(CNN)My vote for Father of the Year goes to Curt Schilling. The former Major League Baseball pitcher recently fired off a series of fastballs and mowed down a group of Twitter trolls who made the mistake of tweeting vulgar and sexually-explicit comments about Schilling's teenage daughter. The drama started, innocently enough, on February 25, when Schilling played the role of a proud father. He sent a tweet congratulating his daughter, Gabby, on being accepted to Salve Regina University, where she'll play softball. It read: "Congrats to Gabby Schilling who will pitch for the Salve Regina Seahawks next year!! — Curt Schilling (@gehrig38)" Almost immediately, responses came in from young men, complete strangers who apparently followed Schilling on Twitter. The tweets quickly went from immature, to creepy, to repugnant. Threats of rape were common. The tweets were deleted, and the accounts were closed after this story went viral. But not before Schilling captured some of the images and posted them on his blog. What was said about 17-year-old Gabby Schilling wasn't just obnoxious. It was vile and obscene. What was said wasn't just mean and ugly. It was threatening and scary. As a parent, it's the kind of thing that makes you rethink your opposition to public caning as a logical punishment for such transgressions. These misogynistic cowards may have thought they could hide in the darkness of anonymity, the sort that many have come to expect from social media sites, where you feel free to be a  despicable human being because, you think, no one will ever find out who you really are and hold you accountable for your words. If so, they thought wrong. They couldn't hide. They were found out, and they got the throttling they so richly deserved. Thanks to dad. According to Schilling, who made it his mission to track down these cretins and make sure those they associate with know who they really are, two people have already paid a price due to their tweets. One was a student disc jockey at a community college in New Jersey, who was suspended, and the other was a part-time ticket seller for the New York Yankees, who was fired. Concerned that this is an example of exactly the kind of cyberbullying that leads some teenagers to commit suicide, Schilling is also thinking about taking legal action against some of the other people involved. Bravo for him. I'm sure that, all across America, dads with daughters -- after reading some of the horrible things that were said about this young girl -- are marveling at Schilling's self-control. I have two daughters of my own, and he's a better man than me. If ever there was a case where profanity-spewing malcontents deserved to have their mouths washed out with soap, this is it. So what additional insights can we draw, and what larger lessons can we learn, from this unexpected but predictable collision of old-fashioned parenthood and newfangled media? There are a few. The first is about accountability, the very thing that the young men who posted these hurtful messages were trying to avoid. But Schilling wouldn't let them. At their best, social media sites like Twitter, Facebook, Instagram and others allow the sharing the information and the building of a sense of community. At their worst, they become digital sandboxes and locker rooms where people think have a license to misbehave without having to worry about consequences. We need to applaud efforts like this that promote greater online accountability. There's also something to be said about protective parents, and how essential they are to a working society. We should still be concerned about those overprotective parents who hover like helicopters from little league to job interviews. We shouldn't bubblewrap our kids, and keep them from playing outdoors, and then sit around wondering why they're soft, timid, and risk-averse. But protective parents -- the kind who shield their kids from real danger -- never go out of style. A parent's top job is to protect his children. Schilling did his job. Finally, it's worth reminding everyone that freedom of expression does not mean freedom from rules, standards, and expectations that should guide your behavior. There are things you don't say. There are boundaries, ways that we expect you to behave so you don't terrorize other people or bring shame upon yourself, your friends, and your family. If you don't have social skills, you don't belong on social media. The tweets make you wince. But in this story, you'll still find plenty to smile about. This whole drama unfolded because Schilling was proud of his daughter. Now, given how he reacted, we all have reason to be proud of him. ​ .
Ruben Navarrette: Schilling deserves praise for taking on online haters for offensive comments about his daughter .
Navarrette: In protecting his child, Schilling set a model for parenting and taught us a lesson about social media .
