If there was a textbook on Jose Mourinho’s management style, the antics of Chelsea’s players against Paris Saint-Germain would be page one. Surrounding the referee, complaining about decisions, elbows, and intimidation. Save for the poor result, it had all the hallmarks of a Mourinho classic. However, if the histrionics start to outweigh performances the Portuguese has a habit of losing favour fast. It’s what killed his reign at Real Madrid. Jose Mourinho shows his frustrations during Chelsea's match against PSG on Wednesday night . Chelsea players surround referee Bjorn Kuipers and demand a red card is shown to Zlatan Ibrahimovic . Ibrahimovic (right) gets up as nine Chelsea players surround him and the referee after the incident . One of the battles Mourinho fought at Real was with the club’s own match delegate Miguel Porlan. ‘Chendo’, as he is known to everyone, played for over a decade at right-back for Madrid before continuing to serve the club after hanging up his boots. As part of the staff allowed to sit on the bench during games alongside goalkeeping coach Silvino Louro, fitness coach Rui Faria, and Mourinho’s No 2 and current Middlesbrough manager Aitor Karanka, Chendo soon became part of the systematic applying of pressure on the fourth official. It was understood that Mourinho liked his assistants to rotate the badgering of match officials so to limit the likelihood any one individual would be sent off. Chendo, who respected – and was respected by – Mourinho, thought the tactic was below a club like Real Madrid. Spanish daily El Pais claimed he told his manager as much saying: ‘We don’t do that kind of thing here’, and also suggested it was common knowledge among the players that Chendo hated the role so much he would often approach the fourth official and appear to remonstrate with him when really he was just asking him if he had the time, or if knew what time Madrid’s big department store El Corte Inglés opened in the morning. Mourinho (centre) talks with Real Madrid delegate Miguel 'Chendo' Porlan during a La Liga match in 2010 . Nemanja Matic (centre) appeals to the referee following Ibrahimovic's tackle on Oscar during the first half . Chelsea players later look dejected as they are knocked out of the Champions League round of 16 . Mourinho has always believed matches are won not just by the eleven on the pitch but by everyone at the club. And neither are they just won with football. If the opposition can be intimidated and bullied – and if that affects their ability to play – then that serves the end-game goal of victory. Mourinho’s ‘us against them’ battle plan at Madrid lasted three years. It left many at the club burned-out and almost relieved when it was replaced by the calm bought by Carlo Ancelotti, but it cannot be said that it did not bring trophies. It’s true that he never reached the Champions League final at the club but he did win the Spanish Cup in his first season and La Liga in his second. That might have been small fare in any other era but against the best Barcelona team in history it can’t be seen that way. The third season at the Bernabeu that produced no trophies came when there were perhaps more dissenting voices inside the dressing room than there were players prepared to do it Jose’s way. The key to Mourinho’s success is that everybody rows to the same