A dancer and photographer has captured her transition back into her childhood home after living more than a decade away on her own through a series of images. After Shoccara Marcus received a call from her sister in 2011 that her father had been diagnosed with cancer, she packed up her things and within two weeks returned to her family's Atlanta, Georgia home. In a project about the complexity of family dynamics,  Marcus said she expresses her feelings of isolation, both metaphoric and literal, as she tries to cope with her family remembering her as the little girl she used to be while refusing to accept the woman she has become. Scroll down for video . Shoccara Marcus returned to her Georgia childhood home after her father was diagnosed with cancer in 2011. A dancer since she was four years old, her way of coping with the transition was through dance (above Marcus climbs a wall as her father sleeps in the living room) In Choreographing My Past, a photo series, Marcus said she expresses her feelings of isolation as she copes with her family remembering her as the child she used to be while refusing to accept her for the woman she has become . Marcus said: 'I am captured climbing up walls, crawling into window panels, hanging from doors, whereas my family members sit at the kitchen table, watch television, and maintain there daily lives' Choreographing My Past features Marcus in images where she is seen climbing, crawling and stepping through different rooms of her childhood home to 'mentally escape and maintain her sanity'. However, in the end, she said she accepts the struggle finding love and acceptance in the space she shares with her family. 'By fitting myself into awkward places and positions I questioned where, how, and why, I fit into the family structure,' Marcus said in a statement. 'I am captured climbing up walls, crawling into window panels, hanging from doors, whereas my family members sit at the kitchen table, watch television, and maintain there daily lives.' Marcus, a dancer since she was four years old, was living in Brooklyn, New York pursuing a career as a professional dancer  when she learned of her father's diagnosis. Marcus said the experience forced her to revisit her past and also reevaluate her role in her family . Marcus said she has been working on the project for more than a year and said in the end, she was able to accept the struggle, and found love and acceptance in the home with her family . After her move to Atlanta, the project, which she has been working on for more than a year, unfolded while she was working on a photo series for a graduate studies class at Savannah college of Art and Design. While home one day, she walked past her dad, who was fast asleep on the couch in the living room after a long day of dialysis treatment. This was a moment that spoke to her and she decided to climb the wall, which was captured as the first image in the series. 'It was symbolic to how I have felt being back in the space and how we mentally exist in different worlds,' she said of that moment. 'This was the first image in the series that actually took me some time to understand. The images were captured throughout the house as she is seen performing a different move in each frame as she explores her place in the family structure . Using lights, a tripod and a timer, Marcus said each process of creating the images is different as she moves around the spaces in the home to capture the spontaneous moments . While she is waltzing around the home, her family members are seen maintaining their daily lives. She said because they are used to her dancing around the house it does not seem like anything unusual to them . 'From there I continued to create these images that demonstrated how I felt unseen and trapped within my own home.' The  images were captured throughout the house including the living room, at her family's kitchen table, in a bathroom and in bedrooms as she explores her place in the family structure and also the tensions of returning to her childhood home as an adult. While she is seen performing a different move in each image, her family performs their daily routines while the timer flickers capturing the spontaneous moments. The project, which Marcus said proved to be very emotional at times, was a way for her to cope with the transition through dance and helped her heal. 'Overall this project has allowed me to gain a deeper understanding of my family and myself,' she said. 'I have learned to accept and love them wholeheartedly.' For her thesis exhibition, Marcus will present a selection of images from Choreographing My Past and a video installation on May 8, 2015 at Arnika Dawkins Gallery in Atlanta. 'By fitting myself into awkward places and positions I questioned where, how, and why, I fit into the family structure,' said Marcus . The project gave her a deeper understanding of family and herself, and she learned to accept and love them wholeheartedly, she said .
Shoccara Marcus moved from Brooklyn, NY to Atlanta, GA in 2011 after her father was diagnosed with cancer .
She returned to her Georgia childhood home after living more than a decade away on her own .
A dancer since she was four years old, she documents the transition in photo project, Choreographing My Past .
The project is about the complexity of family dynamics as she expresses her feelings of isolation while trying to cope with her family remembering her as a little girl and refusing to accept the woman she has become .