(CNN) ההצבעה שלי לאב השנה מגיעה לקורט שילינג. המגיש לשעבר של ליגת הבייסבול ירה לאחרונה סדרה של כדורים מהירים וכיסח קבוצה של טרולי טוויטר שעשו את הטעות של ציוץ הערות וולגריות ומפורשות מינית על בתו המתבגרת של שילינג. הדרמה התחילה, בתמימות דיה, ב-25 בפברואר, כאשר שילינג שיחק בתפקיד של אב גאה. הוא שלח ציוץ שבירך את בתו, גבי, על כך שהתקבלה לאוניברסיטת Salve Regina, שם היא תשחק סופטבול. היה כתוב: "כל הכבוד לגבי שילינג שתציע את סלבה רג'ינה סיהוקס בשנה הבאה!! — קורט שילינג (@gehrig38)" כמעט מיד הגיעו תגובות מגברים צעירים, זרים מוחלטים שכנראה עקבו אחרי שילינג בטוויטר. הציוצים הפכו במהירות מבוגרות, למפחידות, לדוחות. איומי אונס היו נפוצים. הציוצים נמחקו, והחשבונות נסגרו לאחר שהסיפור הזה הפך לוויראלי. אבל לא לפני ששילינג לכד כמה מהתמונות ופרסם אותן בבלוג שלו. מה שנאמר על גבי שילינג בת ה-17 לא היה רק ​​מגעיל. זה היה מגעיל ומגונה. מה שנאמר לא היה רק ​​מרושע ומכוער. זה היה מאיים ומפחיד. כהורה, זה מסוג הדברים שגורמים לך לחשוב מחדש על ההתנגדות שלך למקלות ציבוריות כעונש הגיוני על עבירות כאלה. הפחדנים המיזוגיניים האלה אולי חשבו שהם יכולים להתחבא באפלת האנונימיות, מהסוג שרבים התחילו לצפות לו מאתרי מדיה חברתית, שבהם אתה מרגיש חופשי להיות בן אנוש נתעב כי, אתה חושב, אף אחד לעולם לא יגלה מי אתה באמת ונותן לך אחריות על דבריך. אם כן, הם חשבו לא נכון. הם לא יכלו להסתתר. הם התגלו, והם קיבלו את המצערת שהם כל כך ראויים להם. תודה לאבא. לדברי שילינג, שעשה זאת למשימתו להתחקות אחר הקרטינים הללו ולוודא שאלו שהם מתרועעים איתם יודעים מי הם באמת, שני אנשים כבר שילמו מחיר בשל הציוצים שלהם. האחד היה תקליטן סטודנט בקולג' קהילתי בניו ג'רזי, שהושעה, והשני היה מוכר כרטיסים במשרה חלקית עבור הניו יורק יאנקיז, שפוטר. מודאג מכך שזוהי דוגמה בדיוק לסוג של בריונות ברשת שמובילה כמה בני נוער להתאבד, שילינג חושב גם לנקוט בצעדים משפטיים נגד חלק מהאנשים האחרים המעורבים. בראבו בשבילו. אני בטוח שבכל רחבי אמריקה, אבות עם בנות - לאחר שקראו כמה מהדברים הנוראיים שנאמרו על הילדה הצעירה הזו - מתפעלים מהשליטה העצמית של שילינג. יש לי שתי בנות משלי, והוא איש טוב ממני. אם אי פעם היה מקרה שבו מתנשאים פולטי ניבולי פה היו ראויים לשטוף את הפה שלהם בסבון, זהו זה. אז אילו תובנות נוספות נוכל להפיק, ואיזה לקחים גדולים יותר נוכל ללמוד, מההתנגשות הבלתי צפויה אך צפויה הזו של הורות מיושנת ומדיה חדשה? יש כמה. הראשון הוא על אחריות, עצם הדבר שהגברים הצעירים שפרסמו את ההודעות הפוגעות הללו ניסו להימנע ממנו. אבל שילינג לא הרשה להם. במיטבם, אתרי מדיה חברתית כמו טוויטר, פייסבוק, אינסטגרם ואחרים מאפשרים שיתוף מידע ובניית תחושת קהילה. במקרה הגרוע ביותר, הם הופכים לארגזי חול דיגיטליים ולחדרי הלבשה שבהם אנשים חושבים שיש להם רישיון להתנהג בצורה לא נכונה מבלי לדאוג להשלכות. אנחנו צריכים לברך על מאמצים כאלה שמקדמים אחריות גדולה יותר באינטרנט. יש גם מה לומר על הורים מגוננים, ועד כמה הם חיוניים לחברה עובדת. אנחנו עדיין צריכים להיות מודאגים מההורים מגוננים מדי שמרחפים כמו מסוקים מהליגה הקטנה לראיונות עבודה. אנחנו לא צריכים לעטוף את הילדים שלנו, ולמנוע מהם לשחק בחוץ, ואז לשבת ולתהות למה הם רכים, ביישנים ושונאי סיכונים. אבל הורים מגוננים - מהסוג שמגן על ילדיהם מפני סכנה אמיתית - לעולם לא יוצאים מהאופנה. תפקידו העליון של הורה הוא להגן על ילדיו. שילינג עשה את עבודתו. לבסוף, כדאי להזכיר לכולם שחופש הביטוי אינו אומר חופש מכללים, סטנדרטים וציפיות שצריכים להנחות את התנהגותכם. יש דברים שאתה לא אומר. ישנם גבולות, דרכים שאנו מצפים ממך להתנהג כדי שלא תטיל אימה על אנשים אחרים או תביא בושה על עצמך, על החברים שלך ועל המשפחה שלך. אם אין לך כישורים חברתיים, אתה לא שייך לרשתות החברתיות. הציוצים גורמים לך להתכווץ. אבל בסיפור הזה, עדיין תמצא הרבה על מה לחייך. כל הדרמה הזו התפתחה כי שילינג היה גאה בבתו. עכשיו, בהתחשב באיך שהוא הגיב, לכולנו יש סיבה להיות גאים בו. .
רובן נווארט: שילינג ראוי לשבח על כך שלקח על עצמו שונאים מקוונים על הערות פוגעניות על בתו.
Navarrette: בהגנה על ילדו, שילינג היווה מודל להורות ולימד אותנו שיעור על מדיה חברתית.