It was a feat many deemed impossible, with previous attempts ending in fatalities and failure. But in 1958, Vivian ‘Bunny’ Fuch, successfully led a Commonwealth Trans-Antarctic Expedition team to complete the first ever overland crossing of Antarctica via the South Pole. Part of the triumphant team was Everest veteran George Lowe, who documented the magnificent feat, and his photographs provide a fascinating insight into one of the 20th century's greatest explorations. The Crossing of Antarctica, by George Lowe and Huw Lewis-Jones, celebrates the achievements of the 1957/1958 Commonwealth Trans-Antarctic Expedition team . Edmund Hillary joined the team for the final stages of the crossing. Here, Ed and Bunny melt a chunk of ice in their tent to make some tea . 'Magga Dan left us at the end of January 1957. After a frantic day of writing last letters for home, we headed down to the ice edge to wave her off. We felt no regrets as we had not been marooned; instead our real adventure was just beginning. Our thoughts turned to the huge challenges that would lay ahead to secure our way out - 2,000 miles across a continent' Despite not being as enamoured with the scenery as he was with Everest, Lowe snapped amazing images of the epic voyage, but sadly died while the book he co-authored with Huw Lewis-Jones, The Crossing of Antarctica, was in production. The expedition team arrived in Antarctica in November 1955, where they spent nearly two years building base camps on the continent. Fuchs and 11 other men left a base camp on the New Zealand sector of the Antarctic in late November 1957, and began the overland crossing. A further party set off from the other side of the continent, under the leadership of explorer Sir Edmund Hillary. 'The long Antarctic night was ending and darkness was giving way to the twilight weeks. Having dug out the aircraft it was time to get everything set for the long journey' The team faced harsh conditions such as snow piling up on their accommodation's roof. The snow actually helped to keep the heat in . Originally the plan had been to rendezvous at the South Pole around Christmas, but bad weather stalled the British team about 357 miles from the pole. Fuchs' team arrived at the pole on January 19, 1958, where the two forces united to push on to Scott Base Camp, where Hillary's party had started. The triumphant teams arrived there on March 2, 1958, 99 days after Fuchs' expedition had begun. Discoveries along the way included the British team finding a 7,000-foot mountain range, and the New Zealanders discovering a 9,000-foot range. Fierce winter winds scoured the ice into a large gully behind the hut at Shackleton. Meteorologist Hannes le Grange documented wind speeds nearing 60 knots . Dog teams remained a vital part of the expedition. This shot was taken by members of the New Zealand party on the Skelton Glacier. They were the first men to set foot there, and establishing a route up on to the plateau was crucial to the future success of the main crossing. A cavalcade of machines would roar down here in 1958 . Fuch received a telegram from Queen Elizabeth II after completion of the 99-day trip. 'You have made a notable contribution to scientific knowledge and have succeeded in a great enterprise,' it read. Bunny and his team were knighted for their trip, which went beyond crossing 2,500 miles of harsh terrain in the world's most hostile climate. The comrades confirmed the existence of a single continent beneath Antarctica's polar ice cap and vast mountain ranges above sea level. Discoveries along the way included the British team finding a 7,000-foot mountain range, and the New Zealanders discovering a 9,000-foot range . The telegraph from the Queen after their exploration said: 'You have made a notable contribution to scientific knowledge and have succeeded in a great enterprise' Sir Ernest Shackleton famously attempted the mission during his ill-fated Endurance voyage. The book, released one hundred years after he set out, celebrates the men who succeeded where he had failed and rewrote the history books . The book, published by Thames and Hudson, includes over 150 photographs, in black and white and colour. The pictures bring to life the day-to-day moments of the historical expedition, with the stark landscapes providing a sensational backdrop to the events. The crossing of Antarctica begins with an introduction by Sir Ranulph Fiennes, and the core chapters detail George Lowe's own account of what he experienced of the trip. Fuchs and 11 other men left a base camp on the New Zealand sector of the Antarctic in late November 1957 and began the overland crossing, and would eventually arrive at the pole on January 19, 1958 . Some of the pictures were taken at –50°C (–58°F) and many are seen for the first time. Sadly, Lowe died before the book was completed, but it stands as a testament to the remarkable explorer . Bunny and his team were knighted for their trip, which included crossing 2,500 miles of harsh terrain in the world's most hostile climate . One of our Sno-Cats, Haywire, was returned by ship to London and then went on a tour of towns all over England, arranged by  major sponsor, British Petroleum. Here Bunny is speaking to a crowd of people in Trafalgar Square on May 14, 1958 . Many polar experts and explorers also add their reflections in the book on Antarctica, and the meaning and art of true exploration. They include Sir Ranulph Fiennes, Peter Fuchs, Jonathan Shackleton, Børge Ousland, Sebastian Copeland, Ken Blaiklock, Felicity Aston and Paul Dalrymple .
