דבר מודרני ואוונגרד. התגאה במקום היה מקבץ של בקבוקים, שכל אחד מהם הכיל מוך של כלבים ותצלום של העוט ממנו הגיע. 'אנחנו עורכים תחרות כדי למצוא כישרונות חדשים', הסביר האוצר לבוש השחורים בבהירות. 'אולי אני אגלח את החתול בפעם הבאה שאבקר את ההורים שלי', חשבתי לעצמי. 'אם אתקע את המוך בבקבוק, זה יכול פשוט לנצח'. מהפכה תרבותית: ניו יורק נמצאת בעיצומה של מהפכה תרבותית - אבל MOMA עדיין מבריקה. ברוכים הבאים ל-Nu York, עיר שאינה דומה לגרסה המתוארת ב-Friends and Gossip Girl ובמקום זאת מתרכזת בסצנת אמנות עכשווית פועמת המבוססת ברובה בברוקלין ובקווינס - זו האחרונה הנהנה מתוכנית ג'נטריפיקציה לאחרונה. נעלמו (בעיקר) הדיירות המחוספסות ובמקומן, רשת שוקקת של רחובות עם חנויות וכמה ברים ומלונות קלאסיים ורציניים. בין האחרונים היה מלון Z, גוש בלוק של בניין מעוטר בסגנון תעשייתי-שיק האהוב כל כך על ההיפסטרים הלונדונים. שורדיץ', כביכול. הכל היה רחוק מאיסלנד שבה התחלתי את הטיול שלי, באדיבות צפצופים של Icelandair שנותן לך אפשרות לעצור לראות את המראות של רייקיאוויק ומעגל הזהב המרהיב למשך עד שבעה ימים בדרך לבוסטון, אנקורג' , וושינגטון או, במקרה שלי, ניו יורק. למרות שעדיין על הצעד השובב הגלובלי הודות להתמוטטות כלכלית אסון ב-2009, בירת איסלנד מראה סימני התאוששות - לא מעט בדמות הבליינים שעמדו לאורך הרחוב מחוץ למלון אפוטק, מקום לינה בעל מראה סקנדינבי מפואר, כשהגעתי בחצות בעקבות טיסת ערב מלונדון. למחרת בבוקר, גררתי את עצמי מהמיטה לשיעור בישול בסגנון ויקינגי ב-Salt Eldhus שבו למדתי לבשל ריזוטו שעורה וסלמון מלח ופלפל - הדרך המושלמת, כפי שהתברר, לחזק אותי לנוף הדרמטי הגיע אחר כך. מדהים: מפל גולפוס בפארק הלאומי פינגווליר נמצא במרחק דילוג קצר מרייקיאוויק. מעורר יראה: גייסיר היא ביתם של שורה של גייזרים שיורים מים רותחים וסרחון גופריתי באוויר. הפארק הלאומי Pingvellir מכוסה בשכבה עבה של שלג, יושב על קו השבר המפריד בין יבשת אמריקה לזו האירופית ומספק לאיסלנד את הרי הגעש, הגייזרים והמעיינות הגיאותרמיים שלה. האתר של הפרלמנט הראשון של איסלנד, זה דילוג קצר מגיסיר, שם סדרה של גייזרים מתפוצצת במטר של מים רותחים וצחנת גופרית סוערת כל חמש דקות בערך. החלקה והחלקה על הקרח, הפיצוץ הראשון תפס אותי מבלי משים ואילץ אותי לקפוץ אחורה. באחד הבא, עצרתי את עצבני, הסתכלתי בזחוח על התיירים שנתפסו על ההופ כמוני. אחר כך הגיעה הטיול ל-Friðheimar, סדרת חממות מלאות בצמחי עגבניות ונמצאות ליד אורווה עמוסה בפוני איסלנדי שעירים. הבניינים הזוהרים היו מחזה מוזר, אמנם התוצרת לא הייתה שניה לה, אבל אפילו זה החוויר בהשוואה למעיין הסודי - בריכה מבעבעת שלצידה גייזר ומוארת, בלילות בהירים, בזוהר הירוק והסגול המנצנץ של אורות הצפון. לשבת שם, לראות אותם מתפתלים, היה באמת קסום. למחרת בבוקר, היא יצאה לניו יורק, שעם מקבץ גורדי השחקים הקלסטרופובי שלה והתושבים האופנתיים הנחושים שלה, הייתה הזדמנות שונה מאוד. בעוד שאיסלנד, כמו שאר סקנדינביה, מתהדרת בכישרון חסר מאמץ לעיצוב ובמגניבות טבעית, התפוח הגדול בבירור עבד על זה. אולם מתחת למשטח המגניב מדי לבית הספר, מסתתרת איזו אמריקנה מיושנת - לא מעט בקסם הכל-אמריקאי של המקומיים העליזים. נראה מגניב: וויליאמסבורג, ביתו של ג'ייק ג'ילנהול בין היתר, עמוסה בברים אומנים. מראה חדש: קווינס עברה מהפך, עם שכונות קשות שהוחלפו בחנויות מגניבות וברים אופנתיים. ביניהם הצוות במלון רוג'ר סמית' במנהטן, שלקח הפסקה מהצפייה בסופרבול כדי לשבש אותי בהמבורגרים וצ'יפס כשהגעתי, מבולבל, לאחר טיסה של חמש שעות מרייקיאוויק. למחרת בבוקר, אחרי ארוחת בוקר כל-אמריקאית של בייקון וופלים, השארתי את קסמי הצ'ינטי של רוג'ר סמית' מאחור לביקור ב-MOMA, מוקד המגניב התרבותי של ניו יורק. מקום מדהים השוכן בבניין זכוכית