From the aroma of fresh coffee to the unpleasant whiff of the subway, New York has its own heady mix of signature smells. While this mixture can, at times, be overpowering, back in the 19th century, smells in the city were far more pungent and permanent than they are today. So much so, that the health authorities at the time decided to create maps of stenches to show the location of smells from areas such as oil refineries, fat renderers, slaughter houses and gas works. In the 19th Century. New Yorkers began complaining to the Board of Health about 'the most nauseous, foul, stinking, and pestilential odours'.  As a result, many of the worst-smelling industries ended up in Brooklyn, with the industrial landscape leaving its mark there today. For instance, the Newtown Creek area on the border of Brooklyn and Queens remains the site of a sewage treatment plant . Now CityLab has found one of these historic maps from 1870 that shows different industrial sites across Manhattan and Brooklyn, as the five boroughs were yet to be consolidated. But it wasn't just industrial smells that caused problems for New Yorkers. The map was produced at a time when New York was experiencing unprecedented growth. During the 1860s and 1870s, 2,000 new buildings were constructed each year, as immigration peaked at 200,000 to 300,000 people annually. The increase in population meant an increase in waste. Public baths, drinking fountains, and restrooms were only built 1897, and flies plagued the streets. As a result, New Yorkers began complaining to the Board of Health about 'the most nauseous, foul, stinking, and pestilential odours', . In the 19th century, it was believed that these foul odors carried diseases, so the New York City Metropolitan Board of Health created the map to highlight the areas affected. 'Trying to show smells, which are not concrete - they're invisible, they're ephemeral, they're always changing - is just a really fascinating cultural project,' says Melanie Kiechle, a historian at Virginia Tech University told Atlantic's CityLab. The map was produced at a time when New York was experiencing huge growth. During the 1860s and 1870s, 2,000 new buildings were constructed each year, as immigration peaked at 200,000 to 300,000 people annually. Pictured is a a 1858 panorama of the city . The increase in population meant an increase in waste. Public baths and restrooms were built only after 1897, and flies were everywhere. Pictured is an 1884 image of streetcars running past the Astor House Hotel, along Broadway and Vesey Street in Manhattan . Inhaling the delicate bouquet of a glass of wine can leave most of us at a loss for words to describe what we are smelling. But it turns out it may be our language that is hampering our sense of smell. Researchers found those who use English as their first language can take five times as long to describe an odour than they can a colour. However, native speakers from the Jahai tribe in Perak, Malaysia, described odours far more consistently and in less time than colour. The Jahai have at least 12 specific abstract words that relate to smells while the Maniq, a tribe of hunter gatherers in southern Thailand, have 15 words. Tanvi Misra notes how health officials at the time had to sniff the air to document where the smells were coming from and which way they were blowing. The map largely highlighted industrial smells and a New York Times reporter at the time described their job with heavy sarcasm, according to a report by Ms Kiechle. 'The homes of these [sickening stenches] are along the shores of the East River, and by dodging in and out of slips with a tug-boat, and by creeping and climbing over oil-lighters and rotten string-pieces, they were finally reached by the committeemen without loss of life or limb,' he said. Many of the worst-smelling industries ended up in Brooklyn, with the industrial landscape leaving its mark there today. For instance, the Newtown Creek area on the border of Brooklyn and Queens remains the site of a sewage treatment plant. CityLab notes that winds would still carry smells from Brooklyn to Manhattan, causing problems between regulators in each of the districts. Manhattan  had some of its own smells to contend with. Meat marketing and processing facilities, for example, were established along the shoreline at the time. To reduce the smell, the board pushed slaughterhouses north of 40th Street in 1868 and then banned them from between 40th Street  in 1870, according to theChemical Heritage Foundation. While the idea that smells carry disease has long passed, authorities are still keen to map areas of the city that contribute to illness. Last month, scientists from Weill Cornell Medical College a unveiled 'microbial map' of the city after spending 18 months swabbing turnstiles, ticket kiosks, railings and benches for DNA on the world's largest transport system. They found 15,152 different types of microorganisms that share the train with its 5.5 million riders, including bubonic plague, dysentery and meningitis. An 1889 trading on the floor of the New York Stock Exchange. Tanvi Misra notes how health officials at the time had to sniff the air to document where the smells were coming from and which way they were blowing . Manhattan still had some of its own smells to contend with. Meat marketing facilities, for example, were established along the shoreline at the time.To reduce the smell for residents, board pushed slaughterhouses north of 40th Street in 1868 and then banned them from between 40th Street in 1870. Pictured on the left is  Wall Street in the 1890's and on the right The Waldorf, which opened March 13, 1893 .
