It is supposed to be to Chelsea’s advantage that they have to leave London only three times in what remains of the Premier League campaign. Really? Are we sure about that? Arsene Wenger always thought it was harder for a London club to win the league because there were so many derbies, and this match rather supported his theory. Chelsea still collected three points but, by Jove, it was tough. Their defence was stretched in a way that it was not at Wembley on Sunday and, by the end, Chelsea were happy to hoof the ball forward or run it into corners to take time out of the game. Eden Hazard celebrates putting Chelsea a goal to the good after nodding Ramires' cross past West Ham keeper Adrian . Adrian dives in vain as Hazard's header sails past the Spanish shot stopper and into the back of West Ham's net . Hazard leads the celebrations as Chelsea took another step towards winning the Barclays Premier League title for the fourth time . Time stands still as Hazard hammers his header home at Upton Park to seal the game in Chelsea's favour . The Chelsea players applaud the travelling fans after clinching another victory as they maintained their five-point lead at the top . WEST HAM (4-3-1-2): Adrian 7; Jenkinson 6, Tomkins 6.5, Reid (Collins 7, 6), Cresswell 6.5; Noble 6.5, Nolan 6.5; Downing 7, Kouyate 7 (Nene 87), Valencia 7; Sakho 7. Subs not used: Jarvis, O'Brien, Demel, Jaaskelainen, Song. Manager: Sam Allardyce 6.5 . Booked: Kouyate, Collins, Nolan . CHELSEA (4-3-3): Courtois 7.5; Ivanovic 7, Cahill 7, Terry 7, Azpilicueta 6.5; Zouma 7, Fabregas 7; Ramires 7, Oscar 7 (Willian 74), Hazard 8 (Remy 96); Costa 7 (Drogba 90+3) Subs not used: Cech, Luis, Cuadrado, Loftus-Cheek. Manager: Jose Mourinho 7 . Booked: Terry, Hazard, Fabregas . Goal: Hazard 22 . Referee: Andre Marriner 7 . Attendance: 34,927 . Ratings by Neil Ashton . Eden Hazard finished off a well-worked Chelsea move to score the only goal of the game. Check out more stats from our Match Zone . West Ham have won a single league fixture since Christmas, but it did not look like it here. They had chances, real chances, to wrest the points from the league leaders, and it says much that Chelsea’s prime performers were once again the central defensive core of John Terry, Gary Cahill and Thibaut Courtois in goal. And Eden Hazard, of course. Always Hazard. He scored the goal, never stopped wanting or carrying the ball, and left the field hobbling, as always, due to a standard battering. Not that West Ham were excessively dirty — Chelsea had four bookings to West Ham’s three — more that a player of Hazard’s ability is always going to attract a certain kind of attention. The group hug that Terry, Cahill, Courtois and Branislav Ivanovic shared at the end should have included Hazard; in his own way, he is as hard as any of them. If Chelsea maintain their supremacy, this is one of those games that will be remembered the day the title is won, one of those they-shall-not-pass performances, all