(CNN)From the community of Montoursville, Pennsylvania, U.S.A., to the community of Haltern am See, Germany: . We offer our heartfelt condolences for the pain you must be feeling at this time after the loss of 16 students and two teachers in the horrendous crash of Germanwings Flight 9525. There are no words of comfort that we could express that would ever be adequate. We know something about this sorrow. Almost 19 years ago our community lost 16 high school French Club students, along with five chaperones, in the crash of TWA Flight 800 off the coast of Long Island, New York. It is impossible to be prepared for such a horrific tragedy that touches so many so personally. During the dark hours of waiting for word of possible survivors from Flight 800, the pain for the family members was excruciating. As word came that there were no survivors, that all hope was extinguished, the anguish became almost unbearable. Students, former students, teachers and other community members began to fill the hallways of the high school building because they didn't know where else to go to find consolation. Local pastors, priests, teachers and counselors were also gathering at the school to offer whatever comfort could be offered in such a moment. Within hours, phone calls began pouring in from former students and teachers who were now living outside the area, offering condolences and prayers for all. Since the disaster occurred over water, the recovery of loved ones took days, and even weeks in some cases.  Positive identification of each individual lost took even longer, which only added to the anguish. The identifications came in one at a time over a period of several days; the waiting was nearly impossible to bear. School was not in session during the summer months, so students and school staff members were able to express their sense of loss as they felt necessary at any time. A community prayer service was arranged and held in the high school gymnasium to provide a place to weep together, and to share each other's pain. Local pastors and priests provided ongoing support to the families who had lost family members, and this continued for several months. Some struggled so deeply that professional counseling was suggested. Because we are a community of about 5,000 with just one high school, almost everyone opened their arms of support to those in deepest need by providing meals, baby-sitting, housecleaning and laundry services. Funeral services were held one at a time, some in the high school and others in local churches. Long lines of mourners waited in silence for the opportunity to at least offer condolences to family members. Twenty-one funeral services over a period of several days left many in the community without any more tears to cry. Within a couple of months, a memorial service was held on the local athletic field and attended by thousands. The hope was to bring closure for the community so it could attempt to return to a somewhat normal daily routine. This helped for some, but families that experienced direct loss still had a long and painful journey ahead of them.  When a parent, or someone serving as a parent, loses a child, an empty spot occurs in the heart that never heals. They may find comfort in the thought that their child is in the arms of a loving God, but that assurance does not mend the broken heart. Over time, the various families that lost their children in the tragedy formed support groups to share their loss. Many of the folks have reached out to others going through a similar type of loss to offer their comfort, and have found a little bit of personal healing in the process. In the years since the crash, many of the pastors and priests who served the families have moved away or retired from pastoral service. Those of us who counseled from the beginning have at times needed the support of one another to restore our strength and spirits to then be able to serve our own parishioners. This is the beginning of a very long journey for all those willing to serve those in such great pain at this time. At this writing I am shedding tears just recalling the events that started almost 19 years ago. If any of our experiences can assist your community of Haltern am See in getting through this horrible event, then know that it is in pain we achieve our greatest victories.
16 high school students and 5 chaperones from Montoursville, Pa., were aboard TWA Flight 800 in 1996 .
Haltern am See, Germany, lost 16 students and 2 teachers in Germanwings Flight 9525 .
Jerry Upling: Communities can find healing by reaching out to others, but the journey is a long one .
