Isolated, labelled as freaks and facing a life of begging and prostitution - meet India's transgender women who have been ostracised from their communities but cling to the dream of finding love. In India, there are up to 1.2million transgender people, also known as hijras. Earlier this year, the country's first transgender mayor was elected and less than 12 months ago the Supreme Court granted legal recognition to the community as a third gender. To an outsider, it might be assumed that these hijras - described as 'men minus maleness' - are able to lead peaceful lives without fear of discrimination, but this could not be further from the truth for some. Scroll down for video . Isolated: In India, there are up to 1.2million transgender people, also known as hijras. They are ostracised from their communities . Change: Less than 12 months ago the Supreme Court granted legal recognition to the community as a third gender . Hijras live together in houses where a chief or godmother acts as leader. There are no men and they adopt a combination of Hindu and Muslim cultures . Hidden: Aside from going to work, hijras usually don't go out in public and most restaurants will not let them dine there . Her parents had high hopes for their first son, but from a young age Saranya was different from other little boys. Showing her femininity resulted in severe punishment and by the age of 16 she felt exhausted, suppressed and judged. Saranya fled her home in the western city of Pune and took refuge with her new transgender family in Bangalore in the south of the country. Hijras live together in houses where a chief or godmother acts as leader. There are no men and they adopt a combination of Hindu and Muslim cultures. They refer to each other as mothers, sisters, aunts, grandmothers and great-grandmothers. When Saranya was accepted into her transgender family, she underwent her toughest challenge - her physical transformation. The painful operation - known as Nivran, or rebirth - involves the removal of the penis and testicles and is carried out at home while the patient is awake. Traditional: They have maintained a traditional Indian style, in contrast to many middle and upper class women who have cut their hair and wear western clothing . The hijras wear traditional Indian clothing and apply makeup in their transgender homes - which are often small, dark and damp . Religion: They adopt a combination of Hindu and Muslim cultures and  refer to each other as mothers, sisters, aunts, grandmothers and great-grandmothers . Prostitution: Many are encouraged to become prostitutes due to the financial benefits as well as beg in return for blessings . Now 58 years old, Saranya has lost contact with all but one member of her family - her sister. Aside from going to work, hijras usually don't go out in public and most restaurants will not let them dine there. Instead, many prefer to stay within the safety of their transgender homes, giving each other companionship and dreaming of finding husbands. Even if they do marry, some hijras do not live with their husbands - perhaps seeing them monthly or as little as once a year - and often the marriages have unhappy endings. For work, hijras traditionally beg and give blessings in return, as well as dance and entertain. Many are also encouraged to become prostitutes due to the financial benefits. Even if they do marry, some hijras do not live with their husbands - perhaps seeing them monthly or as little as once a year - and often the marriages have unhappy endings . Aside from going to work, hijras usually don't go out in public and most restaurants will not let them dine there . The rights of transgender people may be changing, but even the country's first mayor has admitted to being a former beggar . Beauty: They have maintained a traditional Indian style, in contrast to many middle and upper class women . Hijras often live in poverty - in damp, dark homes with no beds or furniture. Yet, there is an obsession with keeping them clean and neat. They have maintained a traditional Indian style by wearing saris and bindis, in contrast to many middle and upper class women who have cut their hair and wear western clothing. But Saranya's hands are covered in wounds and scars - each of which has its own painful story. One angry customer attacked her with a knife instead of paying, another scar is the result of abuse from two drunk men. Saranya's story may be painful but it is certainly not unique. The rights of transgender people may be changing, but it seems discrimination is still rife. Even the country's first transgender mayor is a former beggar. Friendship: They often prefer to stay within the safety of their transgender homes, giving each other companionship . Hijras are described as 'men minus maleness' and face a life of Isolation, begging and prostitution . New lifes: Some hijras flee their homes and find refuge with her new transgender families where they start new lives . Employment: Traditionally, hijras beg and give blessings in return, as well as dance and entertain . Just months ago she was scratching out a living singing and dancing on trains for a few rupees from commuters. But in January, Madhu Bai Kinnar began leading her community as India's first transgender mayor - a dramatic election result that upends cultural mores in the traditionally conservative country. Kinnar won the election in Raigarh in the central state of Chhattisgarh, beating her rival from Prime Minister Narendra Modi's Bharatiya Janata Party (BJP) by more than 4,500 votes. Madhu Bai Kinnar, centre, has become India's first-ever transgender mayor after abandoning her life of singing and dancing for change to put herself forward to represent her community . Television pictures showed the 35-year-old draped in a saree and with a large red bindi on her forehead, folding her hands and greeting supporters who placed marigold garlands around her neck amid strobing camera flashes. Kinnar, a member of the Dalit caste previously known as the 'untouchables', put herself forward for election when she was asked to represent her community. 'People have shown faith in me. I consider this win as love and blessings of people for me. I’ll put in my best efforts to accomplish their dreams,' Kinnar said. 'It was the public support that encouraged me to enter the poll fray for the first time and because of their support only, I emerged as the winner.' Kinnar's win comes nine months after India's top court ruled that transgenders be legally recognised as gender-neutral. Often known as 'hijras' in South Asia, transgenders are classified as people who have had sex change operations or who regard themselves as the opposite of their born gender. Activists say there are hundreds of thousands of transgender people in India, but because they were not legally recognised, they faced ostracism, discrimination, abuse and forced prostitution.
