A friend of Jewish schoolgirl Anne Frank has told of the moment the two were reunited at a Nazi concentration camp - where she found her 15-year-old friend emaciated and wrapped only in blankets as she struggled to survive the camp's harsh conditions. Nanette Konig, 85, had known Anne from school and had attended the teenager's birthday party where she received the infamous diary in which she went on to detail her life hiding from the Nazis. After being captured, the classmates spent around two years apart before being reunited in the Bergen-Belsen concentration camp in Germany. Recalling their chance encounter within the camp, Mrs Konig said: 'She was depleted, wrapped in blankets because her clothes were full of lice. Scroll down for video . Nanette Konig holds a photo of herself aged 12, when she was captured by the Nazis and imprisoned in the Bergen-Belsen concentration camp. She has now recalled the moment her friend Anne Frank was given a diary which she later used to detail life hiding from the Nazis . Mrs Konig holds the yellow star she was forced to wear while living in Amsterdam under Nazi occupation . 'It was really awful because she had completely wasted away. There was nothing left of her. Even today I don't know how we two skeletons could have recognised each other.' Now Mrs Konig pays tribute to Anne, who died aged 15, just weeks before the camp was liberated 70 years ago. The pair were just two of the millions of Jews rounded up into concentration camps following persecution from the Nazis. More than six million Jews were killed worldwide in the genocide. Anne's parents Margot and Otto Frank were deported to a transit camp with Anne and her sister Margot and then on to Auschwitz. When Anne and her sister were taken to Bergen-Belsen in October that year, Mrs Konig spotted her friend through a barbed wire fence. Mrs Konig said: 'I saw Anne walking on the other side of some barbed wire. 'I couldn't go near it though, I would have been tortured or killed.' But when the wire was taken down and Mrs Konig next spotted her friend, she grabbed Anne's attention and the girls met up to talk several times. 'I am the only one in that class who met her again in Bergen-Belsen. I was in camp seven and she was in camp eight. 'I met her several times and it was from Anne that I learnt what was happening in Auschwitz. 'She told me about her diary and that she wanted to use it for a book after the war, she never wanted to publish a diary. 'We talked about her going in to hiding, how hard life was in the hiding place.' Mrs Konig recalled how the girls were aware of the terrifying circumstances they were in. Anne Frank died aged 15 at Bergen-Belsen concentration camp. Her diary detailing the time her family spent hiding from the Nazis has sold more than 30million copies . She said: 'We were dreaming and we had to hope we would make it through. It was part of our survival. 'We were mature - the circumstances made us like that. We had all lost family and didn't know if we'd see them again. Everyone wanted to survive, nobody wanted to die willingly.' Anne's diary was first published in 1947 and has been translated into 67 languages with more than 30 million copies sold. Recalling the moment Anne received her gift as a birthday present, Mrs Konig said: 'Anne wanted to use the pages of her diary to write a book. 'We were dreaming of the future, it was part of our survival. 'She always wanted to be seen and heard. Anne was a girl who was full of life, she loved to talk and liked the boys. 'If she was still alive, I am convinced that she would have become an excellent writer. In the end, she got her wish to be a published author.' Mrs Konig, who was one of 60,000 survivors liberated from Bergen-Belsen by British forces. 'I saw Anne shortly before she died,' Mrs Jonig said. 'Bergen-Belsen wasn't a death camp but the conditions eliminated people. It's very emotional. She didn't make it and I did. I still see her in front of me.' Mrs Konig, who now lives in Sao Paolo, Brazil, with her husband, John, went to school with Anne Frank in Amsterdam during the Nazi occupation. In 1941, they were classmates at the Jewish Lyceum, a school for Jewish children no longer allowed to attend normal schools. The Frank family had already fled Germany following persecution and moved to the Netherlands along with 300,000 other German Jews. The pupils in these schools were taught by Jewish teachers who had been removed from their posts at normal schools. Mrs Konig said: 'I sat behind Anne in class and we were friends. I remember she always wanted to be seen and heard. 