bodies flying, desperate lunges and the ball in row Z if needs be. West Ham were left banging their heads against a wall — no wild metaphor in the case of Cheikhou Kouyate, who ran face first into the back of Terry’s skull late in the second half. Both required treatment, but one came off considerably worse. Hazard runs to Ramires after the pair combined for Chelsea's opening strike which gave Jose Mourinho's men a vital victory . Adrian makes an acrobatic save to keep West Ham in the game as Chelsea threaten to extend their advantage . Adrian keeps out another Chelsea attack as he thwarts Diego Costa on a busy night for West Ham's goalkeeper . West Ham have now failed to score in six of their last seven Premier League matches against Chelsea, including the last five in a row. Eden Hazard’s last four Premier League goals have come away from home after a run of 11 consecutive home goals . It is fair to say if they are ever pondering a fresh material to use in the construction of those black boxes in aircraft, Terry’s cranium may have to be considered. Alas, Diafra Sakho. It is hard to remember a striker getting in so many excellent positions for such paltry return. He knows where to be, he just lacks the clinical touch when he gets there and, thwarted by his own failings and the excellence of Courtois, West Ham drew a blank. Yes, Chelsea could have scored more, too. This was not a one-sided game — but we expect Chelsea pressure on the goal. They have world-class finishers and magicians in midfield. The surprise was West Ham going toe-to-toe with them, particularly, in the second half. Right up until the last minute they were still heaping on pressure. Chelsea have matches at Queens Park Rangers and Arsenal, and a home fixture against Crystal Palace, to come, so nobody should underestimate the challenge to their championship ambition contained in a London derby. This was one of the hardest-fought wins of Chelsea’s season — every bit as much of a proving ground as a wet Wednesday in Wigan, or whatever northern outpost is the current venue for popular cliche. Hazard is the Premier League's most fouled player this season and he goes down after some attention from Mark Noble . Hazard writhes around on the Boleyn Ground pitch in agony but continued to play on for the title favourites . Thibaut Courtois parries the ball with his foot as Nolan closes in during a heart-in-mouth moment for Chelsea's rearguard . Courtois was once again called in to action as West Ham appeal in vain for a handball against Gary Cahill (floored) Mourinho’s favourite scoreline is apparently 2-0 away. He regards it as the sign of a controlled, confident, emphatic performance in a close game. They certainly went in search of it here and came very close on three occasions in the second half. In the 56th minute, a beautiful through pass from Hazard set Ramires clear on goal. He cut inside but his delicate side-footed finish struck the inside of the far post and rebounded into