When Nick Knight asked Eoin Morgan, moments after the defeat by Bangladesh, whether England were obsessed with stats, you half-expected Morgan to hit back with: 'Yes, but only 23.54 per cent of the time!' Not long after, a shattered-looking Peter Moores told Nasser Hussain: ‘We’ve got to have a look at the data’. And, hey presto, England’s latest World Cup fiasco had its epitaph. The raw data of this World Cup – four humiliations sandwiching a win against Scotland – confirm what most non-ECB observers worked out a long time ago: England are not naturally inclined towards the one-day game, and make things worse by talking about a ‘brand’ of cricket that bears no relation to the one they play or to the players they select. A solemn-looking England captain Eoin Morgan arrives at Sydney airport on Tuesday morning . The Australian press has predictably stuck the boot in hard on England's World Cup flops . Ian Bell wears a sorry look as the batsman arrives in Sydney ahead of the game against Afghanistan . James Anderson walks onto the team bus after flying from Adelaide, scene of England's latest humiliation . Mike Atherton said that England were not as reliant on stats as some claim. This may be so. But even if the truth lies somewhere between Morgan’s denial and Moores’s unwitting revelation, it seems clear that no other team talks numbers with as much pseudo-religious relish. And if it is true that England encourage the players to trust their gut instinct, why then do they bat as if they’ve been told it’s OK to score at 4.5 for 20 overs? If Moores can’t see that this is a team frightened by their own shadow (and, no doubt, by their own shadow’s bowling average), then things are going to get worse before they get better. Moores insisted he was still keen on the job, and Paul Downton – the man who once called him ‘the outstanding coach of his generation’ – later declared ‘I’ve got every faith in Peter Moores’, as if the chairmanship of a football club was the job that got away. But will the incoming ECB chairman Colin Graves and chief executive Tom Harrison share Downton’s faith – or even have any faith in Downton himself? Peter Moores (left) was ridiculed for saying 'we'll have to look at the data' following defeat by Bangladesh . Morgan shows the strain after England were dumped out of the World Cup before the quarter-finals . Bangladesh bowler Rubel Hossain (centre) celebrates during his team's 15-run victory on Monday . The case for Moores’s defence revolves around the fact that England have been mainly hopeless at one-day cricket since the 1992 World Cup. And one-day cricket is all England have been playing since they won three Tests in a row against India in July and August. His advocates also argue that he inherited a shambles born of an Ashes whitewash, just as he did when he first got the job in 2007. Unlike Andy Flower, he did not have Jonathan Trott, Kevin Pietersen or Graeme Swann at his disposal. It was, his supporters argue, never going to turn around overnight. All this is true. But Moores is nearly a year into his second stint, and England are going backwards. In all formats they have won 13 games out of 36 (forgive the stat), including two victories against Scotland. Their one notable success – a 3-1 Test win – lost much of its lustre because of India’s hopelessness. For more musings on matters cricketing, please follow us on Twitter: @the_topspin . Moores is a genuine and decent man, as ego-free as any coach on the international circuit. It is not his fault that county teams only recently reintroduced the 50-over format. He didn’t write the ECB’s strategic plan, which cited winning this World Cup as one of its ‘key measures’. And we hope he has been tearing his hair out at the failure of Jimmy Anderson and Stuart Broad to impose themselves on this competition. But Ashley Giles’s coaching ambitions paid the price for a single result – the World Twenty20 defeat by Holland. For Moores, the results are beginning to look as wasteful as an EU butter mountain. And there are some crucial areas in which he must surely be accountable. Moores was one of the selectors who last summer backed Alastair Cook as one-day captain, robbing Eoin Morgan of the chance to acquaint himself with the job during the home series against India and the trip to Sri Lanka. That stubbornness meant Morgan was learning on the job. Is it any surprise that his batting has disintegrated? Then there was the tinkering for England’s tournament opener against Australia. What possessed