'We were all friends in class. We were aware of the circumstances so we all supported each other. 'You knew leaving the house, you might not make it back.' By March 1942, thousands of Jews had been persecuted and the first trainload had reached Auschwitz concentration camp in Poland. Headstones mark the location of mass graves at the site of the concentration camp Bergen-Belsen, where Anne Frank died . Pictured are the interior barracks at Birkenau, Auschwitz, where Anne and her mother were detained for part of the war . The curfew enforced between 8pm to 6am meant that the children were unable to see each other in the evenings. But on 12 June 1942, the children in Mrs Konig's class got the chance to spend time together when Anne turned 13 years old. At that birthday party Mrs Konig watched Anne open her parent's present - a diary. She said: 'All of our classmates were there. I remember some films were projected onto the walls – for us it was such a novelty.' In July that year, Anne Frank's family disappeared leaving a note claiming they were moving to Switzerland. Instead they went into hiding inside Anne's father Otto's jam business. Jews were forced to wear a yellow star on their clothes to identify them and were routinely rounded up to be shipped to concentration camps. The family stayed undetected for two years inside the secret complex, hidden on the top floor of the business. In February 1944, Mrs Konig was taken to Bergen-Belsen concentration camp, unsure whether she would ever see her friend again. In August 1944, everyone hiding in the secret annex inside the business was arrested. The family had been betrayed but it has never been established by who. Auschwitz (pictured) was used as a death camp by the Nazis during the Second World War. Although Anne was transferred out of the prison, she later died at Bergen-Belsen . Pictured is the main entrance to Auschwitz, where trainloads of Jewish prisoners were carried into the facility . A pile of shoes offer a chilling insight into the wholesale slaughter which took place at the Nazi death camps . Pictured is a pile of the Auschwitz victims' luggage, inscribed with their initials and place and date of birth . She remembers the roll calls at the camp. 'They made us stand for 36 hours,' Mrs Konig said. 'They pulled me out and when they did I began to shake because I did not know what would happen. 'I was really lucky because the officer fired into the air and sent me back into the row without torturing or killing me. I survived by pure chance.' When she was able to, Anne talked to her friend about wanting to become a published author. But she would not live to turn her diary in to a book herself. In March 1945, Anne and Margot both contracted typhus - a bacteria carried by lice and ticks - just three weeks short of the British forces liberating the camp. After the war, Anne Frank's father Otto met with Mrs Konig and told her he was considering publishing his daughter's diary. Mrs Konig recalled: 'I said, 'do it.' Then in 1947 the first diary was published. I think Anne would be pleased with it.' Anne told Mrs Konig (pictured) that she always wanted to be a writer and hoped to publish her diary after the war had ended . In 1949, Mrs Konig moved to London, got a job as a bilingual secretary and shortly afterwards met her husband, John Konig, 88. Two years later, they married and moved to South America together, to start a family. The couple of 62 years have three children, Elizabeth, Judy and Martin. Now Mrs Konig spends her time travelling around the world, giving presentations in schools and universities, to educate people about the Holocaust. She said: 'If by chance you survived, you have a duty to speak for those who can't. 'So that the world knows the disaster to the Jewish community. But above all, so that a thing like the Holocaust never happens again. 'Two thirds of the community - nine million people - lost their lives.'
Anne Frank was given the now infamous diary at her 13th birthday party .
Her friend Nanette Konig has recalled the moment she unwrapped it .
Anne went on to record two years of her life hiding from Nazis in its pages .
The two schoolfriends later met at Bergen-Belsen concentration camp .
Mrs Konig said Anne was badly emaciated and wrapped only in blankets .
Anne died at the concentration camp a few weeks before it was liberated .
Anne Frank: The Nazi Capture, is being aired on Tuesday 10th March at 8pm on National Geographic Channel.
