Terry Gibson is sitting in a restaurant in Wimbledon, recalling the 12 absurd and wonderful chapters of his life that were spent in this part of town. ‘It was nuts,’ he says. ‘You didn’t need Fash and Jonesy to lie about what went on — the reality was mad enough.’ In time, Gibson will come back to the sore point of how the Wimbledon side of the Eighties was represented in a recent documentary. Terry Gibson laughs whilst recalling his eventful spell playing for Wimbledon's Crazy Gang . He will address the myth that the Crazy Gang was ruled by the bullying of John Fashanu and Vinnie Jones, even if there is a memory of the former stripped to his underpants and covered in baby oil ahead of a dressing-room fight. But, for now, Gibson wants to laugh rather than seethe. The little striker, who won the Cup, once told Alex Ferguson where to go and pocketed £200 for scouting Pablo Zabaleta, wants to present a fuller picture of life at Plough Lane. ‘I remember Dennis Wise,’ he says. ‘Just after we won the FA Cup in 1988 players were getting sold and he was desperate for Bobby Gould to give him a big move. We went on a trip to Sweden and he’s bought a load of fireworks. Back at the hotel, Wisey is letting them off from the fifth floor into a crowded street. The locals are running for cover. Unbelievable. Bobby knew he was trying to force a move and wouldn’t budge. Just another day at Wimbledon.’ The Wimbledon players celebrate having won the 1988 FA Cup at Wembley against favourites Liverpool . Gibson poses for the camera when speaking to Sportsmail's Riath Al-Samarrai about his career . Gibson laughs. ‘There was a time when Fash was telling the newspapers he was getting threatening letters at the training ground,’ he says. ‘We all knew it was rubbish so one day I cut out letters from a newspaper, like in the films, and spelled, “Meester Fash, we are watching your every move”. I slipped it in his pocket and when he found it he starts panicking. He disappears with his big mobile phone and the next day’s papers say Fash has had another threat. He always was a drama queen.’ Gibson adds: ‘My first day at the club, I saw Wisey pinching the Volkswagen badge off Vinnie Jones’s dad’s truck. Vinnie was panicking that his dad was going to kill him. ‘There were a lot more laughs than people might have thought based only on the documentary.’ John Fashanu, in action during his Wimbledon playing days, was certainly a character in the Crazy Gang . Gibson, like most associated with the programme, The Crazy Gang, has taken exception to claims from Fashanu that he was ‘the leader’ and ruled by fear. ‘The truth is we tolerated Fash,’ says Gibson, who spent six years at the club. ‘He was a bit of a clown. He was the perfect player for us but he always tried to present himself as something he wasn’t, even then. ‘Yes, you had to be very tough to survive at the club. Grown men would cry. But there was so much more to how Wimbledon achieved what we did. For Fash to imply he controlled our dressing room with intimidation is just false. ‘Of course there were fights but Fash exaggerated. Jonesy told the story about Fash locking the dressing room and throwing an unnamed player against a bench and splitting his leg open. Stitches, etc. Gibson was former team-mate Lawrie Sanchez's assistant at Wycombe, Northern Ireland and Fulham . ‘The lad was Robbie Turner and, as I remember it, Fash strips to his pants and covers himself in baby oil. They slipped around a bit and no punches were thrown. Yes, Robbie badly injured his calf on the bench but it was not split open with blood everywhere. ‘The stories were all embellished. It was no Mafia, it was more a boarding school of very naughty boys.’ A deeper perspective is found in Gibson’s new book, Giant Killer. It’s a wonderful autobiography, self-written across three years. The book charts his rise from Tottenham, to Coventry, to Manchester United and on to the high points at Wimbledon, before Gibson became Lawrie Sanchez’s assistant at Northern Ireland, Fulham and Wycombe. The 52-year-old, in action for Wimbledon (right) works for Sky Sports, commenting on Spanish football . ‘The game changed a bit in those three decades,’ he says. ‘When Spurs signed me as a kid they offered my parents a holiday and I was hoping they would choose somewhere abroad — they asked for this camp in Dovercourt! At least the club sent a limo.’ It was at Coventry that Gibson played alongside Sam Allardyce and Stuart Pearce. ‘We went to Bisham Abbey once,’ Gibson says. ‘Pearce and Micky Adams were sharing and Ashley Grimes was in with Sam. We’d all had a drink one night. ‘Somehow Micky and Pearcie got into the others’ room at something like 3am and tossed all their gear in the courtyard. Sam and Grimes go to fetch it but get locked out in the rain. God, they were out there for maybe an hour. Sam was getting all this abuse, Pearcie and Micky calling him a northern so-and-so and laughing at him, saying, “No wonder Millwall got rid of you”. Wimbledon players in training during the Crazy Gang era with Fashanu (centre) and Vinnie Jones . ‘Next thing there is a huge crash. Sam has found a fire extinguisher and thrown it through their window. I can still hear Sam saying, “Oh s***. I didn’t mean it. It slipped”. Priceless.’ After three good years at Coventry, Gibson joined Manchester United for a difficult 18 months, in which he repeatedly felt ‘belittled’ by Ron Atkinson. ‘You could see the glow of his sunbed from the training pitch,’ Gibson says. ‘He just picked on me for reasons I never understood.’ At one point, Gibson pulled out of a move to Watford because he correctly anticipated Atkinson would be sacked and a fresh start might await. Atkinson’s exit meant Alex Ferguson’s arrival. ‘Alex was always honest with me — a good man,’ Gibson says. ‘I got the hairdryer once after a reserve game and told him to shove it all up his a***. Gibson endured a difficult 18 months at Manchester United (left) and was brought to Wimbledon in 1987 . ‘The next morning I went to apologise and he said he admired my spirit. I liked him but it never worked out for me at United.’ Gould brought Gibson to Wimbledon in 1987 — the manager allegedly ate 12 sheep testicles to get Sam Hammam to sanction the move — and his playing career re-started. ‘I could have done a book on Wimbledon alone,’ he says. In retirement Gibson went on to form a fine coaching partnership with Sanchez at Northern Ireland, which included capping Jonny Evans from United after ‘my son realised from playing Championship Manager on the computer that he was eligible for us’. Gibson has detailed his eclectic career in a book called Giant Killer, which is available at terrygibson.london . In a career of surreal moments, it seems about right. There was also a £200-a-week scouting position for Manchester City in Spain that saw him recommend Zabaleta. ‘The club did OK out of it,’ he says. These days the 52-year-old commentates on Spanish football for Sky and is happy to be out of the thick of it. ‘I think I’ve had probably enough of that craziness in my life,’ he says. He’s probably right. Terry Gibson’s book Giant Killer is available at www.terrygibson.london .
Former Wimbledon striker Terry Gibson talks about the Crazy Gang .
Gibson helped Wimbledon beat favourites Liverpool in the 1988 FA Cup final .
The 52-year-old commentates on Spanish football for Sky Sports .
טרי גיבסון יושב במסעדה בווימבלדון ונזכר ב-12 הפרקים האבסורדיים והנפלאים בחייו שעברו בחלק הזה של העיר. "זה היה מטורף", הוא אומר. 'לא היית צריך את פאש וג'ונסי כדי לשקר לגבי מה שקרה - המציאות הייתה מספיק מטורפת.' עם הזמן, גיבסון יחזור לנקודה הכואבת של איך הצד של ווימבלדון של האייטיז היה מיוצג בסרט דוקומנטרי לאחרונה. טרי גיבסון צוחק בעודו נזכר בקסם רב האירועים שלו ששיחק עבור הכנופיה המטורפת של ווימבלדון. הוא יתייחס למיתוס שהכנופיה המטורפת נשלטה על ידי הבריונות של ג'ון פאשאנו וויני ג'ונס, גם אם יש זיכרון של הראשון שפרוש לתחתוניו ומכוסה בשמן תינוקות לקראת קרב בחדר ההלבשה. אבל, לעת עתה, גיבסון רוצה לצחוק במקום להרעיד. החלוץ הקטן, שזכה בגביע, אמר פעם לאלכס פרגוסון לאן ללכת ושלשל לכיסו 200 פאונד עבור סקאוטינג של פבלו זבאלטה, רוצה להציג תמונה מלאה יותר של החיים בפלו ליין. 'אני זוכר את דניס וייז', הוא אומר. "רגע אחרי שזכינו בגביע האנגלי ב-1988 שחקנים נמכרו והוא היה נואש מבובי גולד לתת לו מהלך גדול. נסענו לטיול בשוודיה והוא קנה המון זיקוקים. בחזרה למלון, וייזי משחרר אותם מהקומה החמישית לרחוב הומה אדם. המקומיים רצים למחסה. בלתי יאומן. בובי ידע שהוא מנסה לכפות מהלך ולא יזוז. רק עוד יום בווימבלדון.' שחקני ווימבלדון חוגגים את זכייתם בגביע האנגלי של 1988 בוומבלי מול ליברפול הפייבורטית. גיבסון מצטלם למצלמה כשהוא מדבר עם ריאת אל-סמאראי של ספורטסמייל על הקריירה שלו. גיבסון צוחק. "היתה תקופה שפאש אמר לעיתונים שהוא מקבל מכתבי איומים במגרש האימונים", הוא אומר. "כולנו ידענו שזה זבל אז יום אחד גזרתי מכתבים מעיתון, כמו בסרטים, ואייתתי, "מיסטר פאש, אנחנו צופים בכל צעד שלך". הכנסתי אותו לכיס שלו וכשהוא מצא אותו הוא מתחיל להיכנס לפאניקה. הוא נעלם עם הטלפון הנייד הגדול שלו ובעיתונים של היום שלמחרת כתוב לפאש היה איום נוסף. הוא תמיד היה מלכת דרמה.' גיבסון מוסיף: 'ביום הראשון שלי במועדון, ראיתי את וויזי צובט את תג פולקסווגן מהמשאית של אבא של ויני ג'ונס. ויני היה בפאניקה שאביו עומד להרוג אותו. 'היו הרבה יותר צחוקים ממה שאנשים אולי חשבו על סמך הסרט התיעודי בלבד.' ג'ון פאשאנו, בפעולה במהלך ימי משחקו בווימבלדון, היה בהחלט דמות ב-Crazy Gang. גיבסון, כמו רוב המזוהים עם התוכנית, הכנופיה המטורפת, חרג מהטענות של פאשאנו שהוא "המנהיג" ונשלט על ידי פחד. "האמת היא שסבלנו את פאש", אומר גיבסון, שבילה שש שנים במועדון. "הוא היה קצת ליצן. הוא היה השחקן המושלם עבורנו אבל הוא תמיד ניסה להציג את עצמו כמשהו שהוא לא, גם אז. 'כן, היית צריך להיות מאוד קשה כדי לשרוד במועדון. גברים מבוגרים היו בוכים. אבל היה כל כך הרבה יותר איך ווימבלדון השיגה את מה שעשינו. פאש לרמוז שהוא שלט בחדר ההלבשה שלנו בהפחדה זה פשוט שקר. 