Moores and Co to demote James Taylor from No 3, and replace him with Gary Ballance, who had just returned from injury, rather than with Alex Hales, a proven match-winner in limited-overs internationals? Moores is due to rouse the likes of Stuart Broad for The Ashes in the summer - but will he still be in a job? Joe Root was one of five top-order batsmen caught behind against Bagladesh in Test-style dismissals . Old foe Mitchell Johnson (centre) and the mighty Australians await England again in The Ashes . And what of the tendency to err on the side of caution? Against Bangladesh, five of the top seven were out caught in the slip cordon, as if they were playing Test cricket. If these things are not Moores’s department, what are? Graves must now decide whether England can risk giving the Downton/Moores ticket a crack at the Ashes – victory in which, by the way, also forms part of the ECB’s strategic plan. Waiting in the wings is Jason Gillespie, a figure Graves admires from their time together at Yorkshire, where Gillespie also worked with Paul Farbrace, Moores’s No 2. Graves may be unimpressed with England’s out-of-date tactics in Australia, and equally concerned to hear Downton tell Sky Sports: ‘What has struck me has been how much influence T20 is having on one-day cricket, and a lot of our players don't play much T20 cricket, so that is clearly something we have to look at.’ Well, who’d have thought it! The sadness is that no non-England fans will lament their absence from the World Cup quarter-finals. They played dull, fearful cricket, stuck between a rock and a time warp. Even factoring in the global schadenfreude that usually accompanies an England defeat, they have re-entered the realms of laughing stock. If Colin Graves is happy with that, then God help English cricket. Watch this space. THAT WAS THE WEEK THAT WAS . KP on the money . Kevin Pietersen’s views may not be welcome at High Command, but he had a pertinent point to make after England’s 15-run defeat by Bangladesh. ‘DO NOT SAY WE HAVENT PRIORITISED ODI CRICKET!’ he tweet-screamed. ‘We played a back to back Ashes to make sure England played 6 months of ODI's before this WC!’ And he’s right. Far from helping England in either event, the rejigged schedule has, in successive winters, produced the joint-worst Ashes defeat in history and their most miserable exit yet from a World Cup. A home loss to Australia this summer and the ECB will have presided over quite the hat-trick. Outspoken England critic Kevin Pietersen (centre) watches QPR vs Tottenham last Saturday . Respectfully yours, the BCCI . Speaking of laughing stocks, the BCCI press release that followed Virat Kohli’s invective-laden outburst against an Indian journalist (the wrong one, as it turned out) was a classic of its genre. Having already issued a peremptory – and entirely wrong – statement, in which it was claimed Kohli hadn’t sworn and had apologised to the journalist in person, the Indian board then issued another. The takeaway line was this: ‘The BCCI respects the role played by the media in covering and popularising the game of cricket, and acknowledges the support of the media, in its mission to administer and promote the game of cricket in India.’ So respectful are the BCCI of the media that press releases on tour routinely read: ‘Monday: no media activity. Tuesday: no media activity. Wednesday: no media activity.’ Thank goodness for the respect… . Virat Kohli enjoys a kickabout in training with India - but his team are not playing ball with the media . Reporters, not supporters . Then again, perhaps it’s just a misunderstanding. As the Indian board sought to manage the damage, they wheeled out Ravichandran Ashwin, the thoughtful off-spinner. ‘Media here are here to support us,’ he said. ‘It’s very heartening to see the media turn up in huge numbers and try to support us.’ It’s not known whether Ashwin handed out pom-poms and tutu skirts to the assembled hacks, but then he clearly thought he didn’t need to. India off-spinner Ravichandran Ashwin (right) celebrates a wicket against Ireland in Hamilton on Tuesday .
England were eliminated from the Cricket World Cup after three defeats .
Bangladesh inflicted the latest blow to leave Peter Moores in jeopardy .
Coach has been in charge nearly a year and results are going backwards .
Moores is due to lead the team against Australia in The Ashes .
But new ECB chairman Colin Graves has to consider Moores's future .
CLICK HERE for all the latest news from the 2015 Cricket World Cup .