רקדנית וצלמת תפסה את המעבר שלה חזרה לבית ילדותה לאחר שגרה יותר מעשור משם לבדה באמצעות סדרה של תמונות. לאחר ששוקרה מרקוס קיבלה טלפון מאחותה ב-2011 שאביה אובחן כחולה סרטן, היא ארזה את חפציה ותוך שבועיים חזרה לביתה של משפחתה באטלנטה, ג'ורג'יה. בפרויקט על המורכבות של הדינמיקה המשפחתית, מרקוס אמרה שהיא מבטאת את תחושות הבידוד שלה, הן מטפוריות והן מילוליות, כשהיא מנסה להתמודד עם העובדה שמשפחתה זוכרת אותה כילדה הקטנה שהייתה בזמן שהיא מסרבת לקבל את האישה שיש לה. הפכו. גלול למטה לסרטון. שוקרה מרקוס חזרה לבית ילדותה בג'ורג'יה לאחר שאביה אובחן כחולה סרטן ב-2011. רקדנית מאז שהייתה בת ארבע, הדרך שלה להתמודד עם המעבר הייתה באמצעות ריקוד (מעל מרקוס מטפסת על קיר כשאביה ישן בסלון חדר) בסדרת התמונות של Choreographing My Past, מרקוס אמרה שהיא מבטאת את רגשות הבידוד שלה כשהיא מתמודדת עם המשפחה שלה זוכרת אותה כילדה שהייתה בעבר, תוך שהיא מסרבת לקבל אותה עבור האישה שהפכה להיות. מרקוס אמר: "אני נלכד מטפס על קירות, זוחל לתוך לוחות חלונות, תלוי על דלתות, בעוד שבני משפחתי יושבים ליד שולחן המטבח, צופים בטלוויזיה ומקיימים את חיי היומיום שלהם" Choreographing My Past מציג את מרקוס בתמונות שבהן היא נראית מטפסת, זוחלת ופוסעת בחדרים שונים בבית ילדותה כדי 'לברוח נפשית ולשמור על שפיותה'. עם זאת, בסופו של דבר, היא אמרה שהיא משלימה עם המאבק במציאת אהבה וקבלה במרחב שהיא חולקת עם משפחתה. "בהתאמת עצמי למקומות ותפקידים מביכים תהיתי היכן, איך ולמה, אני משתלב במבנה המשפחתי", אמר מרקוס בהצהרה. "אני נלכד מטפס על קירות, זוחל לתוך לוחות חלונות, תלוי על דלתות, בעוד שבני משפחתי יושבים ליד שולחן המטבח, צופים בטלוויזיה ומקיימים את חיי היומיום". מרקוס, רקדנית מאז שהייתה בת ארבע, התגוררה בברוקלין, ניו יורק ועסקה בקריירה של רקדנית מקצועית כשנודע לה על האבחנה של אביה. מרקוס אמר שהחוויה אילצה אותה לבחון מחדש את עברה וגם להעריך מחדש את תפקידה במשפחתה. מרקוס אמרה שהיא עובדת על הפרויקט כבר יותר משנה ואמרה שבסופו של דבר היא הצליחה לקבל את המאבק, ומצאה אהבה וקבלה בבית עם משפחתה. לאחר מעברה לאטלנטה, הפרויקט, עליו היא עובדת כבר יותר משנה, התגלגל בזמן שעבדה על סדרת תמונות לשיעור לימודי תואר שני במכללה לאמנות ועיצוב סוואנה. כשהייתה בבית יום אחד, היא חלפה על פני אביה, שנרדם על הספה בסלון לאחר יום ארוך של טיפולי דיאליזה. זה היה רגע שדיבר אליה והיא החליטה לטפס על הקיר, שצולמה כתמונה הראשונה בסדרה. "זה היה סמלי לאופן שבו הרגשתי כשחזרתי למרחב ולאופן שבו אנו קיימים נפשית בעולמות שונים", אמרה על אותו רגע. ״זו הייתה התמונה הראשונה בסדרה שלמעשה לקח לי קצת זמן להבין. התמונות נלכדו ברחבי הבית כאשר היא נראית מבצעת מהלך שונה בכל פריים תוך כדי שהיא חוקרת את מקומה במבנה המשפחתי. באמצעות אורות, חצובה וטיימר, מרקוס אמרה שכל תהליך של יצירת התמונות שונה כשהיא מסתובבת בחללים בבית כדי ללכוד את הרגעים הספונטניים. בזמן שהיא מסתובבת בבית, נראים בני משפחתה שומרים על חיי היומיום שלהם. היא אמרה שבגלל שהם רגילים שהיא רוקדת בבית זה לא נראה להם משהו חריג. 'משם המשכתי ליצור את התמונות האלה שהדגימו איך הרגשתי בלתי נראית ולכודה בתוך הבית שלי'. התמונות נלכדו בכל הבית כולל הסלון, ליד שולחן המטבח של משפחתה, בחדר האמבטיה ובחדרי השינה כשהיא חוקרת את מקומה במבנה המשפחתי וגם את המתחים שבחזרה לבית ילדותה כמבוגרת. בזמן שהיא נראית מבצעת מהלך שונה בכל תמונה, משפחתה מבצעת את שגרת היום שלהם בזמן שהטיימר מהבהב לוכד את הרגעים הספונטניים. הפרויקט, שלדברי מרקוס התגלה כרגשי מאוד לפעמים, היה דרך עבורה להתמודד עם המעבר דרך הריקוד ועזר לה להחלים. "בסך הכל הפרויקט הזה אפשר לי לקבל הבנה עמוקה יותר של המשפחה שלי ושל עצמי", אמרה. 'למדתי לקבל ולאהוב אותם מכל הלב'. עבור תערוכת עבודת הגמר שלה, תציג מרקוס מבחר תמונות מ- Choreographing My Past ומיצב וידאו ב-8 במאי 2015 בגלריה ארניקה דוקינס באטלנטה. "בהתאמת עצמי למקומות ותפקידים מביכים תהיתי היכן, איך ולמה, אני משתלב במבנה המשפחתי", אמר מרקוס. הפרויקט נתן לה הבנה עמוקה יותר של המשפחה ושל עצמה, והיא למדה לקבל ולאהוב אותם מכל הלב, היא אמרה.
שוקרה מרקוס עברה מברוקלין, ניו יורק לאטלנטה, ג'ורג'יה בשנת 2011 לאחר שאביה אובחן כחולה בסרטן.
היא חזרה לבית ילדותה בג'ורג'יה לאחר שגרה יותר מעשור משם לבדה.
רקדנית מאז שהייתה בת ארבע, היא מתעדת את המעבר בפרויקט הצילום, Choreographing My Past.
הפרויקט עוסק במורכבות של הדינמיקה המשפחתית כשהיא מבטאת את תחושות הבידוד שלה תוך שהיא מנסה להתמודד עם העובדה שמשפחתה זוכרת אותה כילדה קטנה ומסרבת לקבל את האישה שהפכה להיות.