'כמובן שהיו מריבות אבל פאש הגזימה. ג'ונסי סיפר את הסיפור על פאש שנועל את חדר ההלבשה וזרק שחקן אלמוני על ספסל ופצל את רגלו. סטיץ' וכו'. גיבסון היה עוזרו של חברו לקבוצה לורי סאנצ'ז בוויקומב, צפון אירלנד ופולהאם. "הבחור היה רובי טרנר וכפי שאני זוכר את זה, פאש מתפשט למכנסיו ומתכסה בשמן תינוקות. הם החליקו מעט ולא נזרקו אגרופים. כן, רובי נפצע קשה בשוקו על הספסל, אבל היא לא הייתה מפוצלת בדם בכל מקום. "הסיפורים היו מייפים. זו לא הייתה מאפיה, זו הייתה יותר פנימייה של בנים שובבים מאוד.' נקודת מבט עמוקה יותר נמצאת בספר החדש של גיבסון, Giant Killer. זו אוטוביוגרפיה נפלאה, שנכתבה בעצמה לאורך שלוש שנים. הספר משרטט את עלייתו מטוטנהאם, לקובנטרי, למנצ'סטר יונייטד והלאה לנקודות השיא בווימבלדון, לפני שגיבסון הפך לעוזרו של לורי סאנצ'ס בצפון אירלנד, פולהאם וויקומב. בן 52, בפעולה עבור ווימבלדון (מימין) עובד עבור סקיי ספורטס, מגיב על הכדורגל הספרדי. "המשחק השתנה קצת בשלושת העשורים האלה", הוא אומר. "כשספרס החתימו אותי כילד הם הציעו להורי חופשה וקיוויתי שהם יבחרו במקום בחו"ל - הם ביקשו את המחנה הזה בדוברקורט! לפחות המועדון שלח לימוזינה.' בקובנטרי שיחק גיבסון לצד סם אלרדייס וסטיוארט פירס. "הלכנו למנזר בישאם פעם אחת", אומר גיבסון. "פירס ומיקי אדמס שיתפו ואשלי גריימס הייתה עם סם. כולנו שתינו משקה לילה אחד. "איכשהו מיקי ופרסי נכנסו לחדר של האחרים במשהו כמו שלוש לפנות בוקר וזרקו את כל הציוד שלהם בחצר. סם וגרימס הולכים להביא אותו אבל ננעלים בחוץ בגשם. אלוהים, הם היו שם אולי שעה. סאם קיבל את כל ההתעללות הזו, פירסי ומיקי קראו לו פלוני צפוני וצחקו עליו ואמרו, "לא פלא שמילוול נפטר ממך". שחקני ווימבלדון באימונים בתקופת Crazy Gang עם פאשאנו (במרכז) וויני ג'ונס. "הדבר הבא יש התרסקות ענקית. סם מצא מטף וזרק אותו דרך החלון שלהם. אני עדיין יכול לשמוע את סם אומר, "אוי, לעזאזל. לא התכוונתי לזה. זה החליק". ללא מחיר.' אחרי שלוש שנים טובות בקובנטרי, גיבסון הצטרף למנצ'סטר יונייטד ל-18 חודשים קשים, בהם הרגיש שוב ושוב 'זלזול' על ידי רון אטקינסון. "אפשר היה לראות את הזוהר של מיטת השיזוף שלו ממגרש האימונים", אומר גיבסון. 'הוא פשוט בחר בי מסיבות שמעולם לא הבנתי.' בשלב מסוים, גיבסון פרש מהמעבר לווטפורד כי הוא צפה נכון שאטקינסון יפוטר והתחלה חדשה עשויה לחכות. היציאה של אטקינסון פירושה הגעתו של אלכס פרגוסון. "אלכס תמיד היה ישר איתי - איש טוב", אומר גיבסון. "השגתי את מייבש השיער פעם אחת אחרי משחק מילואים ואמרתי לו לדחוף את הכל לפה. גיבסון עבר 18 חודשים קשים במנצ'סטר יונייטד (משמאל) והובא לווימבלדון ב-1987. למחרת בבוקר הלכתי להתנצל והוא אמר שהוא מעריץ את רוחי. חיבבתי אותו אבל זה אף פעם לא הסתדר לי ביונייטד.' גולד הביא את גיבסון לווימבלדון ב-1987 - המנג'ר אכל לכאורה 12 אשכי כבשים כדי לגרום לסם חמאם לאשר את המהלך - וקריירת המשחק שלו התחילה מחדש. "יכולתי לעשות ספר על ווימבלדון לבד", הוא אומר. בפרישה גיבסון המשיך ליצור שותפות אימון משובחת עם סאנצ'ז בצפון אירלנד, שכללה את ג'וני אוונס מיונייטד לאחר ש"בני הבין ממשחק אליפות על המחשב שהוא כשיר עבורנו". גיבסון פירט את הקריירה האקלקטית שלו בספר בשם Giant Killer, שזמין באתר terrygibson.london. בקריירה של רגעים סוריאליסטיים, זה נראה נכון. הייתה גם עמדת סקאוטינג של 200 פאונד בשבוע עבור מנצ'סטר סיטי בספרד, שראתה אותו המליץ ​​על זבאלטה. "המועדון יצא מזה בסדר", הוא אומר. בימים אלה השחקן בן ה-52 מפרשן עבור סקיי על הכדורגל הספרדי ושמח לצאת מהעניין. "אני חושב שכנראה נמאס לי מהטירוף הזה בחיי", הוא אומר. הוא כנראה צודק. הספר Giant Killer של טרי גיבסון זמין בכתובת www.terrygibson.london.
חלוץ ווימבלדון לשעבר טרי גיבסון מדבר על ה-Crazy Gang.
גיבסון עזר לווימבלדון לנצח את ליברפול הפייבוריטית בגמר הגביע האנגלי ב-1988.
השחקן בן ה-52 מגיב על הכדורגל הספרדי עבור Sky Sports.