ופלדה על פני מספר קומות, הוא עמוס באמנות מודרנית מאמצע המאה ה-18 ואילך. מאטיס, מונה ופיקאסו נמצאים שם במספרים, כמו גם פרידה קאלו ואנדי וורהול. רותקו, מאלביץ' ו-Seurat מנקדים את קירותיו, כמו גם כמה דברים מחרידים של ז'אן-פייר בסקיאט - הימנעו מכך והיצמדו לקטעים הטובים בקומה השלישית זו עצתי. סחבנו שקיות של הדפסי וורהול וספל MOMA בגודל של יום ראשון בבוקר, קפצנו לאחת מהמוניות הצהובות האייקוניות של ניו יורק לנסיעה קצרה לוויליאמסבורג הנמוכה, שם אהובה היפסטרית אחרת - בירת מלאכה - תופסת אחיזה. מתחת לפאב שבו אכלנו ארוחת צהריים היה אוסף קטן של צילומי סטילס, שבו נרקחו מגוון סוגים, כולל אחד המכיל צדפות גולמיות. הכל היה טעים ושינוי נעים מהבאדווייזר שנמצא בדרך כלל בברים אמריקאים. בירה אומנותית, אוכל אומנותי ואומנות אומנותית הם כולם מרכיבי היסוד של תרבות ההיפסטרים המתפתחת של ניו יורק, אם כי לבריטי ציני כמוני, חלק מזה הרגיש קצת ניסיון. מבריק: המוזיאון לתמונה נעה עומד להפוך לביקור חובה בניו יורק - שווה ללכת אליו. דוגמה לכך היא ההצגה Sleep No More, שעשתה את הופעת הבכורה שלה בלונדון לרעשים ביקורתיים ולקהלים אדישים, אבל הפכה לאהובה של ממש בניו יורק. מתרחש במחסן על פני מספר קומות, הרעיון הוא שאתה נכנס בנקודה לא מוגדרת במחזה (הצלחתי להבין שזו הייתה גרסה של מקבת אבל לא כולם עושים זאת) ועוקב אחרי השחקנים בניסיון להשיג שליטה על הפעולה. החל בבר מיושן להפליא עם שורת קטיפה אדומה, האקשן נערך על ידי בחור עם מבטא בריטי שנלקח מבית הספר למשחק של דיק ואן דייק, שהראה אותנו לתוך מעלית וסיפק לנו מסכות בסגנון Scream לפני שזורק אותנו לעובי הקורה. הסתובבתי בסט הענק, נכנסתי לסצנה אחרי סצנה ואף פעם לא ממש הבנתי את העלילה, למרות שמצאתי את עצמי מתעצבן יותר ויותר מהפנטומימה של החמי. ואכן, כל כך מפורק היה Sleep No More, חוברות של 20 דולר המסבירות את העלילה הולמו לבאי התיאטרון, שכבר שילמו 80 דולר כדי להיכנס, בדרכם החוצה. חוסר היכולת להבין על מה מדובר היא ללא ספק בעיה שחוזרת על עצמה. למזלם של אלה שטעמם אינו נמתח למחזות מביכים ובקבוקי מוך כלבים, לניו יורק עדיין יש הרבה מה לאהוב. יחד עם MOMA, יש את המוזיאון המבריק לתמונה נעה בקווינס שלוקח אותך לסיור שריקה דרך ההיסטוריה הקולנועית הארוכה של ארה"ב בעזרת מבחר יצירות שנאספו בחוכמה, ביניהם הבובה המצמררת שמצאה תהילה במגרש השדים. ואז יש את המבחר המבלבל של מקומות לאכול. בקווינס לבדה, יש הכל מברזילאי ועד בריטי וכל מה שביניהם - וכמעט הכל טעים. וכמובן, יש את כל המראות האיקוניים האלה: נהר ההדסון הנע באיטיות, מרכז רוקפלר, פסל החירות ועוד. נו יורק אולי לא מתאימה לטעם של כולם, אבל לא חסרות סיבות לאהוב את התפוח הגדול - סצנת אמנות מפעימה וטעם מוזר במחזות. רק אל תגרום לי לראות שוב Sleep No More. Icelandair (icelandair.co.uk) טסה מחמישה שדות תעופה בבריטניה כולל בירמינגהם ל-14 יעדים בצפון אמריקה. איסלנדאייר מציעה טיסות הלוך ושוב מהית'רו ל-JFK החל מ-436.61 פאונד עם עצירת ביניים של עד שבעה לילות באיסלנד ללא תוספת מחיר. מלון רוג'ר סמית' במידטאון מנהטן (rogersmith.com) מציע חדרים החל מ-$250 (כ-164 פאונד) ללילה. מלון Z בלונג איילנד סיטי, קווינס (zhotelny.com) מציע חדרי סופיריור החל מ-$125 בעונה נמוכה (כ-89 פאונד) ו-$225 בעונת השיא (כ-146 פאונד) ללילה על בסיס B&B. למידע נוסף על העיר ניו יורק, בקר באתר האינטרנט של NYC & Company: www.nycgo.com.
ניו יורק נהנית כעת משינוי תרבותי.
הבהרה כוללים את מרכז הפסלים בקווינס ומחזות ניסיוניים.
נקודות קלאסיות בניו יורק כמו MOMA המופלאות נשארות מצוינות.
גולת כותרת נוספת היא המוזיאון לתמונה נעה בקווינס.
Icelandair מאפשרת לנוסעים שטסים לארה"ב לעצור בדרך.
מסלולי הטיול כוללים ביקורים ברייקיאוויק ובמעגל הזהב המדהים.