(CNN) מקהילת מונטורסוויל, פנסילבניה, ארה"ב, לקהילה של Haltern am See, גרמניה:. אנו מציעים את תנחומינו הלבביים על הכאב שאתה בוודאי חש בזמן הזה לאחר אובדן של 16 תלמידים ושני מורים בהתרסקות הנוראה של טיסה 9525 של Germanwings. אין מילות נחמה שנוכל להביע שאי פעם יהיו מספקות. אנחנו יודעים משהו על הצער הזה. לפני כמעט 19 שנים הקהילה שלנו איבדה 16 תלמידי מועדון צרפתי בתיכון, יחד עם חמישה מלווים, בהתרסקות טיסה 800 של TWA מול חופי לונג איילנד, ניו יורק. אי אפשר להיות מוכן לטרגדיה נוראית שכזו שנוגעת לכל כך הרבה באופן אישי. בשעות החשוכות של המתנה להודעה של ניצולים אפשריים מטיסה 800, הכאב של בני המשפחה היה מייסר. כשהגיעה ההודעה שאין ניצולים, שכל תקווה כבתה, הייסורים הפכו כמעט בלתי נסבלים. תלמידים, תלמידים לשעבר, מורים וחברי קהילה אחרים החלו למלא את המסדרונות של בניין בית הספר התיכון, כי הם לא ידעו לאן עוד ללכת כדי למצוא נחמה. גם כמרים, כמרים, מורים ומדריכים מקומיים התאספו בבית הספר כדי להציע כל נחמה שאפשר להציע ברגע כזה. תוך שעות ספורות החלו לזרום שיחות טלפון מתלמידים ומורים לשעבר שהתגוררו כעת מחוץ לאזור, והביעו תנחומים ותפילות לכולם. מאחר שהאסון התרחש על פני המים, התאוששותם של יקיריהם ארכה ימים, ואף שבועות בחלק מהמקרים. זיהוי חיובי של כל אדם שאבד לקח עוד יותר זמן, מה שרק הוסיף לייסורים. הזיהויים הגיעו אחד אחד לאורך תקופה של מספר ימים; ההמתנה הייתה כמעט בלתי אפשרית לשאת. בית הספר לא התקיים במהלך חודשי הקיץ, כך שתלמידים ואנשי צוות בית הספר יכלו להביע את תחושת האובדן שלהם כפי שחשו צורך בכל עת. בגימנסיה התיכונית נערכה ונערכה תפילה קהילתית כדי לספק מקום לבכי יחד, ולשתף זה את זה בכאב. כמרים וכמרים מקומיים העניקו תמיכה שוטפת למשפחות שאיבדו בני משפחה, וזה נמשך מספר חודשים. חלקם נאבקו כל כך עמוקות עד שהוצע ייעוץ מקצועי. מכיוון שאנו קהילה של כ-5,000 עם בית ספר תיכון אחד בלבד, כמעט כולם פתחו את זרועות התמיכה שלהם לנזקקים ביותר על ידי מתן ארוחות, שמרטפות, שירותי ניקיון וכביסה. שירותי הלוויה נערכו בזה אחר זה, חלקם בבית הספר התיכון ואחרים בכנסיות המקומיות. תורים ארוכים של אבלים המתינו בשתיקה להזדמנות לפחות להביע תנחומים לבני המשפחה. 21 שירותי הלוויה במשך מספר ימים הותירו רבים בקהילה ללא דמעות נוספות לבכות. בתוך חודשיים התקיימה טקס אזכרה במגרש האתלטיקה המקומי, והשתתפו בה אלפים. התקווה הייתה להביא לסגירה לקהילה כדי שתוכל לנסות לחזור לשגרה יומיומית קצת רגילה. זה עזר לחלקם, אבל למשפחות שחוו אובדן ישיר עוד לפניהם מסע ארוך וכואב. כאשר הורה, או מישהו המשמש כהורה, מאבד ילד, מתרחשת נקודה ריקה בלב שלעולם לא מרפאה. הם עשויים למצוא נחמה במחשבה שהילד שלהם נמצא בזרועותיו של אלוהים אוהב, אבל הביטחון הזה לא מתקן את הלב השבור. עם הזמן, המשפחות השונות שאיבדו את ילדיהן בטרגדיה הקימו קבוצות תמיכה כדי לחלוק את אובדן. רבים מהאנשים הגיעו לאחרים שעברו סוג דומה של אובדן כדי להציע את הנוחות שלהם, ומצאו מעט ריפוי אישי בתהליך. בשנים שחלפו מאז ההתרסקות, רבים מהכומרים והכוהנים ששירתו את המשפחות התרחקו או פרשו מהשירות הפסטורלי. אלה מאיתנו שייעצו מההתחלה נזקקו לפעמים לתמיכתם של זה כדי להחזיר את כוחנו ורוחנו כדי שנוכל לשרת את בני הקהילה שלנו. זוהי תחילתו של מסע ארוך מאוד עבור כל אלה שמוכנים לשרת את אלה שסובלים מכאב כה גדול בזמן הזה. בכתיבה זו אני מזיל דמעות רק נזכר באירועים שהחלו לפני כמעט 19 שנה. אם אחת מההתנסויות שלנו יכולה לסייע לקהילה שלכם ב-Haltern am See לעבור את האירוע הנורא הזה, אז דעו כי בכאב אנו משיגים את הניצחונות הגדולים ביותר שלנו.
16 תלמידי תיכון ו-5 מלווים ממונטורסוויל, פנסילבניה, היו על סיפון טיסה 800 של TWA ב-1996.
Haltern am See, גרמניה, איבדה 16 תלמידים ו-2 מורים בטיסה 9525 של Germanwings.
ג'רי אפלינג: קהילות יכולות למצוא ריפוי על ידי פנייה לאחרים, אבל המסע הוא ארוך.