כשניק נייט שאל את איאין מורגן, רגעים ספורים לאחר התבוסה מול בנגלדש, האם אנגליה אובססיבית לסטטיסטיקה, חצי ציפית ממורגן להשיב: 'כן, אבל רק 23.54 אחוז מהזמן!' זמן לא רב לאחר מכן, פיטר מורס בעל מראה מרוסק אמר לנאסר חוסיין: 'אנחנו חייבים להסתכל על הנתונים'. והיי פרסטו, לפיאסקו האחרון של אנגליה במונדיאל היה כתובה. הנתונים הגולמיים של המונדיאל הזה - ארבע השפלות לזכייה מול סקוטלנד - מאשרים את מה שרוב המשקיפים שאינם מה-ECB הצליחו לפני זמן רב: אנגליה אינה נוטה באופן טבעי למשחק של יום אחד, ומחמירה את המצב בכך שהם מדברים על 'מותג' של קריקט שלא קשור לזה שהם משחקים או לשחקנים שהם בוחרים. קפטן אנגליה חגיגי למראה איאין מורגן מגיע לשדה התעופה של סידני ביום שלישי בבוקר. העיתונות האוסטרלית, כצפוי, תקעה את המגף בחוזקה בפלופים של אנגליה במונדיאל. איאן בל לובש מבט מצטער כשהחובט מגיע לסידני לקראת המשחק מול אפגניסטן. ג'יימס אנדרסון נכנס לאוטובוס הצוות לאחר שטס מאדלייד, זירת ההשפלה האחרונה של אנגליה. מייק את'רטון אמר שאנגליה לא מסתמכת על נתונים סטטיסטיים כמו שיש הטוענים. ייתכן שזה כך. אבל גם אם האמת נמצאת איפשהו בין ההכחשה של מורגן לבין הגילוי הבלתי מודע של מורס, נראה ברור שאף צוות אחר לא מדבר על מספרים באותה התענוג פסאודו-דתי. ואם זה נכון שאנגליה מעודדת את השחקנים לסמוך על האינסטינקט הבטן שלהם, אז למה הם חובטים כאילו אמרו להם שזה בסדר לקלוע ב-4.5 עבור 20 מחזורים? אם מורס לא יכול לראות שזו קבוצה שמפוחדת מהצל של עצמה (וללא ספק, מממוצע הבאולינג של הצל שלה), אז הדברים הולכים להחמיר לפני שהם ישתפרו. מורס התעקש שהוא עדיין להוט לעבודה, ופול דאונטון - האיש שכינה אותו פעם 'המאמן המצטיין של הדור שלו' - הכריז מאוחר יותר "יש לי כל אמון בפיטר מוורס", ​​כאילו היה ראשות של כדורגל. המועדון היה העבודה שברח. אבל האם יו"ר ה-ECB הנכנס קולין גרייבס והמנכ"ל טום האריסון יחלקו את אמונתו של דאונטון - או אפילו יהיו אמונה כלשהי בדאונטון עצמו? פיטר מוורס (משמאל) זכה ללעג על כך שאמר 'נצטרך להסתכל על הנתונים' בעקבות התבוסה מול בנגלדש. מורגן מראה את המתח לאחר שהודחה את אנגליה מהמונדיאל לפני רבע הגמר. שחקן הכדורת של בנגלדש רובל חוסיין (במרכז) חוגג במהלך הניצחון של קבוצתו ב-15 ריצות ביום שני. המקרה של ההגנה של מורס סובב סביב העובדה שאנגליה הייתה חסרת תקווה בעיקר בקריקט של יום אחד מאז מונדיאל 1992. וקריקט של יום אחד הוא כל מה שאנגליה משחקת מאז שניצחה שלושה מבחנים ברציפות מול הודו ביולי ואוגוסט. הסנגורים שלו גם טוענים שהוא ירש תרסיס שנולד מסיד של אפר, בדיוק כפי שעשה כשקיבל את התפקיד לראשונה ב-2007. בניגוד לאנדי פלאוור, לא עמדו לרשותו ג'ונתן טרוט, קווין פיטרסן או גראם סוואן. זה היה, טוענים תומכיו, לעולם לא יתהפך