More than any other telescope in orbit, Hubble has expanded the frontiers of human knowledge. For 25 years, astronomers have used it to peer deep into distant galaxies with unrivalled clarity, revealing the breathtaking beauty of our universe. In the April issue of National Geographic, some of the most stunning images beamed back for the telescope have been revealed. The Horsehead Nebula is a cold, dark cloud of gas and dust, silhouetted against the bright nebula IC 434. The bright area at the top left edge is a young star still embedded in its nursery of gas and dust. The nebula is relatively close at 1,500 light years from Earth . Hubble has helped scientists understand how planets and galaxies form, detected black holes and changed our theories surrounding dark energy, a mysterious force that causes the universe to expand faster and faster as time goes on. The hundreds of thousands of images beamed back from Hubble have helped scientists unravel cosmic mysteries as well as estimate the age of the universe to about 14 billion years old. Among them is the Horsehead Nebula - a cold, dark cloud of gas and dust, silhouetted against the bright nebula IC 434 1,500 light years from Earth. Another remarkable image shows a display of starlight, glowing gas, and silhouetted dark clouds of interstellar dust that forms the spiral galaxy NGC 130. This is one of Hubble's largest images ever made of a complete galaxy. Some of the most striking scenes are created during the death throes of intermediate-mass stars, when great clouds of superheated gas are expelled into space. In 2002, a dull star in an obscure constellation suddenly became 600,000 times more luminous than our sun, temporarily making it the brightest star in the Milky Way. The mysterious star, called V838 Monocerotis, has since faded back to obscurity. But observations by the Hubble Space Telescope of a phenomenon called a 'light echo' around the star have uncovered remarkable new features . This huge, young stellar grouping, called R136, is only a few million years old and resides in the 30 Doradus Nebula, a turbulent star-birth region in the Large Magellanic Cloud, a satellite galaxy of the Milky Way . The telescope captured a display of starlight, glowing gas, and silhouetted dark clouds of interstellar dust in this 4-foot-by-8-foot image of the barred spiral galaxy NGC 130. This is one of Hubble's largest images ever made of a complete galaxy . 'Launched into orbit aboard the space shuttle Discovery on April 24, 1990, amid flurries of hope and hype, the Hubble Space Telescope promptly faltered,' explained Timothy Ferris writing in April's issue of National Geographic . An iconic image from Hubble captures the dying breaths from planetary nebula NGC 6302. Known perhaps more appropriately as the Bug or Butterfly Nebula, this complex nebula lies roughly 3800 light-years away from us within the Milky Way. But at first, astronomers didn't expect Hubble to amount to much. 'Launched into orbit aboard the space shuttle Discovery on April 24, 1990, amid flurries of hope and hype, the Hubble Space Telescope promptly faltered,' explained Timothy Ferris writing in April's issue of National Geographic. 'Rather than remaining locked on its celestial targets, it trembled and shook, quaking like a photophobic vampire whenever sunlight struck its solar panels. 'Opening its protective front door to let starlight in perturbed the telescope so badly that it fell into an electronic coma. 'Worst of all, Hubble turned out to be myopic. Its primary light-gathering mirror, eight feet in diameter and said to be the smoothest large object ever fashioned by humans, had been figured perfectly wrong.' The telescope's design had been a compromise. While astronomers had wanted a bigger telescope in a higher orbit, they could only get 350 miles (550km) high so that astronauts in space could reach it for repairs. Next month, the telescope - which is the length of a large school bus and weighs as much as two adult elephants - will celebrate its 25th anniversary. To celebrate Hubble astronomers recently revisited one of its most stunning photos to date, known as 'the pillars of creation.' Taken in 1995, the team revealed never-before-seen details of three giant columns of cold gas bathed in the scorching ultraviolet light from a cluster of young, massive stars in a small region of the Eagle Nebula, or M16. The new Hubble photo is sharper than the original, and also has a  wider field of view. It also reveals the base of the cold, gassy columns for the first time. And in January the sharpest and largest image ever taken of the Andromeda Galaxy - the nearest spiral galaxy to our Milky Way. The Hubble image shows more than 100 million stars and thousands of star clusters embedded in a section of the galaxy’s pancake-shaped disc stretching across over 40,000 light-years. The sweeping view, which reveals one third of our galactic neighbour, also suggests that the galaxy may have been battered by a collision with another galaxy two billion years ago. The panoramic image has 1.5 billion pixels — meaning you would need more than 600 HD television screens to display the whole image. It traces the galaxy from its central galactic bulge on the left, where stars are densely packed together, across lanes of stars and dust to the sparser outskirts of its outer disc on the right. 'That human beings find them to be as beautiful and evocative as photos of earthly sunsets and mountain peaks affirms anew that nature is all of a piece, and that we're part of it,' said Ferris. Some of the most striking scenes are created during the death throes of intermediate-mass stars, when great clouds of superheated gas are expelled into space. This image from Hubble captures the dying breaths from planetary nebula NGC 6302. Known perhaps more appropriately as the Bug or Butterfly Nebula, this complex nebula lies roughly 3800 light-years away from us within the Milky Way . Click on the image to zoom in . The new Hubble photo of the pillars of creation is sharper than the original, and also has a wider field of view. It also reveals the base of the cold, gassy columns for the first time .