the hands of Adrian. Minutes later, West Ham’s goalkeeper was in the right place again after Terry found Hazard whose cross picked out Ramires at the far post. This time there was no good fortune. The save was superb. There were six minutes of injury time due to the Terry-Kouyate collision and Chelsea came close to wrapping it up then. Hazard broke, for the last time, drawing Adrian yet squaring the ball unselfishly to Willian, whose shot was somehow smothered on its way to the net. The single goal was the fairer margin of victory, however. West Ham did not deserve to appear mastered in the scoreline after a simply thrilling second half. Kurt Zouma gets stuck in against Enner Valencia as the centre half continued to play in the holding role in midfield . Zouma continued in midfield after playing the holding role in the Capital One Cup final, and regularly battled with Kevin Nolan . Cheikhou Kouyate unsuccessfully shoots at goal under the ever-watchful eye of Chelsea skipper John Terry . Cahill attempts to tackle Diafra Sakho as Kouyate is poised to pounce on the loose ball . The first wasn’t bad either, West Ham going close in the 17th minute, when a cross from Mark Noble found a dangerous area at the near post where Kevin Nolan caused localised chaos and Kouyate arrived late only to have his shot blocked by the shins of Courtois. Two minutes later, a run by Enner Valencia opened a gap to slide a pass through to Sakho, who missed his kick. More frustration was to come. In the 37th minute, Carl Jenkinson crossed from the right and the ball dropped perfectly to Sakho, directly in front of goal, but planting his header into the ground, landing safely in the hands of Courtois. After 53 minutes, Courtois saved from Sakho again, pushing out a shot one-handed, just the right side of Nolan. He saved from Sakho after 60 minutes, too, and when he finally spilled a Valencia shot 12 minutes later, the outstanding Cahill cleared as Sakho threatened in vain. It was not all wastefulness by West Ham, though. In the 15th minute, a mix-up by Ivanovic saw Valencia about to speed past Terry and go through on goal. The ever-alert Cesc Fabregas probes into West Ham territory with Valencia and Mark Noble close by . West Ham werew forced into an early change as Winston Reid pulled up in the eighth minute with James Collins coming on in his place . Mourinho and Allardyce share a moment prior to kick-off on a crisp night in east London . The Chelsea captain weighed the odds in a split second and hauled him down, rugby style. Did he prevent a goalscoring opportunity? Probably. Did he play the percentage chance of referee Andre Marriner showing him a red card 30 yards out and early in the match, with Cahill covering, if not really in a position to stop? Undoubtedly. Did he get away with it? Yes. Yellow card. It was a cynical move, but the smart one, too. It was seven minutes later that the winner was scored. To be beaten by a header playing Chelsea is no disgrace; when