(CNN)Dante Alighieri, the father of the Italian language, is turning in his grave. Believe it or not, the land where Latin originated and from which many other European languages descend is becoming "illiterate." Not only have Italians long forgotten the language of their Roman Empire, but they hardly know how to speak and write proper Italian. They've been negatively dubbed "asini" (donkeys), as in "stupid." If you take a look at Italian language forums and debate websites it's clear that many Italians are clueless on grammar and don't even know how to use verbs properly. At age 15, Italian students rank below the OECD average literacy level and Eurostat reports that Italy has the lowest percentage of university graduates aged 30-34 in the European Union. The media reflect society. Evening news bulletins are full of speakers and commentators making grammatical errors and even mispronouncing words. How could Dante's land become "ignorant" and will the government's plans to institute yet another education reform succeed in turning some donkeys -- if not into nerds -- at least into smart pupils? The decline in language skills is a trend affecting most of the Western world, but the fact that this is happening in Italy, home to some of the world's oldest universities, is quite alarming. The Romans built an empire united by the Latin language, but Italians seem to have lost such heritage. Italians were once "literate" -- as in "Latin-speakers and Latin-writers" -- grammar-savvy, poetry lovers, rhetoric freaks and great philosophers. Now they've forgotten what a conjunctive verb is, mistake adjectives for nouns and write Machiavelli with a double "c." Oh -- and they don't know how to break words into syllables. True, one could say Italian is a tough language, one of the most complex in the world. But that's not a good excuse. The Italian people's declining knowledge of their language is turning into a national emergency. It's not just lazy students who are responsible. The percentage of lawyers who every year flunk the written examination to become a judge is scary. When I attended university, the most dreaded exam of all was the essay on Italian literature and history. Few of my buddies passed it at the first go, others had to take it thrice and many just gave up. So how did we fall so low? Fine, ICT, smartphones and SMS are partly to blame. Abbreviations, misspellings and the introduction of many English words into Italian have impoverished language skills. Yet on its own that explanation is too reductive. The loss of Latin teaching in schools is at the root of the problem. Learning Latin assists in learning Italian and other languages as well as opening the mind to all fields of knowledge. It's been no secret across generations of scholars that being familiar with the complexity of Latin phrase structure and idioms is positive for students. Up until 1970, Latin was taught in primary and middle schools: kids learned to translate works by Virgil without using a dictionary and to recite chunks of the "Divine Comedy" and poems by Carducci, Leopardi and Manzoni. But today the teaching of Latin is restricted to specific humanist and scientific high schools -- called gymnasiums or lyceums -- and at university level depending upon the faculty. The crisis has dealt a further blow to the love of classics. Enrollment at classical lyceums, where also ancient Greek is also taught, is low: Only 31,860 out of a total 530,911 high school students have enrolled this academic year. Desperate attempts by modern writers to revive classical culture by translating Boccaccio's "Decameron" and Machiavelli's "The Prince" into modern Italian haven't produced great results. So far just one academy in Rome -- Vivarium Novum -- has succeeded in bringing the "dead language" back from the grave. Pupils here exclusively speak in Latin and are kicked-out if they get caught saying a few words in Italian. But the academy is an isolated case, looked upon as a bit "out of this world." Families think learning Latin and Greek is pointless because it won't help their kids find a job, which is wrong. The trouble is that students have already lost their memory. Not in the literal sense, but symbolically. The "ars mnemonica" -- the art of exercising one's memory, that boring yet useful technique which implies rote learning of phrases, lyrics, novels and even entire epics -- belongs to the past. If you don't sharpen mental skills, how can there be good writing? The truth is that Italian education is badly in need of a restyle. A series of education reforms in the past few years has lowered the quality of teaching by reducing public resources and the hours of Latin and Italian language learning, which teaching unions say has had a negative impact on pupils' text comprehension skills. Latin teaching should be given more space but in a new way: Not through useless translations (what do kids care about Seneca's "Treaty on Birds?") but through open debates and analyses on ancient texts that are still worthwhile studying today. And teachers should also get a makeover. Their mindset is old. If there are "bad" students it's because there are also "bad" teachers. Pupils want to read more than just one contemporary novel per month. They want teachers who are passionate about their jobs rather than lazily coasting towards retirement. Language teaching depends on its appeal. It must be sexy. And right now it's not.