חברה של תלמידת בית הספר היהודייה אנה פרנק סיפרה על הרגע שבו השניים התאחדו במחנה ריכוז נאצי - שם היא מצאה את חברתה בת ה-15 כחושה ועטופה רק בשמיכות כשהיא נאבקת לשרוד בתנאים הקשים של המחנה. ננט קניג, בת 85, הכירה את אן מבית הספר והשתתפה במסיבת יום ההולדת של המתבגרת שבה קיבלה את היומן הידוע לשמצה שבו היא המשיכה לפרט את חייה בהסתתרות מהנאצים. לאחר שנתפסו, בני הכיתה בילו בהפרש של כשנתיים לפני שהם התאחדו במחנה הריכוז ברגן בלזן בגרמניה. כשהיא נזכרת במפגש המקרי שלהם בתוך המחנה, אמרה גברת קוניג: "היא הייתה מדולדלת, עטופה בשמיכות כי הבגדים שלה היו מלאים בכינים. גלול למטה לסרטון. ננט קניג מחזיקה בתצלום שלה בגיל 12, כאשר נתפסה על ידי הנאצים ונכלאה במחנה הריכוז ברגן בלזן. כעת היא נזכרה ברגע שחברתה אנה פרנק קיבלה יומן שבו השתמשה מאוחר יותר כדי לפרט את החיים שהסתתרו מהנאצים. גברת קניג מחזיקה בכוכב הצהוב שנאלצה לענוד בזמן שחיה באמסטרדם תחת הכיבוש הנאצי. ״זה היה ממש נורא כי היא התבזבזה לגמרי. לא נשאר ממנה כלום. גם היום אני לא יודע איך שני השלדים היינו יכולים לזהות אחד את השני״. כעת, גברת קניג חולקת כבוד לאן, שמתה בגיל 15, שבועות ספורים לפני שחרור המחנה לפני 70 שנה. השניים היו רק שניים ממיליוני היהודים שנאספו למחנות ריכוז בעקבות רדיפות הנאצים. יותר משישה מיליון יהודים נהרגו ברחבי העולם ברצח העם. הוריה של אנה מרגוט ואוטו פרנק גורשו למחנה מעבר עם אנה ואחותה מרגוט ולאחר מכן לאושוויץ. כאשר אן ואחותה נלקחו לברגן בלזן באוקטובר אותה שנה, גברת קוניג הבחינה בחברתה דרך גדר תיל. גברת קניג אמרה: ״ראיתי את אן צועדת בצד השני של איזה תיל. 'לא יכולתי להתקרב לזה, הייתי מתענה או נהרג'. אבל כשהחוט הוסר וגברת קוניג הבחינה בחברתה, היא משכה את תשומת ליבה של אן והבנות נפגשו לדבר מספר פעמים. ״אני היחיד בכיתה ההיא שפגש אותה שוב בברגן בלזן. הייתי במחנה שבע והיא במחנה שמונה. ״פגשתי אותה כמה פעמים ומאן למדתי מה קורה באושוויץ. ״היא סיפרה לי על היומן שלה ושהיא רצתה להשתמש בו לספר אחרי המלחמה, היא אף פעם לא רצתה להוציא יומן. 'דיברנו על זה שהיא נכנסה למחבוא, כמה קשים היו החיים במחבוא'. גברת קניג נזכרה כיצד הבנות היו מודעות לנסיבות המפחידות בהן היו. אנה פרנק מתה בגיל 15 במחנה הריכוז ברגן בלזן. היומן שלה המפרט את הזמן שבו בילתה משפחתה בהסתתרות מהנאצים מכר יותר מ-30 מיליון עותקים. היא אמרה: 'חלמנו והיינו צריכים לקוות שנצליח לעבור את זה. זה היה חלק מההישרדות שלנו. ״היינו בוגרים - הנסיבות גרמו לנו להיות כאלה. כולנו איבדנו משפחה ולא ידענו אם נראה אותם שוב. כולם רצו לשרוד, אף אחד לא רצה למות מרצון״. יומנה