Vivian Fuch led his team of explorers on an overland expedition of Antactica via the South Pole .
Team member George Lowe, released his  photographs in a book on the mission, The Crossing of Antarctica .
The fascinating pictures give an eye-opening look into life in one of the world's harshest climates .
זה היה הישג שרבים נחשבו בלתי אפשרי, כאשר ניסיונות קודמים הסתיימו בהרוגים וכישלון. אבל בשנת 1958, ויויאן 'באני' פוך, הובילה בהצלחה צוות משלחת טרנס-אנטארקטית של חבר העמים להשלים את החצייה היבשתית הראשונה אי פעם של אנטארקטיקה דרך הקוטב הדרומי. חלק מהצוות המנצח היה ג'ורג' לואו, ותיק האוורסט, שתיעד את ההישג המפואר, ותצלומיו מספקים תובנה מרתקת לאחד מהמחקרים הגדולים של המאה ה-20. The Crossing of Antarctica, מאת ג'ורג' לואו והוו לואיס-ג'ונס, חוגג את ההישגים של צוות המשלחת הטרנס-אנטארקטית של חבר העמים 1957/1958. אדמונד הילרי הצטרף לקבוצה לשלבים האחרונים של ההצלבה. כאן, אד ובאני ממסים גוש קרח באוהל שלהם כדי להכין קצת תה. ״מגה דן עזבה אותנו בסוף ינואר 1957. אחרי יום קדחתני של כתיבת מכתבים אחרונים לבית, ירדנו לקצה הקרח כדי לנפנף אותה. לא הרגשנו חרטות כיוון שלא דחינו אותנו; במקום זאת ההרפתקה האמיתית שלנו רק התחילה. מחשבותינו פנו אל האתגרים העצומים שיעמדו לפנינו כדי להבטיח את דרכנו החוצה - 2,000 מייל על פני יבשת. למרות שלא התלהב מהנוף כמו האוורסט, לואו צילם תמונות מדהימות של המסע האפי, אך למרבה הצער מת בזמן הספר שחיבר יחד עם Huw Lewis-Jones, The Crossing of Antarctica, היה בהפקה. צוות המשלחת הגיע לאנטרקטיקה בנובמבר 1955, שם בילו כמעט שנתיים בבניית מחנות בסיס ביבשת. פוקס ו-11 גברים נוספים עזבו מחנה בסיס בגזרת ניו זילנד של אנטארקטיקה בסוף נובמבר 1957, והחלו במעבר היבשתי. מפלגה נוספת יצאה לדרך מהצד השני של היבשת, בהנהגתו של החוקר סר אדמונד הילרי. ״הלילה האנטארקטי הארוך הסתיים והחושך פינה את מקומו לשבועות הדמדומים. לאחר שחפר את המטוס הגיע הזמן להכין את הכל למסע הארוך' הצוות התמודד עם תנאים קשים כמו שלג שהצטבר על גג מקום האירוח שלהם. השלג למעשה עזר לשמור על החום. במקור התכנון היה להיפגש בקוטב הדרומי בסביבות חג המולד, אבל מזג האוויר הגרוע עצר את הצוות הבריטי בערך 357 מיילים מהקוטב. הצוות של פוקס הגיע לקוטב ב-19 בינואר 1958, שם התאחדו שני הכוחות כדי לדחוף למחנה הבסיס סקוט, שם החלה המסיבה של הילרי. הצוותים המנצחים הגיעו לשם ב-2 במרץ 1958, 99 ימים לאחר תחילת המשלחת של פוקס. התגליות לאורך הדרך כללו את מציאת הצוות הבריטי רכס הרים של 7,000 רגל, והניו זילנדים גילו רכס של 9,000 רגל. רוחות חורפיות עזות סרקו את הקרח לתוך ערוץ גדול