There are up to 1.2million transgender people, known as hijras, in India .
Recognition as a third gender granted and first transgender mayor elected .
But hijras are isolated, labelled freaks and face begging and prostitution .
They live in transgender communities and usually don't go out in public .
Hijras undergo painful sex change operations without general anesthetic .
מבודדים, מתויגים כפריקים ועומדים בפני חיים של קבצנות וזנות - תכירו את הנשים הטרנסג'נדריות של הודו שנידוו מהקהילות שלהן אך נצמדות לחלום למצוא אהבה. בהודו יש עד 1.2 מיליון טרנסג'נדרים, הידועים גם בשם חיג'רס. מוקדם יותר השנה נבחר ראש העיר הטרנסג'נדר הראשון במדינה ולפני פחות מ-12 חודשים העניק בית המשפט העליון הכרה משפטית לקהילה כמגדר שלישי. לאדם מבחוץ, אפשר להניח שהחיג'רות האלה - המתוארות כ'גברים מינוס גבריות' - מסוגלות לנהל חיים שלווים ללא חשש מאפליה, אבל זה לא יכול להיות רחוק יותר מהאמת עבור חלקם. גלול למטה לסרטון. מבודד: בהודו, יש עד 1.2 מיליון טרנסג'נדרים, הידועים גם בשם חיג'רס. הם מנודים מהקהילות שלהם . שינוי: לפני פחות מ-12 חודשים העניק בית המשפט העליון הכרה משפטית לקהילה כמגדר שלישי. ההיג'רות חיות יחד בבתים שבהם ראש או סנדק משמש כמנהיג. אין גברים והם מאמצים שילוב של תרבות הינדית ומוסלמית. מוסתר: מלבד יציאה לעבודה, חיג'רות בדרך כלל לא יוצאים בפומבי ורוב המסעדות לא יתנו להם לסעוד שם. להוריה היו תקוות גדולות בבנם הראשון, אבל מגיל צעיר שרניה הייתה שונה משאר הבנים הקטנים. הצגת הנשיות שלה הביאה לעונש חמור ועד גיל 16 היא הרגישה מותשת, מדוכאת ושופטה. סרניה ברחה מביתה בעיר פונה שבמערב המדינה ומצאה מקלט אצל משפחתה הטרנסג'נדרית החדשה בבנגלור שבדרום המדינה. ההיג'רות חיות יחד בבתים שבהם ראש או סנדק משמש כמנהיג. אין גברים והם מאמצים שילוב של תרבות הינדית ומוסלמית. הן מתייחסות זו לזו כאל אמהות, אחיות, דודות, סבתות וסבתות. כשסרניה התקבלה למשפחתה הטרנסג'נדרית, היא עברה את האתגר הקשה ביותר שלה - השינוי הפיזי שלה. הניתוח הכואב - המכונה ניברן, או לידה מחדש - כרוך בהסרת הפין והאשכים ומתבצע בבית בזמן שהמטופל ער. מסורתית: הן שמרו על סגנון הודי מסורתי, בניגוד לנשים רבות מהמעמד הבינוני והגבוה שגזרו את שיערן ולובשות בגדים מערביים. החיג'רות לובשים בגדים הודיים מסורתיים ומתאפרים בבתים הטרנסג'נדרים שלהם - שהם לרוב קטנים, כהים ולחים. דת: הם מאמצים שילוב של תרבות הינדית ומוסלמית ומתייחסים זה לזה כאל אמהות, אחיות, דודות, סבתות וסבתות רבא. זנות: הרבה מעודדים להפוך לזונות בשל היתרונות הכספיים, כמו גם להתחנן בתמורה לברכות. כיום בת 58, סרניה איבדה קשר עם כל אחד מבני משפחתה מלבד אחד - אחותה. מלבד יציאה לעבודה, היג'רות בדרך כלל לא יוצאים לבלות בציבור ורוב המסעדות לא יתנו להם לסעוד שם. במקום זאת, רבים מעדיפים להישאר בבטחון הבתים הטרנסג'נדרים שלהם, לתת אחד לשני חברות ולחלום למצוא בעלים. גם אם הם מתחתנים, חלק מהחיג'רות לא גרים עם בעליהם - אולי רואים אותם מדי חודש או אפילו פעם בשנה - ולעתים קרובות לנישואים יש סוף אומלל. לעבודה, היג'רות בדרך כלל מתחננים ונותנים ברכות בתמורה, כמו גם רוקדים ומשעשעים. רבים מעודדים גם להפוך לזונות בשל היתרונות הכספיים. גם אם הם מתחתנים, חלק מהחיג'רות לא גרים עם בעליהם - אולי רואים אותם מדי חודש או אפילו פעם בשנה - ולעתים קרובות לנישואים