של אן פורסם לראשונה ב-1947 ותורגם ל-67 שפות עם יותר מ-30 מיליון עותקים שנמכרו. כשהיא נזכרת ברגע שבו אן קיבלה את מתנתה כמתנת יום הולדת, אמרה גברת קניג: ״אן רצתה להשתמש בדפי היומן שלה כדי לכתוב ספר. ״חלמנו על העתיד, זה היה חלק מההישרדות שלנו. ״תמיד רצתה שיראו אותה וישמעו אותה. אן הייתה ילדה מלאת חיים, היא אהבה לדבר ואהבה את הבנים. ״אם היא עדיין הייתה בחיים, אני משוכנע שהיא הייתה הופכת לסופרת מצוינת. בסופו של דבר היא קיבלה את משאלתה להיות סופרת שפורסם״. גברת קניג, שהייתה אחת מ-60,000 הניצולים ששוחררו מברגן בלזן על ידי כוחות בריטיים. ״ראיתי את אן זמן קצר לפני שהיא מתה,״ אמרה גברת יוניג. "ברגן בלזן לא היה מחנה מוות אבל התנאים חיסלו אנשים. זה מאוד רגשי. היא לא הצליחה ואני כן. אני עדיין רואה אותה מולי״. גברת קוניג, המתגוררת כיום בסאו פאולו, ברזיל, עם בעלה, ג'ון, הלכה לבית הספר עם אנה פרנק באמסטרדם במהלך הכיבוש הנאצי. ב-1941 הם היו חברים לכיתה בליציום היהודי, בית ספר לילדים יהודים שאסור ללמוד עוד בבתי ספר רגילים. משפחת פרנק כבר ברחה מגרמניה בעקבות רדיפות ועברה להולנד יחד עם 300,000 יהודים גרמנים נוספים. את תלמידי בתי הספר הללו לימדו מורים יהודים שהודחו מתפקידם בבתי ספר רגילים. גברת קניג אמרה: ״ישבתי מאחורי אן בכיתה והיינו חברים. אני זוכר שהיא תמיד רצתה להיראות ולהישמע. ״כולנו היינו חברים בכיתה. היינו מודעים לנסיבות אז כולנו תמכנו אחד בשני. 'ידעת שלעזוב את הבית, אולי לא תחזור.' עד מרץ 1942 נרדפו אלפי יהודים ומטען הרכבת הראשון הגיע למחנה הריכוז אושוויץ בפולין. מצבות מציינות את מיקומם של קברי אחים באתר מחנה הריכוז ברגן בלזן, שם מתה אנה פרנק. בתמונה נראים הצריפים הפנימיים בבירקנאו, אושוויץ, שם נעצרו אן ואמה במשך חלק מהמלחמה. העוצר שנאכף בין השעות 20:00-06:00 גרם לכך שהילדים לא יכלו לראות זה את זה בערבים. אבל ב-12 ביוני 1942, הילדים בכיתתה של גברת קניג קיבלו הזדמנות לבלות יחד כשלאן מלאו לגיל 13. במסיבת יום ההולדת ההיא גברת קניג ראתה את אן פותחת את המתנה של הוריה - יומן. היא אמרה: 'כל חברינו לכיתה היו שם. אני זוכר שכמה סרטים הוקרנו על הקירות - בשבילנו זה היה כזה חידוש״. ביולי אותה שנה, משפחתה של אנה פרנק נעלמה והשאירה פתק שטען שהם עוברים לשוויץ. במקום זאת הם הסתתרו בתוך עסק הריבות של אביה של אן אוטו. יהודים נאלצו לענוד כוכב צהוב על בגדיהם כדי לזהות אותם ורוכזו באופן שגרתי כדי להישלח למחנות ריכוז. המשפחה נשארה ללא גילוי במשך שנתיים בתוך המתחם הסודי, החבוי בקומה העליונה של העסק. בפברואר 1944, גברת קוניג נלקחה למחנה הריכוז ברגן בלזן, לא בטוחה אם אי פעם תראה