(CNN)In the final days of the Israeli election campaign, Prime Minister Benjamin Netanyahu disavowed the two-state solution and said there would be no Palestinian state on his watch. He also earned universal condemnation for his panicked warning to his followers on election day that Arabs were "voting in droves" -- a comment that will resound to his shame and can neither be forgiven nor forgotten unless he apologizes clearly, sincerely and without reservation. And now, facing international uproar and a stern U.S. response, Israeli officials have started backing away from these statements. The Israeli ambassador to Canada, Rafael Barak, said Wednesday on CBC TV, "This is an election campaign and you have to take with a grain of salt what was said at the last minute when the polls say you are going to lose." Netanyahu himself, in an interview on NBC, tried to qualify his words about a two-state solution, saying what he meant to say was that a Palestinian state was not viable under present conditions. He knows that stance is totally unacceptable to Israel's chief ally, the United States, and to the rest of the international community. And he should not be allowed to slip off the hook so easily. Indeed, far from taking this statement with a grain of salt, the world is likely to look back at his previously stated support for a two-state solution and take that with more than a grain of salt. The fact is, rhetorical if not actual support for a two-state solution has served Netanyahu well for the past several years, and has provided him with a convenient shield against international pressure to end the almost 48-year occupation of the West Bank and Gaza. Also helping Netanyahu was the presence in his Cabinet of Israeli politicians who actually do believe in a two-state solution and worked hard to make it happen -- notably former Foreign Minister Tzipi Livni, who headed up the failed 2014 negotiations with the Palestinians. Livni wanted to move forward in the talks, but found herself hemmed in and frustrated by Netanyahu's aides -- and apparently by the prime minister himself -- at every turn. Now, as he constructs a coalition of ultranationalists and ultra-Orthodox, those shields have been stripped away. Netanyahu must now face the world having bared his true face and exposed his true beliefs -- and the international community, led by the United States, must respond accordingly. What should this involve? To begin with, Washington should not wait for others to draft a U.N. resolution condemning the settlements. It should take the initiative, in consultation with its international partners, in drafting a resolution that lays out the detailed parameters for an end to the Israeli-Palestinian conflict. The resolution should of course state unequivocally that the solution rests in an Israeli withdrawal to the 1967 lines, with equivalent land swaps to incorporate some of the major settlement blocs within Israel. It should also reiterate Israel's right to security. And it should state clearly and unambiguously that the settlements are illegal under international law and must stop. Words are important -- but more important are deeds. Whatever he says about the two-state solution, the next Netanyahu government is virtually certain to blast ahead with settlement-building. It is on that basis that he and his administration should be diplomatically isolated and condemned. In his campaign statement, Netanyahu took pride in approving the construction of a huge suburb on the southern fringes of Jerusalem in order to block Palestinian construction from neighboring Bethlehem. He boasted that the building was not simply to provide housing for Jews rather than Palestinians, but that it was to make it harder for the Palestinians to establish a coherent, territorially contiguous state. Netanyahu's statement was a moment of truth for him, for Israel and for the world. He was admirably blunt and concise. He left no doubt what he intended. Now, the world must hold him to account.
Benjamin Netanyahu dismissed idea of Palestinian state during campaign .
Alan Elsner: Israeli officials have started backing away from his statements .