rhythm – once a couple of galley members have downed oars there are problems. Mourinho (right) argues with the referee as Cristiano Ronaldo (left) looks on during a match in April 2013 . Real Madrid players look on as Mourinho (left) is involved in an argument with the referee during the 2011 Champions League semi-final against Barcelona . On the pitch players often had to curtail their instincts to try to just out-play the opposition by surrendering to an overall plan to out-strategize them too. The beginnings of the fall-outs with Iker Casillas and Sergio Ramos came because they believed, having won the World Cup with Spain, they could match Barcelona for football. Others, such as Xabi Alonso, sided with Mourinho believing that they would never out-play Pep Guardiola’s team and they had to be cleverer. Part of Mourinho’s belief that it would take more than just football to beat Barca came from his experience at Inter. They beat Guardiola’s Barcelona in the semi-finals of the Champions League on their way to beating Bayern Munich in the final but they did it with their centre-forward at full-back as an early sending off for Thiago Motta left them with most of the game having to play with 10 men. His victory jig on the pitch that night interrupted only by the Nou Camp sprinklers and Victor Valdes trying to usher him off the pitch is one of the images of his career and it set the tone for his time at Madrid but it didn’t always work. In Mourinho’s first season, and just after one of his greatest triumphs with Real beating Barca in the Copa del Rey final 1-0 courtesy of a goal from Cristiano Ronaldo, Barcelona and Madrid were drawn together again in the semi-finals of the Champions League. Ronaldo (back) leaps high to score the winning goal in the 2011 Copa del Rey final against Barcelona . Real Madrid players celebrate with the trophy after winning La Liga in the season of 2011-12 . The players were flying believing that after their cup final success they now had the measure of Barcelona. But Mourinho thought otherwise and set his team up in the first leg at the Bernabeu to not lose. They would defend stubbornly and in numbers and frustrate Barcelona before going for them in the latter stages of the match. If they scored a late goal to put them ahead in the tie then perfect; if not then a 0-0 would be a good result to take back to the Nou Camp where without an away goal and bound to go on the attack, Barca would leave themselves open on the break. Ronaldo was one of the dissenters famously putting his hands on his hips and looking to the heavens when during one period of the first half he found himself the only man pressing Barcelona’s defenders. The rest were obeying orders to sit back and not be drawn out of position. Ronaldo looks dejected as he leaves the field after defeat by Barcelona in the Champions League in 2011 . The plan may well have worked to perfection but Pepe was sent off in the second half after clashing with Dani Alves and against 10 men Messi scored twice to leave Real with no chance in the second leg. Mourinho recovered his players’ faith and winning the league the following season was his greatest achievement in Spain. Opinion is still divided over his legacy. One television station in Spain suggested this week that Mourinho was among three candidates to replace Ancelotti along with Zinedine Zidane and Jurgen Klopp. Others shook their heads at the incredulity of the idea he will ever return. The purists tut-tutted their way through that league winning campaign shaking their heads at those lightning counter-attacks so brutally effective but lacking the refinery of Barcelona’s 20-pass moves to goal. But it worked because Madrid and Mourinho won. It’s when it no longer works - as it didn’t for Chelsea on Wednesday - is it really called into question.