בן לילה. כל זה נכון. אבל מוורס כבר כמעט שנה בקדנציה השנייה שלו, ואנגליה הולכת אחורה. בכל הפורמטים הם ניצחו 13 משחקים מתוך 36 (סליחה על הנתון), כולל שני ניצחונות מול סקוטלנד. ההצלחה הבולטת האחת שלהם - ניצחון במבחן 3-1 - איבדה הרבה מהזוהר שלה בגלל חוסר התקווה של הודו. להרהורים נוספים בנושאי קריקט, אנא עקבו אחרינו בטוויטר: @the_topspin. מורס הוא אדם אמיתי והגון, נטול אגו כמו כל מאמן במעגל הבינלאומי. זו לא אשמתו שקבוצות המחוז הציגו מחדש רק לאחרונה את פורמט ה-50 מעל. הוא לא כתב את התוכנית האסטרטגית של ה-ECB, שציינה את הזכייה במונדיאל זה כאחד מ"אמצעי המפתח" שלו. ואנחנו מקווים שהוא תולש את שערו בגלל הכישלון של ג'ימי אנדרסון וסטיוארט ברוד לכפות את עצמם על התחרות הזו. אבל שאיפות האימון של אשלי ג'יילס שילמו את המחיר עבור תוצאה בודדת - התבוסה העולמית עשרים 20 מול הולנד. עבור מורס, התוצאות מתחילות להיראות בזבזניות כמו הר החמאה של האיחוד האירופי. ויש כמה תחומים מכריעים שבהם הוא בוודאי חייב לתת דין וחשבון. מוורס היה אחד מהסלקטורים שבקיץ האחרון תמכו באלסטיר קוק כקפטן ליום אחד, וגנב מאאוין מורגן את ההזדמנות להכיר את התפקיד במהלך הסדרה הביתית מול הודו והנסיעה לסרי לנקה. העקשנות הזאת פירושה שמורגן לומד בעבודה. האם זה מפתיע שהחבטה שלו התפרקה? אחר כך היה ההתעסקות לקראת פתיחת הטורניר של אנגליה נגד אוסטרליה. מה החזיק את מורס ושות' להוריד את ג'יימס טיילור מהמקום השלישי, ולהחליף אותו בגארי באלנס, שחזר זה עתה מפציעה, ולא עם אלכס היילס, מנצח מוכח במשחקים בינלאומיים מוגבלים? מוורס אמור לעורר אנשים כמו סטיוארט ברוד עבור האפר בקיץ - אבל האם הוא עדיין יהיה בעבודה? ג'ו רוט היה אחד מחמישה שחבטים מהשורה הראשונה שנתפסו בפיגור מול בגדש בהרחקות בסגנון מבחן. האויב הישן מיטשל ג'ונסון (במרכז) והאוסטרלים האדירים מחכים לאנגליה שוב ב"האפר". ומה עם הנטייה לטעות בזהירות? מול בנגלדש, חמישה מתוך שבעת הראשונים נתפסו בחבל ההחלקה, כאילו הם משחקים קריקט מבחן. אם הדברים האלה אינם המחלקה של מורס, מה כן? גרייבס חייב כעת להחליט אם אנגליה יכולה להסתכן במתן כרטיס לדאונטון/מורס על האפר - ניצחון שבו, אגב, גם מהווה חלק מהתוכנית האסטרטגית של ה-ECB. ממתין בכנפיים ג'ייסון גילספי, דמות שגרייבס מעריץ מהתקופה שלהם יחד ביורקשייר, שם גילספי עבדה גם עם פול פארברייס, מספר 2 של מורס. גרייבס עשוי לא להתרשם מהטקטיקות הלא מעודכנות של אנגליה באוסטרליה, ובאותה מידה מודאג מכך שמע את דאונטון אומר ל-Sky Sports: "מה שהדהים אותי היה כמה השפעה יש ל-T20 על קריקט יום אחד, והרבה מהשחקנים שלנו לא משחקים הרבה קריקט T20, אז ברור שזה משהו שאנחנו צריכים להסתכל עליו. 