את חברתה שוב. באוגוסט 1944 נעצר כל מי שהסתתר בנספח הסודי בתוך העסק. המשפחה נבגדה אך מעולם לא הוקמה על ידי מי. אושוויץ (בתמונה) שימש כמחנה מוות על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. למרות שאן הועברה מהכלא, היא מתה מאוחר יותר בברגן בלזן. בתמונה הכניסה הראשית לאושוויץ, שם הובלו למתקן עומסי רכבת של אסירים יהודים. ערימת נעליים מציעה תובנה מצמררת על הטבח הסיטונאי שהתרחש במחנות ההשמדה הנאצים. בתמונה ערימה של מזוודות קורבנות אושוויץ, עליה רשום ראשי התיבות ומקום ותאריך הלידה שלהם. היא זוכרת את המסדרים במחנה. ״הם גרמו לנו לעמוד במשך 36 שעות,״ אמרה גברת קוניג. ״הם משכו אותי החוצה וכשהם עשו זאת התחלתי לרעוד כי לא ידעתי מה יקרה. "היה לי ממש מזל כי הקצין ירה באוויר ושלח אותי בחזרה לשורה בלי לענות או להרוג אותי. שרדתי במקרה טהור״. כשהיא הצליחה, אן דיברה עם חברתה על כך שהיא רוצה להיות סופרת שפורסמה. אבל היא לא תחייה אם תהפוך את היומן שלה לספר בעצמה. במרץ 1945, אן ומרגוט חלו שתיהן בטיפוס - חיידק הנישא על ידי כינים וקרציות - רק שלושה שבועות לפני שהכוחות הבריטים שיחררו את המחנה. לאחר המלחמה, אביה של אנה פרנק אוטו נפגש עם גברת קוניג ואמר לה שהוא שוקל לפרסם את יומנה של בתו. גברת קניג נזכרה: 'אמרתי, 'תעשה את זה'. ואז ב-1947 פורסם היומן הראשון. אני חושב שאן תהיה מרוצה מזה״. אן אמרה לגברת קניג (בתמונה) שהיא תמיד רצתה להיות סופרת ומקווה לפרסם את יומנה לאחר סיום המלחמה. בשנת 1949, גברת קניג עברה ללונדון, קיבלה עבודה כמזכירה דו לשונית וזמן קצר לאחר מכן הכירה את בעלה, ג'ון קוניג, בן 88. שנתיים לאחר מכן, הם נישאו ועברו יחד לדרום אמריקה, כדי להקים משפחה. לזוג בן 62 יש שלושה ילדים, אליזבת, ג'ודי ומרטין. כעת גב' קוניג מבלה את זמנה בנסיעות ברחבי העולם, בהצגת מצגות בבתי ספר ובאוניברסיטאות, כדי לחנך אנשים על השואה. היא אמרה: 'אם במקרה שרדת, מוטלת עליך החובה לדבר בשם מי שלא יכול. ״כדי שהעולם יידע את האסון לקהילה היהודית. אבל מעל הכל, כדי שדבר כמו השואה לא יקרה שוב. 'שני שלישים מהקהילה - תשעה מיליון בני אדם - איבדו את חייהם'.
אנה פרנק קיבלה את היומן הידוע לשמצה במסיבת יום ההולדת ה-13 שלה.
חברתה ננט קניג נזכרה ברגע שבו פתחה אותו.
אן המשיכה לתעד שנתיים מחייה כשהיא מסתתרת מהנאצים בדפים שלה.
שני החברים ללימודים נפגשו מאוחר יותר במחנה הריכוז ברגן בלזן.
גברת קניג אמרה שאן הייתה כחושה מאוד ועטופה רק בשמיכות.
אן מתה במחנה הריכוז כמה שבועות לפני ששוחרר.
אנה פרנק: לכידת הנאצים, משודר ביום שלישי ה-10 במרץ בשעה 20:00 בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.