In the 19th century, it was believed foul odours from industries such as slaughter houses could carry disease .
Some businesses, such as sewage treatments plants, ended up in Brooklyn to keep smell away from Manhattan .
Winds still carried stench from Brooklyn to Manhattan, causing problems between the regulators in both districts .
מהארומה של קפה טרי ועד לניחוח הלא נעים של הרכבת התחתית, לניו יורק יש תערובת מרגשת משלה של ריחות ייחודיים. בעוד שהתערובת הזו יכולה, לפעמים, להיות משתלטת, עוד במאה ה-19, הריחות בעיר היו הרבה יותר חריפים וקבועים ממה שהם היום. עד כדי כך, שרשויות הבריאות באותה תקופה החליטו ליצור מפות של סירחונים כדי להראות את מיקומם של ריחות מאזורים כמו בתי זיקוק, מעבדי שומן, בתי מטבחיים ומפעלי גז. במאה ה 19. תושבי ניו יורק החלו להתלונן בפני מועצת הבריאות על "הריחות הכי מבחילים, מסריחים, מסריחים ומגעילים". כתוצאה מכך, רבות מהתעשיות עם הריח הגרוע ביותר הגיעו לברוקלין, כשהנוף התעשייתי השאיר שם את חותמו היום. לדוגמה, אזור ניוטאון קריק על הגבול של ברוקלין וקווינס נותר אתר של מפעל טיהור שפכים. כעת CityLab מצאה אחת מהמפות ההיסטוריות האלה משנת 1870, המציגה אתרי תעשייה שונים ברחבי מנהטן וברוקלין, שכן חמשת הרובעים עדיין לא היו מאוחדים. אבל לא רק ריחות תעשייתיים גרמו לבעיות לתושבי ניו יורק. המפה הופקה בתקופה שבה ניו יורק חוותה צמיחה חסרת תקדים. במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19, נבנו 2,000 מבנים חדשים מדי שנה, כשהעלייה הגיעה לשיא של 200,000 עד 300,000 איש בשנה. הגידול באוכלוסייה פירושו גידול בפסולת. מרחצאות ציבוריים, מזרקות שתייה ושירותים נבנו רק בשנת 1897, וזבובים פקדו את הרחובות. כתוצאה מכך, תושבי ניו יורק החלו להתלונן בפני מועצת הבריאות על 'הריחות הכי מבחילים, מסריחים, מסריחים ומגעילים'. במאה ה-19, האמינו שהריחות המגעילים הללו נושאים מחלות, ולכן מועצת הבריאות של העיר ניו יורק יצרה את המפה כדי להדגיש את האזורים שנפגעו. "הניסיון להראות ריחות, שאינם קונקרטיים - הם בלתי נראים, הם ארעיים, הם תמיד משתנים - הוא פשוט פרויקט תרבותי מרתק", אומרת מלאני קיכל, היסטוריונית מאוניברסיטת וירג'יניה טק ל-CityLab של אטלנטיק. המפה הופקה בתקופה שבה ניו יורק חוותה צמיחה עצומה. במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19, נבנו 2,000 מבנים חדשים מדי שנה, כשהעלייה הגיעה לשיא של 200,000 עד 300,000 איש בשנה. בתמונה היא פנורמה משנת 1858 של העיר. הגידול באוכלוסייה פירושו גידול בפסולת. מרחצאות ושירותים ציבוריים נבנו רק לאחר 1897, וזבובים היו בכל מקום. בתמונה תמונה משנת 1884 של חשמליות חולפות על פני מלון אסטור האוס, לאורך רחוב ברודווי ו-Vesey במנהטן. שאיפת זר פרחים עדין של כוס יין יכולה להשאיר את רובנו אובדי עצות כדי לתאר את