'טוב, מי היה חושב על זה! העצב הוא שאף אוהד שאינו אנגליה לא יבכה על היעדרותם משמינית גמר המונדיאל. הם שיחקו קריקט משעמם ומפחיד, תקועים בין סלע לעיוות זמן. אפילו אם לוקחים בחשבון את השמחה העולמית שמלווה בדרך כלל תבוסה באנגליה, הם נכנסו מחדש למחוזות הצחוק. אם קולין גרייבס מרוצה מזה, אז אלוהים יעזור לקריקט אנגלי. צפו במרחב הזה. זה היה השבוע שהיה. KP על הכסף. דעותיו של קווין פיטרסן אולי לא יתקבלו בברכה בפיקוד העליון, אבל הייתה לו נקודה רלוונטית להעלות אחרי התבוסה של אנגליה ב-15 ריצות מול בנגלדש. 'אל תגיד שאנחנו קבענו עדיפות ל-ODI CRICKET!' הוא צייץ-צרח. 'שיחקנו גב אל גב אפר כדי לוודא שאנגליה שיחקה 6 חודשים של ODI לפני ה-WC הזה!' והוא צודק. רחוק מלעזור לאנגליה בכל אחד מהאירועים, לוח הזמנים המודח הביא, בחורפים רצופים, את התבוסה המשותפת הגרועה ביותר באפר בהיסטוריה ואת היציאה האומללה ביותר שלהם עד כה מגביע העולם. הפסד ביתי לאוסטרליה הקיץ וה-ECB יוביל את השלושער. מבקר אנגליה הבוטה קווין פיטרסן (במרכז) צופה ב-QPR נגד טוטנהאם בשבת האחרונה. בכבוד שלך, ה-BCCI. אם כבר מדברים על מלאי צחוק, ההודעה לעיתונות של BCCI בעקבות ההתפרצות עמוסת ההשמצות של וירט קוהלי נגד עיתונאי הודי (הלא נכון, כפי שהתברר) הייתה קלאסיקה בז'אנר שלה. לאחר שכבר פרסם הצהרה מחייבת - ושגויה לחלוטין - שבה נטען כי קוהלי לא נשבע והתנצל בפני העיתונאי באופן אישי, הדירקטוריון ההודי פרסם אחר כך. קו הטייק-אווי היה זה: "ה-BCCI מכבדת את התפקיד שמילאה התקשורת בסיקור והפיכת משחק הקריקט לפופולריות, ומכירה בתמיכתה של התקשורת, במשימתה לנהל ולקדם את משחק הקריקט בהודו." כל כך מכבד הם ה-BCCI של התקשורת שבהודעות לעיתונות בסיור נכתב באופן שגרתי: 'יום שני: אין פעילות תקשורתית. יום שלישי: אין פעילות תקשורתית. יום רביעי: אין פעילות תקשורתית.' תודה לאל על הכבוד... . וירט קוהלי נהנה מבעיטה באימון עם הודו - אבל הקבוצה שלו לא משחקת בכדור עם התקשורת. כתבים, לא תומכים. ואז שוב, אולי זו רק אי הבנה. בעוד מועצת המנהלים ההודית ביקשה לנהל את הנזק, הם הוציאו את רביצ'נדרן אשווין, ה-off-spiner המתחשב. "התקשורת כאן כאן כדי לתמוך בנו", אמר. 'זה מאוד מחמם את הלב לראות את התקשורת מופיעה במספרים עצומים ומנסה לתמוך בנו.' לא ידוע אם אשווין חילק פונפונים וחצאיות טוטו לפריצות שנאספו, אבל אז ברור שהוא חשב שהוא לא צריך. הודו מחוץ לספינר רביצ'נדרן אשווין (מימין) חוגג שער נגד אירלנד בהמילטון ביום שלישי.
אנגליה הודחה מגביע העולם בקריקט לאחר שלוש תבוסות.
בנגלדש הנחילה את המכה האחרונה כדי להותיר את פיטר מוורס בסכנה.
המאמן היה אחראי כמעט שנה והתוצאות הולכות לאחור.
מורס אמור להוביל את הנבחרת מול אוסטרליה ב-The Ashes.
אבל יו"ר ה-ECB החדש, קולין גרייבס, צריך לשקול את עתידו של מורס.
לחץ כאן לכל החדשות האחרונות מגביע העולם בקריקט 2015.