Images include the Horsehead Nebula, which is a cold, dark cloud of gas and dust 1,500 light years away .
Another remarkable image is of NGC 130, one of Hubble's largest images ever made of a complete galaxy .
Some of the most striking images beamed back from Hubble were created during the death throes of stars .
יותר מכל טלסקופ אחר במסלול, האבל הרחיב את גבולות הידע האנושי. במשך 25 שנה, אסטרונומים השתמשו בו כדי להציץ לעומק גלקסיות רחוקות בבהירות ללא תחרות, ולגלות את היופי עוצר הנשימה של היקום שלנו. בגיליון אפריל של נשיונל ג'יאוגרפיק, נחשפו כמה מהתמונות המדהימות ביותר שזרמו בחזרה לטלסקופ. ערפילית ראש הסוס היא ענן קר וכהה של גז ואבק, בצללית על רקע הערפילית הבהירה IC 434. האזור הבהיר בקצה השמאלי העליון הוא כוכב צעיר שעדיין מוטבע בחדר הגז והאבק שלו. הערפילית קרובה יחסית במרחק של 1,500 שנות אור מכדור הארץ. האבל עזר למדענים להבין כיצד נוצרים כוכבי לכת וגלקסיות, זיהה חורים שחורים ושינו את התיאוריות שלנו סביב אנרגיה אפלה, כוח מסתורי שגורם ליקום להתפשט מהר יותר ויותר ככל שהזמן עובר. מאות אלפי התמונות שהוחזרו מהאבל עזרו למדענים לפענח תעלומות קוסמיות וכן להעריך את גיל היקום לכ-14 מיליארד שנים. ביניהם ערפילית ראש הסוס - ענן קר ואפל של גז ואבק, המצטיירת בצללית על רקע הערפילית הבהירה IC 434 במרחק של 1,500 שנות אור מכדור הארץ. תמונה יוצאת דופן נוספת מציגה תצוגה של אור כוכבים, גז זוהר ועננים כהים בצללית של אבק בין כוכבי שיוצר את הגלקסיה הספירלית NGC 130. זוהי אחת התמונות הגדולות ביותר של האבל שנוצרו אי פעם מגלקסיה שלמה. כמה מהסצנות הבולטות ביותר נוצרות במהלך מכות מוות של כוכבים בעלי מסה בינונית, כאשר עננים גדולים של גז מחומם נפלטים לחלל. בשנת 2002, כוכב עמום בקבוצת כוכבים לא ברורה הפך לפתע זוהר פי 600,000 מהשמש שלנו, מה שהפך אותו זמנית לכוכב הבהיר ביותר בשביל החלב. הכוכב המסתורי, שנקרא V838 Monocerotis, נמוג מאז בחזרה לאפלולית. אבל תצפיות של טלסקופ החלל האבל על תופעה הנקראת 'הד אור' סביב הכוכב חשפו תכונות חדשות יוצאות דופן. קבוצת כוכבים ענקית וצעירה זו, הנקראת R136, היא רק בת כמה מיליוני שנים והיא שוכנת בערפילית 30 דוראדוס, אזור לידת כוכבים סוער בענן המגלן הגדול, גלקסיית לוויין של שביל החלב. הטלסקופ תפס תצוגה של אור כוכבים, גז זוהר וצללית של עננים כהים של אבק בין כוכבי בתמונה זו בגודל 4 רגל על ​​8 רגל של הגלקסיה הספירלית המסורגת NGC 130. זו אחת התמונות הגדולות ביותר של האבל שנוצרו אי פעם של גלקסיה שלמה. גלקסיה . "טלסקופ החלל האבל שוגר למסלול על סיפון מעבורת החלל Discovery ב-24 באפריל, 1990, על רקע סערות של תקווה והייפ, טלסקופ החלל האבל", הסביר טימותי פריס שכתב בגיליון אפריל של נשיונל ג'יאוגרפיק. תמונה איקונית מהאבל לוכדת את הנשימות הגוססות מהערפילית הפלנטרית NGC 6302. ערפילית מורכבת זו, הידועה אולי יותר כערפילית באג או פרפר, נמצאת במרחק של כ-3800 שנות אור מאיתנו בתוך שביל החלב. אבל בהתחלה, אסטרונומים לא ציפו שהאבל יגיע להרבה. "טלסקופ החלל האבל שוגר למסלול על סיפון מעבורת החלל