The Labour leadership blocked Karie Murphy (pictured), a Unite candidate, from the Labour shortlist for the marginal seat of Halifax . The tweet about Harriet Harman from a senior unnamed official at Unite, Britain’s most powerful trade union, was short and menacing: ‘She will have to answer for her actions in due course.’ The threat this week was made in response to the Labour leadership blocking Karie Murphy, a Unite candidate, from the Labour shortlist for the marginal seat of Halifax. And the reason for their fury at the Deputy Leader of the Labour Party? The list was agreed by an ad-hoc three-strong committee chaired by Harman. And that committee was given a clear instruction by Ed Miliband: block Karie Murphy at all costs. Relations between Miliband and the union were put under further strain when Linda Riordan, the retiring Halifax Labour MP, accused the party leadership of dirty tricks. She has made a formal protest to Iain McNicol, Labour’s general secretary. But the heavyweight the front bench should be really worried about is Len McCluskey, the general secretary of Unite, who is enraged by the actions of Miliband and Harman. For he is the most powerful Left-wing union boss since miners’ leader Arthur Scargill. The snub to flame-haired Murphy, a comprehensive school-educated NHS nurse, is deeply personal to McCluskey - who was married but is no longer with his wife. McCluskey and Murphy - who is separated from her husband - are very close friends. Indeed, some people in the Labour movement have asked - rightly or wrongly - if they are more than just friends. It’s also personal for McCluskey because Harman is a member of Unite, and she presided over the blocking of their candidate. So why was the usually clueless Miliband so determined to stop Murphy? The answer is to be found far to the north of Halifax, in Falkirk, where Karie Murphy’s candidacy in the Labour selection process in 2013 triggered a vote-rigging scandal so serious the police were called in by Miliband. The result then was virtual open warfare in the party. Now, the animus is erupting again. Murphy was cleared of any wrongdoing in an internal inquiry but withdrew from the selection race. In the end, the police took no action over allegations the union had packed the local party with its own supporters, and even signed people up to vote for her without their knowledge. But the damage was done, and her Parliamentary ambitions were thwarted. After the Falkirk row, Miliband - who pointedly refused to apologise to Murphy — announced reforms to the party’s links with the unions. Furious: Len McCluskey (pictured), the general secretary of Unite, is enraged by the actions of Miliband and Harman . But that attempt at firm leadership came at a price, and the response from Unite was swift and damaging. It withheld £1.5 million from the Labour Party, which has debts of £11 million. Now, Miliband has crossed McCluskey again and — only weeks before the General Election — senior Unite officials are privately plotting how to wreak their revenge for the latest rebuff to Murphy’s parliamentary ambitions. Miliband can ill-afford to make an enemy of McCluskey and Unite, for no other modern Labour leader has had to rely so heavily on one union to ensure the financial survival of the party. Since Miliband became leader, Unite has given Labour an astonishing £14.3 million. The union has pledged a further £1.5 million for the election campaign, but may now withdraw that offer. It could also inflict huge logistical damage on the campaign. In October, the union set up Unite Activists For Labour ‘to support getting Labour back into power to prevent the Tory-led Coalition from wreaking any more damage upon the economy . . . and further attacking trade union and workers’ rights’. They are ready to launch operations in the key marginals of Cambridge, Chelmsford, Luton, Great Yarmouth — where Ukip is battling Labour to try to overturn a 4,000 Tory majority — Ipswich, which the Tories held last time with a 2,000 majority, and Norwich South, where the Lib Dems are defending a wafer-thin 300 majority from Labour. The Unite activists will help with telephone and door-to-door canvassing, fundraising, transporting voters to polling stations and, crucially, ensuring that their fellow union members vote. One senior Labour figure said: ‘It will just take the word from McCluskey for the activists to stay at home, and then our marginal seats operation is in big trouble. Our membership has slumped, which means we don’t have the foot soldiers we had before. ‘We need union members, which is why this argument with McCluskey could not come at a worse time.’ Unite, whose block vote swung the leadership for Ed over his brother David in 2010, has an enormous, and some Labour MPs say ‘unhealthy’, sway over the party. In 403 seats where new candidates have been chosen, 129 will be flying the Unite flag - more than one third of the total. The candidates have either worked for the union or received financial sponsorship. More than 50 are in key target seats where Labour is confident of victory in May. In the current Parliament, 147 of the 257 Labour MPs have received directly, or for their constituency parties, donations ranging from £250 to almost £200,000. Ed Miliband (pictured) can ill-afford to make an enemy of Len McCluskey and Unite, for no other modern Labour leader has had to rely so heavily on one union to ensure the financial survival of the party . Unite has also handed £428,000 directly to Shadow Cabinet members. The biggest beneficiary is Jon Cruddas, the MP for Dagenham, who has received £157,000, which is more than one third of the total. Cruddas, significantly, is in charge of Miliband’s stuttering policy review. He has received a further £55,000 from other trade unions. Miliband’s private office also benefited to the tune of £120,000, and there was a further £148,000 for his leadership campaign. Since he became general secretary of Unite in January 2011, McCluskey, according to the union’s own data, has had 11 official meetings with the Labour leader - though it is not known how often they talk on the telephone or meet in private. The millions of pounds handed over by the union also come with strings. It’s why McCluskey has also had meetings with Cruddas and Ed Balls, the Shadow Chancellor. Unite’s paw prints can be seen on a number of policies which Miliband has announced. In June 2012, McCluskey, in a tub-thumping speech to his union, demanded a ‘tax on the family home’. Eight months later, Miliband announced a ‘mansion tax’ on properties worth £2 million or more. The policy has been disowned by leading Blairites such as Lord Mandelson, major Labour donors, and just about every Labour MP hoping to secure the party’s nomination to be London Mayoral candidate next year. The following summer, McCluskey called for the abolition of the spare room subsidy, or so-called bedroom tax, which is saving £465 million a year. The matter is personal for McCluskey because Harman (pictured9 is a member of Unite, and she presided over the blocking of their candidate. Two months later, in his party conference speech, Miliband pledged to do just that. The pattern goes on: in July 2011, McCluskey demanded a rise in corporation tax for medium and large-sized businesses. Two years later it duly became official Labour party policy. But despite the agreements on Left-wing policy, the row over Karie Murphy threatens to overshadow Labour’s election campaign. The quarrel is also a personal matter for Harriet Harman. In 1995, her husband Jack Dromey, now a Labour MP, ran for the leadership of the then powerful Transport & General Workers Union. Dromey had the backing of the New Labour machine from Tony Blair down. But he was heavily beaten, and the transport union was eventually absorbed into Unite. One senior source said: ‘Harriet lobbied everyone to try to get Jack that job, and was bitterly disappointed when he failed. She has been nursing a grudge ever since. ‘Harriet insisted on an all-women shortlist for Halifax, but was adamant Karie Murphy wasn’t on it. The sisterhood it seems only extends to the sort of women that Harman approves of, and they are clearly not certain working-class NHS nurses.’ The Halifax Labour Party is due to choose a candidate from a six-strong shortlist on Saturday, at which point the party leadership will be hoping the rancour over the latest campaign selection battle will fade away. But if that ominous tweet is anything to go by, the overweeningly powerful Unite union is already plotting its revenge.
Labour leadership blocked Karie Murphy from shortlist for Halifax seat .
List agreed by ad-hoc three-strong committee chaired by Harriet Harman .
Given Instructions by Ed Miliband to block the Unite candidate at all costs .
Unite general secretary Len McCluskey enraged by actions of Miliband and Harman .