Italy, birthplace of the Latin and Italian, is becoming illiterate, writes Silvia Marchetti .
Marchetti says Italians' declining knowledge of their mother tongue is becoming an emergency .
The approach to teaching Latin in Italian schools needs a makeover, she says .
(CNN) דנטה אליגיירי, אבי השפה האיטלקית, מסתובב בקברו. תאמינו או לא, הארץ שבה מקורה הלטינית וממנה יורדות שפות אירופאיות רבות אחרות הופכת ל"אנאלפביתית". לא רק שהאיטלקים שכחו מזמן את שפת האימפריה הרומית שלהם, אלא שהם בקושי יודעים לדבר ולכתוב איטלקית נכונה. הם זכו לכינוי השלילי "אסיני" (חמורים), כמו ב"טיפש". אם תסתכל על פורומים בשפה האיטלקית ואתרי דיונים ברור שאיטלקים רבים לא יודעים דקדוק ואפילו לא יודעים איך להשתמש בפעלים כמו שצריך. בגיל 15, סטודנטים איטלקיים מדורגים מתחת לרמת האוריינות הממוצעת של ה-OECD ו-Eurostat מדווח כי באיטליה יש את האחוז הנמוך ביותר של בוגרי אוניברסיטאות בגילאי 30-34 באיחוד האירופי. התקשורת משקפת את החברה. עלוני חדשות הערב מלאים בדוברים ופרשנים שעושים שגיאות דקדוקיות ואף בטעות בהגייה של מילים. איך אדמתו של דנטה יכולה להפוך ל"בורה" והאם תוכניות הממשלה להנהיג רפורמה נוספת בחינוך יצליחו להפוך כמה חמורים - אם לא לחנונים - לפחות לתלמידים חכמים? הירידה בכישורי השפה היא מגמה שמשפיעה על רוב העולם המערבי, אבל העובדה שזה קורה באיטליה, ביתן של כמה מהאוניברסיטאות הוותיקות בעולם, מדאיגה למדי. הרומאים בנו אימפריה מאוחדת על ידי השפה הלטינית, אבל נראה שהאיטלקים איבדו מורשת כזו. האיטלקים היו פעם "יודעי קרוא וכתוב" - כמו ב"דוברי לטינית וסופרים לטינית" - מביני דקדוק, אוהבי שירה, פריקים של רטוריקה ופילוסופים גדולים. עכשיו הם שכחו מה זה פועל חיבור, טעו בשמות תואר בשמות עצם ותכתבו את מקיאוולי ב-"c" כפול. אה -- והם לא יודעים איך לחלק מילים להברות. נכון, אפשר לומר שאיטלקית היא שפה קשוחה, מהמורכבות בעולם. אבל זה לא תירוץ טוב. הידע המתמעט של העם האיטלקי בשפתו הופך למצב חירום לאומי. לא רק תלמידים עצלנים אחראים. אחוז עורכי הדין שמדי שנה מתנער מהבחינה הכתובה כדי להיות שופט מפחיד. כאשר למדתי באוניברסיטה, הבחינה הנוראה מכולם הייתה החיבור על ספרות והיסטוריה איטלקית. מעטים מהחברים שלי עברו את זה בהתחלה, אחרים נאלצו לקחת את זה שלוש פעמים ורבים פשוט ויתרו. אז איך ירדנו כל כך נמוך? Fine, ICT, סמארטפונים ו-SMS אשמים בחלקם. קיצורים, שגיאות כתיב והכנסת מילים רבות באנגלית לאיטלקית פגעו בכישורי השפה. אולם כשלעצמו ההסבר הזה מצמצם מדי. אובדן ההוראה בלטינית בבתי הספר הוא שורש הבעיה. לימוד לטינית מסייע בלימוד איטלקית ושפות נוספות וכן בפתיחת