the man on the end of the ball is Hazard, however, a manager has a right to be aggrieved. Sam Allardyce certainly looked it as the Chelsea man completed a headed goal that was as casually taken as a tap-in, with West Ham’s defence appallingly lax. James Collins had replaced the injured Winston Reid after five minutes, but that was no excuse. The back four had plenty of time to bed in but went to sleep doing so. It was a neat build-up involving Hazard and Cesc Fabregas, who slipped the ball to Ramires overlapping on the right. He had too much room and cut the ball back to leave West Ham flat-footed, Hazard sneaking between the statues to glance a stooping header past Adrian. It was too easy, and it is hard enough to beat Chelsea already — a point Allardyce seemed to be making on the touchline.
Hazard nodded Ramires' cross past Adrian in the 22nd minute to give the Premier League leaders the upper hand .
Jose Mourinho's men extended their unbeaten run to seven games .
Chelsea maintain their five point lead over Manchester City with 11 games remaining .
Check out all the stats from our Match Zone .
זה אמור להיות לטובתה של צ'לסי שהיא צריכה לעזוב את לונדון רק שלוש פעמים במה שנותר מקמפיין הפרמיירליג. בֶּאֱמֶת? האם אנחנו בטוחים בזה? ארסן ונגר תמיד חשב שקשה יותר למועדון לונדוני לזכות בליגה כי היו כל כך הרבה דרבים, והמשחק הזה דווקא תמך בתיאוריה שלו. צ'לסי עדיין אספה שלוש נקודות, אבל מצד ג'וב זה היה קשה. ההגנה שלהם נמתחה בצורה שלא הייתה בוומבלי ביום ראשון, ועד הסוף, צ'לסי הייתה שמחה לפרוס את הכדור קדימה או להפעיל אותו לפינה כדי לקחת פסק זמן מהמשחק. אדן הזאר חוגג את השער של צ'לסי לטובה לאחר שהנהן כדור רוחב של ראמירס על פני אדריאן שוער ווסטהאם. אדריאן צולל לשווא כשהראש של הזאר משייט על פני בלם הזריקה הספרדי ונכנס לחלק האחורי של הרשת של ווסטהאם. הזאר מוביל את החגיגות כשצ'לסי עשתה צעד נוסף לקראת זכייה באליפות ליגת העל של ברקליס בפעם הרביעית. הזמן עומד מלכת כשהאזארד דופק את הראש שלו באפטון פארק כדי לחתום את המשחק לטובת צ'לסי. שחקני צ'לסי מוחאים כפיים לאוהדים הנוסעים לאחר שכבשו ניצחון נוסף כשהם שמרו על יתרון חמש הנקודות שלהם בפסגה. WEST HAM (4-3-1-2): Adrian 7; ג'נקינסון 6, טומקינס 6.5, ריד (קולינס 7, 6), קרסוול 6.5; נובל 6.5, נולאן 6.5; דאונינג 7, קויאטה 7 (ננה 87), ולנסיה 7; סאצ'ו 7. מחליפים לא בשימוש: ג'רוויס, אובריאן, דמל, יאסקלאין, סונג. מנהל: סם אלרדייס 6.5 . הוזמנו: קויאטה, קולינס, נולאן. CHELSEA (4-3-3): קורטואה 7.5; איבנוביץ' 7, קייהיל 7, טרי 7, אזפיליקואטה 6.5; זומה 7, פברגאס 7; רמירס 7, אוסקר 7 (וויליאן 74), האזארד 8 (רמי 96); קוסטה 7 (דרוגבה 90+3) לא בשימוש: צ'ך, לואיס, קואדראדו, לופטוס-צ'יק. מנהל: ז'וזה מוריניו 7. הוזמן: טרי, האזר, פברגאס. המטרה: מפגע 22. שופט: אנדרה מרינר 7 . נוכחות: 34,927. דירוגים מאת ניל אשטון. אדן הזאר סיים מהלך מעובד היטב של צ'לסי והבקיע את השער היחיד במשחק. בדוק נתונים סטטיסטיים נוספים מאזור המשחקים שלנו. ווסטהאם ניצחה משחק אחד בליגה מאז חג המולד, אבל זה לא נראה ככה כאן. היו להם הזדמנויות, הזדמנויות אמיתיות, לחלץ את הנקודות ממובילי הליגה, וזה אומר הרבה שהשחקנים המובילים של צ'לסי היו שוב הגרעין ההגנתי המרכזי של