הנהגת הלייבור חסמה את קארי מרפי (בתמונה), מועמדת יונייטד, מרשימת הלייבור הקצרה למושב השולי של הליפקס. הציוץ על הארייט הרמן מפקיד בכיר אלמוני ב-Unite, האיגוד המקצועי החזק ביותר בבריטניה, היה קצר ומאיים: 'היא תצטרך לענות על מעשיה בבוא העת'. האיום הושמע השבוע בתגובה להנהגת הלייבור חסימת קארי מרפי, מועמדת יונייט, מרשימת הלייבור הקצרה למושב השולי של הליפקס. והסיבה לזעם שלהם על סגן מנהיג מפלגת העבודה? הרשימה סוכמה על ידי ועדה אד-הוק של שלושה חברים בראשות הרמן. והוועדה הזו קיבלה הוראה ברורה מאד מיליבנד: חסום את קארי מרפי בכל מחיר. היחסים בין מיליבנד לאיגוד הוכנסו למתח נוסף כאשר לינדה ריורדן, פרלמנט הלייבור הפורש של הליפקס, האשימה את הנהגת המפלגה בתחבולות מלוכלכות. היא הגישה מחאה רשמית בפני איאן מקניקול, המזכיר הכללי של הלייבור. אבל המשקל הכבד שהספסל הקדמי צריך להיות מודאג ממנו באמת הוא לן מקלסקי, המזכיר הכללי של יונייט, שזועם על מעשיהם של מיליבנד והרמן. שכן הוא הבוס החזק ביותר של איגוד השמאל מאז מנהיג הכורים ארתור סקרגיל. ההסתערות על מרפי בעל השיער הלהבה, אחות של בית ספר מקיף ב-NHS, היא אישית מאוד למקלסקי - שהיה נשוי אבל כבר לא עם אשתו. מקלסקי ומרפי - שנפרדה מבעלה - הם חברים קרובים מאוד. אכן, כמה אנשים בתנועת העבודה שאלו - בצדק או שלא - אם הם יותר מסתם חברים. זה גם אישי עבור מקלסקי מכיוון שהרמן חברה ב-Unite, והיא ניהלה את חסימת המועמד שלהם. אז למה מיליבנד חסר כל מושג היה כל כך נחוש לעצור את מרפי? התשובה נמצאת הרחק מצפון להליפקס, בפאלקירק, שם מועמדותה של קארי מרפי בתהליך בחירת הלייבור ב-2013 עוררה שערוריית זיוף קולות כה חמורה שהמשטרה הוזמנה על ידי מיליבנד. התוצאה אז הייתה לוחמה פתוחה וירטואלית במפלגה. עכשיו, האנימוס מתפרץ שוב. מרפי נוקה מכל עוול בחקירה פנימית אך פרש ממרוץ הבחירה. בסופו של דבר, המשטרה לא נקטה בפעולה על רקע ההאשמות שהאיגוד גדש את המפלגה המקומית בתומכים משלה, ואף החתימה אנשים להצביע עבורה ללא ידיעתם. אבל הנזק נגרם, ושאיפותיה הפרלמנטריות סוכלו. לאחר המחלוקת בפאלקירק, מיליבנד - שסירב במפורש להתנצל בפני מרפי - הכריז על רפורמות בקשרים של המפלגה עם האיגודים. זועם: לן מקלסקי (בתמונה), המזכיר הכללי של יונייט, זועם על מעשיהם של מיליבנד והרמן. אבל לניסיון הזה למנהיגות איתנה היה מחיר, והתגובה מצד יונייט הייתה מהירה ומזיקה. היא משכה 1.5 מיליון ליש"ט ממפלגת הלייבור, שיש לה חובות של 11 מיליון ליש"ט. כעת, מיליבנד חצה שוב את מקלסקי ו - שבועות ספורים לפני הבחירות הכלליות - בכירי יונייט זוממים באופן פרטי כיצד לנקום את נקמתם על ההדחה האחרונה לשאיפות הפרלמנט של מרפי. מיליבנד לא יכול להרשות