Chelsea were knocked out of the Champions League last-16 by PSG .
Wednesday's match had all the hallmarks of a Jose Mourinho classic .
There were similar histrionics during his reign at Real Madrid .
Miguel 'Chendo' Porlan thought the tactic was below the Spanish club .
Opinion is still divided in Spain over Mourinho's legacy at Real Madrid .
CLICK HERE for all the latest Chelsea news .
אם היה ספר לימוד על סגנון הניהול של ז'וזה מוריניו, התעלולים של השחקנים של צ'לסי מול פריס סן ז'רמן היו עמוד ראשון. מקיפים את השופט, מתלוננים על החלטות, מרפקים והפחדות. מלבד התוצאה הגרועה, היו לו את כל הסממנים של קלאסיקה של מוריניו. עם זאת, אם ההיסטוריונים מתחילים לגבור על הביצועים, לפורטוגלי יש הרגל לאבד מהר מהר. זה מה שהרג את שלטונו בריאל מדריד. ז'וזה מוריניו מראה את התסכולים שלו במהלך המשחק של צ'לסי מול פ.ס.ז' ביום רביעי בערב. שחקני צ'לסי מקיפים את השופט ביורן קייפרס ודורשים כרטיס אדום לזלאטן איברהימוביץ'. איברהימוביץ' (מימין) קם כשתשעה שחקני צ'לסי מקיפים אותו ואת השופט לאחר התקרית. אחד הקרבות שמוריניו נלחם בריאל היה עם נציג המשחק של המועדון מיגל פורלן. 'צ'נדו', כפי שהוא מוכר לכולם, שיחק למעלה מעשור במגן הימני במדריד לפני שהמשיך לשרת את המועדון לאחר שתלה את הנעליים. כחלק מהסגל שמותר לשבת על הספסל במהלך המשחקים לצד מאמן השוערים סילבינו לורו, מאמן הכושר רוי פאריה, ומספר 2 של מוריניו ומנג'ר מידלסברו הנוכחי, אייטור קארנקה, צ'נדו הפך במהרה לחלק מהפעלת הלחץ השיטתית על השופט הרביעי. היה מובן שמוריניו אהב שעוזריו מחליפים את הגירוי של פקידי המשחק כדי להגביל את הסבירות שכל אדם אחד יורחק. צ'נדו, שכיבד - וזכה לכבוד - מוריניו, חשב שהטקטיקה נמצאת מתחת למועדון כמו ריאל מדריד. היומון הספרדי "אל פאיס" טען שהוא אמר למנהל שלו את זה כשאמר: 'אנחנו לא עושים דברים כאלה כאן', וגם הציע שידוע בקרב השחקנים שצ'נדו כל כך שונא את התפקיד שהוא ניגש לעתים קרובות לשופט הרביעי. ונראה שהוא מעיר איתו כשהוא באמת רק שאל אותו אם יש לו זמן, או אם ידע באיזו שעה חנות הכלבו הגדולה של מדריד אל קורטה אינגלס נפתחת בבוקר. מוריניו (במרכז) משוחח עם נציג ריאל מדריד מיגל 'צ'נדו' פורלן במהלך משחק בלה ליגה ב-2010. נמניה מאטיץ' (במרכז) פונה לשופט בעקבות ההתמודדות של איברהימוביץ' על אוסקר במהלך המחצית הראשונה. שחקני צ'לסי נראים מאוחר יותר מדוכדכים כשהודחו משמינית הגמר של ליגת האלופות. מוריניו תמיד האמין שמשחקים מנצחים לא רק על ידי אחד עשר על המגרש אלא על ידי כולם במועדון. וגם הם לא ניצחו רק עם כדורגל. אם אפשר להפחיד את האופוזיציה ולהציק לה - ואם זה משפיע על יכולת המשחק שלה - אז זה משרת את מטרת הניצחון בסיום המשחק. תוכנית הקרב "אנחנו נגדם" של מוריניו במדריד נמשכה שלוש שנים. זה הותיר רבים במועדון שרופים וכמעט הוקל כשהוחלף בשלווה שקנה ​​קרלו אנצ'לוטי, אבל אי אפשר להגיד שזה לא הביא גביעים. זה נכון שהוא מעולם לא הגיע לגמר ליגת האלופות במועדון אבל הוא כן זכה בגביע הספרדי בעונתו הראשונה ובלה ליגה בשנייה. זה אולי היה מחיר קטן בכל תקופה אחרת אבל מול קבוצת ברצלונה הטובה בהיסטוריה אי אפשר לראות את זה ככה. העונה השלישית בברנבאו שלא הניבה גביעים הגיעה כשהיו אולי יותר קולות מתנגדים בחדר ההלבשה מאשר שחקנים שמוכנים