ג'ון טרי, גארי קייהיל וטיבו קורטואה בשער. ועדן הזארד, כמובן. תמיד סכנה. הוא כבש את השער, לא הפסיק לרצות או לסחוב את הכדור, ועזב את המגרש בדילוג, כמו תמיד, בגלל חבטה סטנדרטית. לא שווסטהאם הייתה מלוכלכת יתר על המידה - לצ'לסי היו ארבע הזמנות לשלוש של ווסטהאם - יותר מכך ששחקן בעל יכולת של הזאר תמיד ימשוך סוג מסוים של תשומת לב. החיבוק הקבוצתי שחלקו טרי, קייהיל, קורטואה וברניסלב איבנוביץ' בסיום היה צריך לכלול את הזאר; בדרכו שלו, הוא קשה כמו כל אחד מהם. אם צ'לסי תשמור על עליונותה, זה אחד מאותם משחקים שיזכרו ביום זכיית התואר, אחד מאותם הופעות שהם-לא יעבירו, כל הגופים עפים, זינוקים נואשים והכדור בשורה Z אם צריך . ווסטהאם נותרה לדפוק את ראשה בקיר - אין מטפורה פרועה במקרה של צ'יקו קויאטה, שרץ עם הפנים ראשון בחלק האחורי של הגולגולת של טרי בסוף המחצית השנייה. שניהם נזקקו לטיפול, אך אחד מהם יצא גרוע משמעותית. האזר רץ לראמירס לאחר שהצמד התחבר לנגיחה הפותחת של צ'לסי, שהעניקה לאנשיו של ז'וזה מוריניו ניצחון חיוני. אדריאן מבצע הצלה אקרובטית כדי להשאיר את ווסטהאם במשחק כשצ'לסי מאיימת להרחיב את היתרון שלה. אדריאן מרחיק התקפה נוספת של צ'לסי כשהוא מסכל את דייגו קוסטה בלילה עמוס עבור שוער ווסטהאם. ווסטהאם לא הצליחה כעת להבקיע בשישה משבעת משחקי הפרמיירליג האחרונים שלה מול צ'לסי, כולל חמשת האחרונים ברציפות. ארבעת השערים האחרונים של אדן הזאר בליגת העל הגיעו מהבית לאחר רצף של 11 שערי בית רצופים. זה הוגן לומר שאם הם חושבים אי פעם על חומר טרי לשימוש בבניית הקופסאות השחורות הללו במטוסים, ייתכן שיהיה צורך לשקול את הגולגולת של טרי. אבוי, דיאפרה סחו. קשה לזכור שחלוץ הגיע לכל כך הרבה עמדות מצוינות לחזרה כה זעומה. הוא יודע היכן להיות, הוא פשוט חסר את המגע הקליני כשהוא מגיע לשם, וסוכל על ידי הכשלים שלו והמצוינות של קורטואה, ווסטהאם שלף ריק. כן, גם צ'לסי יכלה להבקיע יותר. זה לא היה משחק חד צדדי - אבל אנחנו מצפים ללחץ של צ'לסי על השער. יש להם מסיימים וקוסמים ברמה עולמית במרכז השדה. ההפתעה הייתה שוסטהאם הלכה איתה מפה לפה, במיוחד במחצית השנייה. ממש עד הדקה האחרונה הם עדיין גדשו בלחץ. לצ'לסי יש משחקים בקווינס פארק ריינג'רס ובארסנל, ומשחק ביתי מול קריסטל פאלאס, שיבואו, אז אף אחד לא צריך לזלזל באתגר לשאיפות האליפות שלהם בדרבי לונדוני. זה היה אחד הניצחונות הקשים ביותר בעונה של צ'לסי - מגרש הוכחה לא פחות כמו יום רביעי הרטוב בוויגן, או כל מוצב צפוני שהוא המקום הנוכחי לקלישאה פופולרית. האזר הוא השחקן הכי פגום בפרמייר ליג העונה והוא יורד אחרי קצת תשומת לב של מארק נובל. האזר מתפתל על המגרש של בולין בייסורים אבל המשיך לשחק על הפייבוריטים לתואר. טיבו קורטואה מפרגן את הכדור עם הרגל כשנולאן סוגר פנימה במהלך רגע של לב בפה עבור האחורי של צ'לסי. קורטואה נקרא פעם נוספת לפעולה כאשר ווסטהאם ערערה לשווא על כדור יד נגד גארי קייהיל (הרצפה) התוצאה החביבה על מוריניו היא כנראה 2-0 בחוץ. הוא רואה בזה סימן להופעה מבוקרת, בטוחה, מודגשת במשחק צמוד. הם בהחלט חיפשו את זה כאן והתקרבו מאוד בשלוש הזדמנויות במחצית השנייה. בדקה ה-56, מסירת רוחב יפה של הזאר הרחיקה את ראמירס לשער. הוא חתך פנימה אבל הגימור העדין שלו ברגל הצד פגע בחלק הפנימי של הקורה הרחוקה והתאושש לידיו של אדריאן. דקות לאחר מכן, השוער של ווסטהאם שוב היה במקום הנכון לאחר שטרי מצא את הזאר שהצלבה שלו בחרה את ראמירס בקורה הרחוקה. הפעם לא היה מזל טוב. ההצלה