לעצמו להפוך לאויב של מקלסקי ושל יונייט, שכן אף מנהיג מודרני אחר של הלייבור לא נאלץ להסתמך כל כך על איגוד אחד כדי להבטיח את הישרדותה הכלכלית של המפלגה. מאז הפך מיליבנד למנהיג, יונייט העניקה ללייבור סכום מדהים של 14.3 מיליון פאונד. האיגוד התחייב על 1.5 מיליון פאונד נוספים עבור מערכת הבחירות, אך כעת הוא עשוי למשוך את ההצעה הזו. זה גם עלול להסב נזק לוגיסטי עצום לקמפיין. באוקטובר, האיגוד הקים את Unite Activists For Labor כדי לתמוך בהחזרת הלייבור לשלטון כדי למנוע מהקואליציה בראשות טורי להסב נזק נוסף לכלכלה. . . ותוקפים עוד יותר את זכויות האיגודים המקצועיים והעובדים". הם מוכנים להשיק פעולות בשוליים המרכזיים של קיימברידג', צ'למספורד, לוטון, גרייט יארמות' - שם אוקיפ נאבקת בלייבור כדי לנסות לבטל רוב של 4,000 טורים - איפסוויץ', שבה החזיקו הטוריות בפעם הקודמת ברוב של 2,000, ונוריץ' סאות' , שם ה-Lib Dems מגינים על רוב דק של 300 מהלייבור. פעילי יונייט יסייעו בגיוס טלפוני ומדלת לדלת, בגיוס כספים, בהסעת בוחרים לקלפיות, ובאופן מכריע, להבטיח שחבריהם לאיגוד יצביעו. אחד מבכירי הלייבור אמר: 'זה רק ייקח את המילה ממקלסקי כדי שהפעילים יישארו בבית, ואז מבצע המושבים השוליים שלנו בבעיה גדולה. מספר החברות שלנו ירד, מה שאומר שאין לנו את החיילים הרגלים שהיו לנו קודם. "אנחנו זקוקים לחברי איגוד, וזו הסיבה שהוויכוח הזה עם מקלסקי לא יכול לבוא בזמן גרוע יותר." יונייט, שהצבעה הבלוקית הניעה את ההנהגה של אד על פני אחיו דיוויד ב-2010, יש לו ערך עצום, וכמה חברי פרלמנט מהלייבור אומרים "לא בריא". ', מתנדנד על המסיבה. ב-403 מושבים שבהם נבחרו מועמדים חדשים, 129 יניפו את דגל יונייט - יותר משליש מהסך הכל. המועמדים עבדו באיגוד או קיבלו חסות כספית. יותר מ-50 נמצאים במושבי יעד מרכזיים שבהם הלייבור בטוח בניצחון במאי. בפרלמנט הנוכחי, 147 מתוך 257 חברי הפרלמנט של הלייבור קיבלו ישירות, או עבור מפלגות הבחירה שלהם, תרומות שנעו בין 250 ליש"ט לכמעט 200,000 ליש"ט. אד מיליבנד (בתמונה) לא יכול להרשות לעצמו להפוך לאויב של לן מקלסקי ושל יונייט, שכן אף מנהיג מודרני אחר של הלייבור לא נאלץ להסתמך כל כך על איגוד אחד כדי להבטיח את הישרדותה הכלכלית של המפלגה. יונייט גם העבירה 428,000 פאונד ישירות לחברי קבינט הצללים. המרוויח הגדול ביותר הוא ג'ון קרודס, חבר הפרלמנט של דגנהאם, שקיבל 157,000 פאונד, שהם יותר משליש מהסכום הכולל. Cruddas, באופן משמעותי, אחראי על סקירת מדיניות הגמגום של Miliband. הוא קיבל עוד 55,000 פאונד מאיגודים מקצועיים אחרים. המשרד הפרטי של מיליבנד נהנה גם הוא בסכום של 120,000 ליש"ט, והיו עוד 148,000 ליש"ט עבור מסע המנהיגות שלו. מאז