התודעה לכל תחומי הידע. זה לא היה סוד לאורך דורות של חוקרים שהיכרות עם המורכבות של מבנה הביטוי והביטויים הלטיניים היא חיובית לסטודנטים. עד 1970 לימדו לטינית בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים: ילדים למדו לתרגם יצירות של וירג'יל בלי להשתמש במילון ולדקלם חלקים מה"קומדיה האלוהית" ושירים של קרדוצ'י, לאופרדי ומנזוני. אבל כיום הוראת הלטינית מוגבלת לבתי ספר תיכון הומניסטיים ומדעיים ספציפיים - הנקראים גימנסיות או ליקיאומים - וברמה אוניברסיטאית בהתאם לפקולטה. המשבר הטיל מכה נוספת לאהבת הקלאסיקה. ההרשמה לליסיאומים קלאסיים, שבהם נלמדת גם יוונית עתיקה, נמוכה: רק 31,860 מתוך סך של 530,911 תלמידי תיכון נרשמו השנה האקדמית הזו. ניסיונות נואשים של סופרים מודרניים להחיות את התרבות הקלאסית על ידי תרגום "דקמרון" של בוקאצ'ו ו"הנסיך" של מקיאוולי לאיטלקית מודרנית לא הניבו תוצאות מצוינות. עד כה, רק אקדמיה אחת ברומא - Vivarium Novum - הצליחה להחזיר את "השפה המתה" מהקבר. תלמידים כאן מדברים בלעדית בלטינית ונעלמים אם הם נתפסים אומרים כמה מילים באיטלקית. אבל האקדמיה היא מקרה בודד, שנראה קצת "לא מהעולם הזה". משפחות חושבות שאין טעם ללמוד לטינית ויוונית כי זה לא יעזור לילדים שלהן למצוא עבודה, וזה לא בסדר. הצרה היא שהתלמידים כבר איבדו את הזיכרון שלהם. לא במובן המילולי, אלא באופן סמלי. ה-"ars mnemonica" - אומנות הפעלת הזיכרון, הטכניקה המשעממת אך שימושית ההיא שמרמזת על לימוד יסודי של ביטויים, מילים, רומנים ואפילו אפוסים שלמים - שייכת לעבר. אם אתה לא מחדד כישורים שכליים, איך יכולה להיות כתיבה טובה? האמת היא שהחינוך האיטלקי זקוק מאוד לסגנון מחדש. שורה של רפורמות בחינוך בשנים האחרונות הורידה את איכות ההוראה על ידי צמצום המשאבים הציבוריים ושעות לימוד השפה הלטינית והאיטלקית, שלדברי איגודי ההוראה השפיעה לרעה על כישורי הבנת הטקסט של התלמידים. יש לתת יותר מקום להוראת הלטינית אבל בדרך חדשה: לא באמצעות תרגומים חסרי תועלת (מה אכפת לילדים מ"הסכם הציפורים" של סנקה?), אלא באמצעות דיונים פתוחים וניתוחים על טקסטים עתיקים שעדיין כדאי ללמוד היום. וגם מורים צריכים לקבל מהפך. הלך הרוח שלהם ישן. אם יש תלמידים "רעים" זה בגלל שיש גם מורים "רעים". תלמידים רוצים לקרוא יותר מרומן עכשווי אחד בחודש. הם רוצים מורים שמתלהבים מהעבודה שלהם במקום לצאת בעצלתיים לקראת פרישה. הוראת השפה תלויה במשיכה שלה. זה בטח סקסי. וכרגע זה לא.
איטליה, מקום הולדתם של הלטינית והאיטלקית, הופכת אנאלפביתית, כותבת סילביה מרצ'טי.
מרצ'טי אומר שהידע היורד של האיטלקים בשפת האם שלהם הופך למצב חירום.
הגישה ללמד לטינית בבתי ספר איטלקיים זקוקה לשינוי, היא אומרת.