Discovery ב-24 באפריל, 1990, על רקע סערות של תקווה והייפ", הסביר טימותי פריס בגיליון אפריל של נשיונל ג'יאוגרפיק. "במקום להישאר נעול על המטרות השמימיות שלו, הוא רעד ורעד, רעד כמו ערפד פוטופובי בכל פעם שאור השמש פגע בפאנלים הסולאריים שלו. ״פתיחת דלת הכניסה המגוננת שלו כדי להכניס אור כוכבים הטרידה את הטלסקופ עד כדי כך שהוא נקלע לתרדמת אלקטרונית. ״הגרוע מכל, האבל התגלה כקוצר ראייה. המראה העיקרית שלו שקולטה אור, בקוטר של שמונה מטרים ונאמר שהיא החפץ הגדול והחלק ביותר שעוצב אי פעם על ידי בני אדם, הוגדרה שגויה לחלוטין.' עיצוב הטלסקופ היה פשרה. בעוד שאסטרונומים רצו טלסקופ גדול יותר במסלול גבוה יותר, הם יכלו להגיע לגובה של 350 מייל (550 ק"מ) בלבד כדי שאסטרונאוטים בחלל יוכלו להגיע אליו לצורך תיקונים. בחודש הבא יחגוג הטלסקופ - שאורכו אוטובוס בית ספר גדול ושוקל עד שני פילים בוגרים - 25 שנה להיווסדו. כדי לחגוג את האבל, אסטרונומים בחנו לאחרונה את אחת התמונות המדהימות ביותר שלה עד כה, המכונה 'עמודי הבריאה'. צולם ב-1995, הצוות חשף פרטים שטרם נראו על שלושה עמודי ענק של גז קר שטופים באור האולטרה-סגול הלוהט מצביר של כוכבים צעירים ומסיביים באזור קטן של ערפילית הנשר, או M16. תמונת האבל החדשה חדה יותר מהמקור, ויש לה גם שדה ראייה רחב יותר. הוא גם חושף לראשונה את בסיס העמודים הקרים והגזים. ובינואר התמונה החדה והגדולה ביותר שצולמה אי פעם של גלקסיית אנדרומדה - הגלקסיה הספירלית הקרובה ביותר לשביל החלב שלנו. תמונת האבל מציגה יותר מ-100 מיליון כוכבים ואלפי צבירי כוכבים המשובצים בקטע של הדיסק בצורת פנקייק של הגלקסיה הנמתח על פני למעלה מ-40,000 שנות אור. הנוף הסוחף, החושף שליש משכנתנו הגלקטית, מעיד גם על כך שייתכן שהגלקסיה נפגעה בהתנגשות עם גלקסיה אחרת לפני שני מיליארד שנה. לתמונה הפנורמית יש 1.5 מיליארד פיקסלים - כלומר תזדקק ליותר מ-600 מסכי טלוויזיה HD כדי להציג את כל התמונה. היא עוקבת אחר הגלקסיה מהבליטה הגלקטית המרכזית שלה משמאל, שבה כוכבים צפופים יחד, על פני נתיבי כוכבים ואבק עד לפאתי הדלילים יותר של הדיסק החיצוני שלה מימין. "העובדה שבני אדם מוצאים אותם יפים ומעוררי רגשות כמו תמונות של שקיעות ארציות ופסגות הרים מאשרת מחדש שהטבע הוא כולו חלק, ושאנחנו חלק ממנו", אמר פריס. כמה מהסצנות הבולטות ביותר נוצרות במהלך מכות מוות של כוכבים בעלי מסה בינונית, כאשר עננים גדולים של גז מחומם נפלטים לחלל. תמונה זו מהאבל לוכדת את הנשימות הגוועות מערפילית פלנטרית NGC 6302. המכונה אולי יותר מתאימה כערפילית באג או פרפר, ערפילית מורכבת זו נמצאת במרחק של בערך 3800 שנות אור מאיתנו בתוך שביל החלב. לחץ על התמונה כדי להתקרב. הצילום החדש של האבל של עמודי הבריאה חד יותר מהמקור, ויש לו גם שדה ראייה רחב יותר. זה גם חושף את בסיס העמודות הקרים והגזים בפעם הראשונה.
התמונות כוללות את ערפילית ראש הסוס, שהיא ענן קר ואפל של גז ואבק במרחק של 1,500 שנות אור .
תמונה יוצאת דופן נוספת היא של NGC 130, אחת התמונות הגדולות ביותר של האבל שנוצרו אי פעם מגלקסיה שלמה.
כמה מהתמונות הבולטות ביותר שהוקרנו מהאבל נוצרו במהלך מכות מוות של כוכבים.