שהפך למזכיר הכללי של יונייט בינואר 2011, מקלסקי, לפי הנתונים של האיגוד עצמו, קיים 11 פגישות רשמיות עם מנהיג הלייבור - אם כי לא ידוע באיזו תדירות הם מדברים בטלפון או נפגשים בפרטיות. גם מיליוני הפאונדים שמסר האיגוד מגיעים עם חוטים. זו הסיבה שמקלסקי גם קיים פגישות עם קרודס ואד בלס, קנצלר הצללים. ניתן לראות את טביעות הכפות של יונייט במספר מדיניות עליהן הודיעה Miliband. ביוני 2012, מקלסקי, בנאום חבטה באמבטיה בפני האיגוד שלו, דרש "מס על בית המשפחה". שמונה חודשים לאחר מכן, מיליבנד הודיעה על "מס אחוזה" על נכסים בשווי 2 מיליון פאונד או יותר. המדיניות נדחתה על ידי בליירים מובילים כמו לורד מנדלסון, תורמי הלייבור הגדולים, וכמעט כל חבר פרלמנט של הלייבור בתקווה להבטיח את מועמדותה של המפלגה להיות מועמד לראשות עיריית לונדון בשנה הבאה. בקיץ שלאחר מכן, קרא מקלסקי לבטל את סבסוד החדרים הפנוי, או מה שנקרא מס חדרי שינה, שחוסך 465 מיליון פאונד בשנה. העניין הוא אישי עבור מקלסקי כי הרמן (בתמונה 9 היא חברה ב-Unite, והיא עמדה בראש חסימת המועמד שלהם. חודשיים לאחר מכן, בנאום ועידת המפלגה שלו, התחייב מיליבנד לעשות בדיוק את זה. הדפוס ממשיך: ביולי 2011, מקלסקי דרש להעלות את מס החברות לעסקים בינוניים וגדולים. שנתיים לאחר מכן היא הפכה למדיניות רשמית של מפלגת הלייבור. אך למרות ההסכמות על מדיניות השמאל, המריבה על קארי מרפי מאיימת להאפיל על מערכת הבחירות של הלייבור. המריבה היא גם עניין אישי של הארייט הרמן. בשנת 1995, בעלה ג'ק דרומי, כיום חבר פרלמנט של הלייבור, התמודד על ראשות איגוד העובדים התחבורה והכללים החזק דאז. דרומי קיבל את הגיבוי של מכונת הלייבור החדשה מטוני בלייר אבל הוא הוכה קשות, ואיגוד התחבורה בסופו של דבר נקלט ביונייט. מקור בכיר אמר: "הרייט לחצה על כולם לנסות להשיג את העבודה הזו לג'ק, והתאכזבה קשות כשנכשל. מאז היא נוטרת טינה. "הרייט התעקשה לרשום רשימה קצרה של כל הנשים עבור הליפקס, אבל הייתה נחושה בדעתה שקארי מרפי לא הייתה בה. נראה שהאחוות משתרעת רק על סוג הנשים שהרמן מאשר, וברור שהן אינן אחיות בטוחות ממעמד הפועלים NHS.״ מפלגת הלייבור של הליפקס אמורה לבחור מועמדת מתוך רשימה קצרה של שישה שחקנים בשבת, שבה נקודה שהנהגת המפלגה תקווה שהטינה על קרב הבחירה האחרון בקמפיין ייעלם. אבל אם יש מקום לציוץ המבשר רעות הזה, איגוד יונייט החזק ביותר כבר זומם את הנקמה שלו.
הנהגת הלייבור חסמה את קארי מרפי מהרשימה הקצרה למושב הליפקס.
רשימה מוסכמת על ידי ועדה אד-הוק של שלושה חברים בראשות הרייט הרמן.
ניתנה הנחיות מאת אד מיליבנד לחסום את מועמד יונייט בכל מחיר.
המזכיר הכללי של התאחדות, לן מקלסקי, זועם ממעשיהם של מיליבנד והרמן.