יש סוף אומלל. חוץ מהליכה לעבודה, היג'רות בדרך כלל לא יוצאים בפומבי ורוב המסעדות לא יתנו להם לסעוד שם. הזכויות של טרנסג'נדרים אולי משתנות, אבל אפילו ראש העיר הראשון של המדינה הודה שהוא קבצן לשעבר. יופי: הם שמרו על סגנון הודי מסורתי, בניגוד לנשים רבות מהמעמד הבינוני והגבוה. ההיג'רות חיות לעתים קרובות בעוני - בבתים לחים וחשוכים ללא מיטות או רהיטים. עם זאת, יש אובססיה לשמור אותם נקיים ומסודרים. הם שמרו על סגנון הודי מסורתי על ידי לבישת סארי ובנדיס, בניגוד לנשים רבות מהמעמד הבינוני והגבוה שגזרו את שיערן ולובשות בגדים מערביים. אבל ידיה של שרניה מכוסות בפצעים וצלקות - שלכל אחת מהן יש את הסיפור הכואב שלה. לקוח כועס אחד תקף אותה בסכין במקום לשלם, צלקת נוספת היא תוצאה של התעללות מצד שני גברים שיכורים. הסיפור של שרניה אולי כואב אבל הוא בהחלט לא ייחודי. הזכויות של טרנסג'נדרים אולי משתנות, אבל נראה שהאפליה עדיין רווחת. אפילו ראש העיר הטרנסג'נדר הראשון במדינה הוא קבצן לשעבר. ידידות: לעתים קרובות הם מעדיפים להישאר בבטחון הבתים הטרנסג'נדרים שלהם, ומעניקים אחד לשני חברות. ההיג'רות מתוארות כ'גברים מינוס זכריות' ומתמודדות עם חיים של בידוד, נדבות וזנות. חיים חדשים: כמה חיג'רות בורחים מבתיהם ומוצאים מקלט אצל המשפחות הטרנסג'נדריות החדשות שלה, שם הם מתחילים חיים חדשים. תעסוקה: באופן מסורתי, חיגרות מתחננות ונותנות ברכות בתמורה, כמו גם רוקדות ומשעשעות. רק לפני חודשים היא התפרנסה משירה ורקדה ברכבות תמורת כמה רופי מהנוסעים. אבל בינואר, מאדהו באי קינר החלה להוביל את קהילתה כראש העיר הטרנסג'נדרית הראשונה של הודו - תוצאת בחירות דרמטית שמעבירה את המידות התרבותיות במדינה השמרנית המסורתית. קינר ניצחה בבחירות בראיגאר שבמדינת צ'הטיסגאר המרכזית, כשהיא ניצחה את יריבתה ממפלגת Bharatiya Janata (BJP) של ראש הממשלה נרנדרה מודי ביותר מ-4,500 קולות. Madhu Bai Kinnar, במרכז, הפכה לראש העיר הטרנסג'נדרית הראשונה אי פעם של הודו לאחר שנטשה את חייה של שירה וריקודים למען שינוי כדי להציע את עצמה לייצג את הקהילה שלה. תמונות הטלוויזיה הראו את בת ה-35 עטופה בסארי ועם בנדי אדום גדול על מצחה, משלבת את ידיה ומברכת תומכים שהניחו זרי ציפורני חתול על צווארה תוך הבזקי מצלמה. כינר, חברת קסטה דלית שכונתה בעבר 'הבלתי נוגעת', ​​הגישה את עצמה לבחירה כשהתבקשה לייצג את קהילתה. ״אנשים הראו בי אמון. אני מחשיב את הזכייה הזו כאהבה וברכות של אנשים עבורי. אני אעשה את מירב המאמצים כדי להגשים את החלומות שלהם, "אמר קינר. "התמיכה הציבורית היא שעודדה אותי להיכנס לבחירות לראשונה ובגלל תמיכתם בלבד, יצאתי כמנצח". הזכייה של קינר מגיעה תשעה חודשים לאחר שבית המשפט העליון בהודו קבע כי טרנסג'נדרים יוכרו מבחינה חוקית כנייטרליות מגדרית. הטרנסג'נדרים, המכונה לעתים קרובות 'היג'רס' בדרום אסיה, מסווגים כאנשים שעברו ניתוחים לשינוי מין או שמתייחסים לעצמם כמנוגד למינם שנולד. פעילים אומרים שיש מאות אלפי טרנסג'נדרים בהודו, אך מכיוון שלא הוכרו על פי חוק, הם התמודדו עם נידוי, אפליה, התעללות וזנות כפויה.
יש עד 1.2 מיליון טרנסג'נדרים, הידועים בשם חיג'רס, בהודו.
הוענקה הכרה כמגדר שלישי וראש העיר הטרנסג'נדר הראשון נבחר .
אבל היג'רות מבודדים, מתויגים פריקים ומתמודדים עם קבצנות וזנות.
הם חיים בקהילות טרנסג'נדריות ובדרך כלל לא יוצאים בפומבי.
ההיג'רות עוברות פעולות כואבות לשינוי מין ללא הרדמה כללית.