מה שאנו מריחים. אבל מסתבר שאולי השפה שלנו היא שפוגעת בחוש הריח שלנו. חוקרים מצאו למי שמשתמש באנגלית כשפתם הראשונה יכול לקחת פי חמישה זמן לתאר ריח מאשר צבע. עם זאת, דוברי שפת אם משבט הג'האי בפראק, מלזיה, תיארו ריחות באופן עקבי הרבה יותר ובפחות זמן מאשר צבע. לג'האי יש לפחות 12 מילים מופשטות ספציפיות המתייחסות לריחות ואילו למניק, שבט של מלקטי ציידים בדרום תאילנד, יש 15 מילים. תנווי מסרה מציינת כיצד נאלצו גורמי הבריאות באותה תקופה לרחרח את האוויר כדי לתעד מהיכן מגיעים הריחות ולאיזה כיוון הם נושבים. המפה הדגישה במידה רבה ריחות תעשייתיים וכתב של ניו יורק טיימס באותה תקופה תיאר את עבודתם בסרקזם כבד, על פי דיווח של גב' קיכל. "הבתים של [הסירחונות המחליאים] הללו נמצאים לאורך חופי איסט ריבר, ובאמצעות התחמקות ויציאה מהחלקות עם סירת גוררת, ובאמצעות זחילה וטיפוס על מציתי שמן וחתיכות מיתרים רקובות, הם לבסוף היו הגיעו חברי הוועד ללא אובדן חיים או איבר", אמר. רבות מהתעשיות עם הריח הגרוע ביותר הגיעו לברוקלין, כשהנוף התעשייתי השאיר שם את חותמו היום. לדוגמה, אזור ניוטאון קריק על הגבול של ברוקלין וקווינס נותר אתר של מפעל טיהור שפכים. CityLab מציינת כי הרוחות עדיין יעבירו ריחות מברוקלין למנהטן, ויגרמו לבעיות בין הרגולטורים בכל אחד מהמחוזות. למנהטן היו כמה מהריחות שלה להתמודד איתם. לאורך קו החוף הוקמו אז מתקנים לשיווק ועיבוד בשר. כדי להפחית את הריח, הדירקטוריון דחף בתי מטבחיים מצפון לרחוב 40 ב-1868 ולאחר מכן אסר עליהם להגיע בין רחוב 40 ב-1870, לפי הקרן למורשת כימית. בעוד שהרעיון שריחות נושאים מחלות חלף מזמן, הרשויות עדיין להוטות למפות אזורים בעיר התורמים למחלות. בחודש שעבר חשפו מדענים מהקולג' הרפואי Weill Cornell 'מפה מיקרוביאלית' של העיר לאחר שבילה 18 חודשים בניקוי קרוסלות, דוכני כרטיסים, מעקות וספסלים ל-DNA במערכת התחבורה הגדולה בעולם. הם מצאו 15,152 סוגים שונים של מיקרואורגניזמים שחולקים את הרכבת עם 5.5 מיליון הנוסעים שלה, כולל מגפת בובות, דיזנטריה ודלקת קרום המוח. מסחר ב-1889 ברצפת הבורסה של ניו יורק. תנווי מסרה מציינת כיצד פקידי הבריאות באותה תקופה נאלצו לרחרח את האוויר כדי לתעד מהיכן מגיעים הריחות ולאיזה כיוון הם נושבים. למנהטן היו עדיין כמה מהריחות שלה להתמודד איתם. מתקני שיווק בשר, למשל, הוקמו לאורך קו החוף באותה תקופה. כדי להפחית את הריח לתושבים, הלוח דחף משחטות מצפון לרחוב 40 בשנת 1868 ולאחר מכן אסר עליהם לעבור בין רחוב 40 בשנת 1870. בתמונה משמאל היא וול סטריט בשנות ה-90 ומימין The Waldorf, שנפתח ב-13 במרץ 1893.
במאה ה-19, האמינו כי ריחות מסריחים מתעשיות כמו בתי מטבחיים עלולים לשאת מחלות.
כמה עסקים, כמו מפעלי טיהור שפכים, הגיעו לברוקלין כדי להרחיק את הריח ממנהטן.
הרוחות עדיין נשאו סירחון מברוקלין למנהטן, וגרמו לבעיות בין הרגולטורים בשני המחוזות.