הייתה מעולה. היו שש דקות של זמן פציעות בגלל התנגשות טרי-קויאטה וצ'לסי הייתה קרובה לסיים אותה אז. האזר שבר, בפעם האחרונה, משך את אדריאן ובכל זאת משך את הכדור בצורה לא אנוכית לוויליאן, שהבעיטה שלו נחנקה איכשהו בדרכה לרשת. השער היחיד היה מרווח הניצחון ההוגן יותר. ווסטהאם לא הייתה ראויה להיראות שולטת בקו התוצאה אחרי מחצית שנייה פשוט מרגשת. קורט זומה נתקע מול אנר ולנסיה כשהמחצית המרכזית המשיכה לשחק בתפקיד המחזיק במרכז השדה. זומה המשיך במרכז השדה לאחר ששיחק בתפקיד מחזיק בגמר גביע הבירה, ונאבק בקביעות עם קווין נולאן. Cheikhou Kouyate יורה ללא הצלחה לשער תחת עינו הפקוחה תמידית של קברניט צ'לסי, ג'ון טרי. קייהיל מנסה להתמודד עם דיאפרה סאצ'ו כאשר קויאטה מוכן להסתער על הכדור הרופף. גם הראשון לא היה רע, ווסטהאם התקרבה בדקה ה-17, כאשר כדור רוחב של מארק נובל מצא אזור מסוכן בעמוד הקרוב שבו קווין נולאן גרם לכאוס מקומי וקוויאטה הגיע באיחור רק כדי שהירי שלו נחסם על ידי השוקיים. של קורטואה. שתי דקות לאחר מכן, ריצה של אנר ולנסיה פתחה פער והחליק מסירה לסחו, שהחטיא את הבעיטה שלו. עוד תסכול היה אמור להגיע. בדקה ה-37 קרל ג'נקינסון עבר מימין והכדור צנח בצורה מושלמת לסאצ'ו, היישר מול השער, אך הניח את הראש באדמה, נחת בבטחה בידיו של קורטואה. אחרי 53 דקות, קורטואה שוב הציל מסאצ'ו, והרחיק כדור ביד אחת, בדיוק בצד ימין של נולאן. הוא הציל מסאצ'ו גם אחרי 60 דקות, וכששפך סוף סוף זריקה של ולנסיה כעבור 12 דקות, קייהיל המצטיין פינה כשסאחו איים לשווא. עם זאת, לא הכל היה בזבוז מצד ווסטהאם. בדקה ה-15, ערבוב של איבנוביץ' ראה את ולנסיה עומדת לחלוף על פני טרי במהירות ולעבור לשער. ססק פברגאס הערני תמיד חוקר את שטח ווסטהאם עם ולנסיה ומארק נובל בקרבת מקום. ווסטהאם נאלצה לבצע שינוי מוקדם כאשר וינסטון ריד סיים בדקה השמינית כשג'יימס קולינס נכנס במקומו. מוריניו ואלרדייס חולקים רגע לפני הבעיטה בלילה קריר במזרח לונדון. קפטן צ'לסי שקל את הסיכויים בשבריר שנייה וגרר אותו למטה, בסגנון רוגבי. האם הוא מנע הזדמנות לכבוש? כנראה. האם הוא שיחק את הסיכוי באחוזים של השופט אנדרה מרינר שיראה לו כרטיס אדום במרחק של 30 יארד ובתחילת המשחק, כשקאהיל מכסה, אם לא באמת בעמדה לעצור? בְּלִי סָפֵק. האם הוא יצא מזה? כן. כרטיס צהוב. זה היה מהלך ציני, אבל גם החכם. שבע דקות לאחר מכן הובקע המנצח. להיות מוכה על ידי כדור בראש משחק צ'לסי זה לא בושה; כאשר האיש בקצה הכדור הוא האזארד, לעומת זאת, למנהל יש זכות להיפגע. סם אלרדייס בהחלט נראה כשהאיש של צ'לסי השלים שער שנלקח כלאחר יד כמו נגיחה, כשההגנה של ווסטהאם רופסת להחריד. ג'יימס קולינס החליף את וינסטון ריד הפצוע אחרי חמש דקות, אבל זה לא היה תירוץ. לארבעה האחוריים היה מספיק זמן לישון אבל הלכו לישון בכך. זה היה בנייה מסודרת של הזאר וססק פברגאס, שהחליק את הכדור לרמירס בחפיפה מצד ימין. היה לו יותר מדי מקום וחתך את הכדור אחורה כדי להשאיר את ווסטהאם עם רגל שטוחה, הזאר מתגנב בין הפסלים כדי להציץ בראש שפוף על פני אדריאן. זה היה קל מדי, וזה מספיק קשה לנצח כבר את צ'לסי - נקודה שנראה היה שאלרדייס עשה על קו המגע.
הזאר הנהן בראשו של ראמירס על פני אדריאן בדקה ה-22 כדי לתת למנהיגי הפרמיירליג את העליונה.
אנשיו של ז'וזה מוריניו האריכו את הריצה שלהם ללא הפסד לשבעה משחקים.
צ'לסי שומרת על יתרון חמש הנקודות שלה על מנצ'סטר סיטי כשנותרו 11 משחקים.
בדוק את כל הנתונים הסטטיסטיים מאזור המשחקים שלנו.