מאחורי הצריף בשקלטון. המטאורולוג האנס לה גראנג' תיעד מהירויות רוח המתקרבות ל-60 קשר. צוותי כלבים נותרו חלק חיוני מהמשלחת. צילום זה צולם על ידי חברי מפלגת ניו זילנד על קרחון סקלטון. הם היו הגברים הראשונים שדרכו שם, והקמת מסלול לרמה הייתה חיונית להצלחתו העתידית של המעבר הראשי. פרשת מכונות הייתה שואגת כאן ב-1958. פוך קיבל מברק מהמלכה אליזבת השנייה לאחר השלמת הטיול בן 99 הימים. "תרמתם תרומה בולטת לידע המדעי והצלחתם במפעל גדול", נכתב. באני וצוותו זכו לתואר אבירות על טיולם, שחרג מעבר לחציית 2,500 מיילים של שטח קשה באקלים העוין ביותר בעולם. החברים אישרו את קיומה של יבשת אחת מתחת לכיפת הקרח הקוטבית של אנטארקטיקה ולרכסי הרים עצומים מעל פני הים. התגליות בדרך כללו את הצוות הבריטי שמצא רכס הרים של 7,000 רגל, והניו זילנדים גילו רכס של 9,000 רגל. הטלגרף מהמלכה לאחר חקירתם אמר: "תרמתם תרומה בולטת לידע המדעי והצלחתם במפעל גדול" סר ארנסט שקלטון ניסה את המשימה המפורסמת במהלך מסע הסבולת הקשה שלו. הספר, שיצא מאה שנים לאחר שיצא לדרך, חוגג את האנשים שהצליחו במקום שבו נכשל ושכתב את ספרי ההיסטוריה. הספר, בהוצאת תמז והדסון, כולל למעלה מ-150 תצלומים, בשחור לבן ובצבע. התמונות מביאות לידי ביטוי את רגעי היום-יום של המשלחת ההיסטורית, כשהנופים העזים מספקים רקע סנסציוני לאירועים. חציית אנטארקטיקה מתחילה בהקדמה מאת סר רנולף פיינס, ופרקי הליבה מפרטים את תיאורו של ג'ורג' לואו עצמו על מה שהוא חווה בטיול. פוקס ו-11 גברים נוספים עזבו מחנה בסיס בגזרת ניו זילנד של אנטארקטיקה בסוף נובמבר 1957 והחלו במעבר היבשתי, ובסופו של דבר יגיעו לקוטב ב-19 בינואר 1958. חלק מהתמונות צולמו ב-50°C (-58°F) ורבות נראות לראשונה. למרבה הצער, לואו מת לפני שהספר הושלם, אך הוא מהווה עדות לחוקר המדהים. באני וצוותו זכו לתואר אבירות על טיולם, שכלל חציית 2,500 מיילים של שטח קשה באקלים העוין ביותר בעולם. אחד מה-Sno-Cats שלנו, Haywire, הוחזר בספינה ללונדון ולאחר מכן יצא לסיור בעיירות בכל רחבי אנגליה, שאורגן על ידי נותנת החסות הגדולה, British Petroleum. כאן באני מדבר בפני קהל של אנשים בכיכר טרפלגר ב-14 במאי 1958. מומחים וחוקרי קוטב רבים מוסיפים גם את השתקפויותיהם בספר על אנטארקטיקה, ועל המשמעות והאמנות של חקר אמיתי. הם כוללים את סר רנולף פיינס, פיטר פוקס, ג'ונתן שקלטון, בורג' אוסלנד, סבסטיאן קופלנד, קן בלייקלוק, פליסיטי אסטון ופול דאלרימפל.
ויויאן פוך הובילה את צוות החוקרים שלו במסע יבשתי של אנטקטיקה דרך הקוטב הדרומי.
חבר הצוות ג'ורג' לואו, פרסם את התמונות שלו בספר על המשימה, "חציית אנטארקטיקה".
התמונות המרתקות מעניקות מבט מאירת עיניים אל החיים באחד מהאקלים הקשים בעולם.