לעשות זאת בדרכו של חוסה. המפתח להצלחתו של מוריניו הוא שכולם חותרים לאותו קצב - ברגע שכמה מחברי הגלייה הורידו משוטים יש בעיות. מוריניו (מימין) מתווכח עם השופט כאשר כריסטיאנו רונאלדו (משמאל) מסתכל במהלך משחק באפריל 2013. שחקני ריאל מדריד מסתכלים על מוריניו (משמאל) מעורב בוויכוח עם השופט במהלך חצי גמר ליגת האלופות ב-2011 מול ברצלונה. על המגרש שחקנים נאלצו לעתים קרובות לצמצם את האינסטינקטים שלהם כדי לנסות פשוט להיגמל מול היריבות על ידי כניעה לתוכנית כוללת להטמיע גם אותם. ההתחלה של המריבות עם איקר קסיאס וסרחיו ראמוס הגיעה מכיוון שהם האמינו, לאחר שזכו במונדיאל עם ספרד, הם יכולים להתאים את ברצלונה לכדורגל. אחרים, כמו צ'אבי אלונסו, צידדו במוריניו בהאמינו שהם לעולם לא ינצחו את הקבוצה של פפ גווארדיולה והם היו צריכים להיות חכמים יותר. חלק מהאמונה של מוריניו שנדרש יותר מסתם כדורגל כדי לנצח את בארסה הגיע מהניסיון שלו באינטר. הם ניצחו את ברצלונה של גווארדיולה בחצי גמר ליגת האלופות בדרך לנצח את באיירן מינכן בגמר, אבל הם עשו את זה עם החלוץ המרכזי שלהם בעמדת האחורי כשהרחקה מוקדמת לטיאגו מוטה השאירה אותם עם רוב המשחקים. משחק צריך לשחק עם 10 גברים. נדנדת הניצחון שלו על המגרש באותו לילה שנקטע רק על ידי ספרינקלרים של נואו קאמפ וויקטור ואלדס שניסה להוציא אותו מהמגרש היא אחת התמונות של הקריירה שלו וזה נתן את הטון לתקופתו במדריד, אבל זה לא תמיד עבד . בעונה הראשונה של מוריניו, ורגע אחרי אחד הניצחונות הגדולים שלו עם ריאל שניצחה את בארסה בגמר גביע המלך 1-0 באדיבות שער של כריסטיאנו רונאלדו, ברצלונה ומדריד הוגרלו שוב ביחד בחצי גמר ליגת האלופות . רונאלדו (גב) מזנק גבוה כדי לכבוש את שער הניצחון בגמר גביע המלך 2011 מול ברצלונה. שחקני ריאל מדריד חוגגים עם הגביע לאחר הזכייה בלה ליגה בעונת 2011-12. השחקנים התעופפו מתוך אמונה שאחרי הצלחת גמר הגביע שלהם עכשיו יש להם מידה של ברצלונה. אבל מוריניו חשב אחרת וקבע את הקבוצה שלו במשחק הראשון בברנבאו כדי לא להפסיד. הם היו מתגוננים בעקשנות ובמספרים ומתסכלים את ברצלונה לפני שהלכו עליה בשלבים האחרונים של המשחק. אם הם כבשו שער מאוחר כדי להעלות אותם ליתרון בשוויון אז מושלם; אם לא, אז 0-0 יהיה תוצאה טובה להחזיר ל-Nou Camp, שם ללא שער חוץ ועלול לצאת להתקפה, בארסה תשאיר את עצמה פתוחה בהפסקה. רונאלדו היה אחד המתנגדים המפורסמים שהניח את ידיו על מותניו והביט לשמיים כאשר במהלך תקופה אחת של המחצית הראשונה הוא מצא את עצמו האיש היחיד שלחץ על מגיני ברצלונה. השאר צייתו לפקודות לשבת לאחור ולא להיגרר ממצבם. רונאלדו נראה מדוכדך כשהוא עוזב את המגרש לאחר התבוסה מול ברצלונה בליגת האלופות ב-2011. ייתכן שהתוכנית עבדה לשלמות, אבל פפה הורחק במחצית השנייה לאחר שהסתכסך עם דני אלבס ומול 10 שחקנים מסי כבש פעמיים והשאיר את ריאל ללא סיכוי במשחק השני. מוריניו שחזר את אמונתם של שחקניו והזכייה בליגה בעונה שלאחר מכן הייתה ההישג הגדול ביותר שלו בספרד. הדעות עדיין חלוקות לגבי מורשתו. תחנת טלוויזיה אחת בספרד הציעה השבוע שמוריניו היה בין שלושה מועמדים להחליף את אנצ'לוטי יחד עם זינדין זידאן ויורגן קלופ. אחרים נענעו בראשם לנוכח חוסר האמון של הרעיון שהוא יחזור אי פעם. הטהרנים פתחו את דרכם בקמפיין הזוכה בליגה כשהם מנידים בראשם למשמע התקפות הנגד הבזקיות היעילות כל כך, אך חסרות את הזיקוק של מהלכי 20 המסירות של ברצלונה לשער. אבל זה עבד כי מדריד ומוריניו ניצחו. זה כשזה כבר לא עובד - כפי שלא עבד לצ'לסי ביום רביעי - זה באמת מוטל בספק.
צ'לסי הודחה מ-16 ליגת האלופות על ידי פ.ס.ז'.
למשחק ביום רביעי היו כל הסממנים של ז'וזה מוריניו קלאסיקה.
היו היסטוריונים דומים במהלך שלטונו בריאל מדריד.
מיגל 'צ'נדו' פורלן חשב שהטקטיקה נמצאת מתחת למועדון הספרדי.
הדעות עדיין חלוקות בספרד לגבי מורשתו של מוריניו בריאל מדריד.
לחץ כאן לכל החדשות האחרונות של צ'לסי.