(CNN) בימים האחרונים של מערכת הבחירות בישראל, ראש הממשלה בנימין נתניהו התנער מפתרון שתי המדינות ואמר שלא תהיה מדינה פלסטינית במשמרתו. הוא גם זכה לגינוי עולמי על אזהרתו הפאניקה לחסידיו ביום הבחירות כי הערבים "מצביעים בהמוניהם" - הערה שתהדהד לבושה ולא ניתן לסלוח ולא לשכוח אלא אם יתנצל בבירור, בכנות וללא סייג. וכעת, מול סערה בינלאומית ותגובה אמריקאית חריפה, גורמים ישראלים החלו לסגת מההצהרות הללו. שגריר ישראל בקנדה, רפאל ברק, אמר ביום רביעי ב-CBC TV, "זו מערכת בחירות ואתה צריך לקחת עם גרגר מלח את מה שנאמר ברגע האחרון כשהסקרים אומרים שאתה הולך להפסיד". נתניהו עצמו, בראיון ל-NBC, ניסה לסייג את דבריו על פתרון שתי המדינות, ואמר שמה שהתכוון לומר הוא שמדינה פלסטינית אינה בת קיימא בתנאים הנוכחיים. הוא יודע שהעמדה אינה מקובלת לחלוטין על בעלת בריתה הראשית של ישראל, ארצות הברית, ועל שאר הקהילה הבינלאומית. ואסור לתת לו להחליק מהקרס כל כך בקלות. ואכן, רחוק מלהתייחס לאמירה הזו בגרגר מלח, העולם צפוי להסתכל אחורה על תמיכתו שהוצהרה בעבר בפתרון שתי המדינות ולקחת זאת עם יותר מגרגר מלח. העובדה היא שתמיכה רטורית אם לא ממשית בפתרון שתי המדינות שירתה את נתניהו בשנים האחרונות וסיפקה לו מגן נוח מפני לחצים בינלאומיים לשים קץ לכמעט 48 שנות הכיבוש של הגדה המערבית ועזה. . כמו כן, עזרה לנתניהו הייתה הנוכחות בקבינט שלו של פוליטיקאים ישראלים שבאמת מאמינים בפתרון שתי המדינות ועבדו קשה כדי לגרום לזה לקרות - בעיקר שרת החוץ לשעבר ציפי לבני, שעמדה בראש המשא ומתן הכושל ב-2014 עם הפלסטינים. לבני רצתה להתקדם בשיחות, אך מצאה את עצמה כבולה ומתוסכלת על ידי עוזריו של נתניהו - וככל הנראה על ידי ראש הממשלה עצמו - על כל צעד ושעל. כעת, כשהוא בונה קואליציה של חרדים וחרדים, המגנים הללו הופשטו. נתניהו חייב כעת להתמודד עם העולם לאחר שחשף את פרצופו האמיתי וחשף את אמונותיו האמיתיות - והקהילה הבינלאומית, בראשות ארצות הברית, חייבת להגיב בהתאם. מה זה אמור לכלול? מלכתחילה, וושינגטון לא צריכה לחכות שאחרים יערכו החלטה של ​​האו"ם המגנה את ההתנחלויות. עליה לקחת יוזמה, בהתייעצות עם שותפיה הבינלאומיים, בניסוח החלטה המפרטת את הפרמטרים המפורטים לסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ההחלטה צריכה כמובן לקבוע באופן חד משמעי שהפתרון נעוץ בנסיגה ישראלית לקווי 1967, עם חילופי קרקעות מקבילים כדי לשלב כמה מגושי ההתנחלויות הגדולים בתוך ישראל. זה גם צריך לחזור על זכותה של ישראל לביטחון. והוא צריך לציין בצורה ברורה וחד משמעית שההתנחלויות אינן חוקיות לפי החוק הבינלאומי וחייבות להיפסק. מילים הן חשובות - אבל חשובות יותר הן המעשים. מה שהוא יגיד על פתרון שתי המדינות, ממשלת נתניהו הבאה כמעט בטוחה שתתקדם בבניית התנחלויות. על בסיס זה הוא והממשל שלו צריכים להיות מבודדים מדיפלומטית ולהוקיע אותם. בהצהרת הקמפיין שלו, נתניהו התגאה בכך שאישר הקמת פרבר ענק בשוליים הדרומיים של ירושלים כדי לחסום את הבנייה הפלסטינית מבית לחם השכנה. הוא התגאה בכך שהבניין לא נועד רק לספק דיור ליהודים ולא לפלסטינים, אלא שהוא היה כדי להקשות על הפלסטינים להקים מדינה קוהרנטית, רציפה טריטוריאלית. האמירה של נתניהו הייתה רגע של אמת עבורו, עבור ישראל ועבור העולם. הוא היה בוטה ותמציתי להפליא. הוא לא הותיר ספק למה הוא התכוון. עכשיו, העולם חייב לתת לו דין וחשבון.
בנימין נתניהו דחה את רעיון המדינה הפלסטינית במהלך הקמפיין.
אלן אלסנר: פקידים ישראלים החלו לסגת מהצהרותיו.