At the beginning of February 2012, a spate of injuries forced the New York Knicks to promote a little-known basketball player called Jeremy Lin to their starting roster. Lin had looked as though he was destined for a career as a journeyman. He was struggling to make it to the big time. NBA teams had turned their backs on him until the Knicks were forced to give him a chance. Lin, who was struggling financially and sleeping on a friend’s couch, played well in his first match. And his second. And his third. He outscored his more illustrious team-mates. The struggling Knicks embarked on a winning streak. Harry Kane's meteoric rise continued on Friday when he marked his first England game with a goal . Kane headed in England's fourth against Lithuania shortly after replacing Wayne Rooney . Kane's progress is reminiscient of Jeremy Lin's form when he was playing basketball for the New York Knicks . Lin propelled the Knicks to a winning streak but failed to recapture his form after sustaining an injury . By the end of the first week, celebrities were flocking to courtside at Madison Square Garden to catch the buzz. Lin became a phenomenon and the mania that developed around him was given a name: Linsanity. It seemed then that Lin could never again return to ordinariness. But in mid-March, the coach who had given him his chance was fired and Lin sustained a knee injury that ended his season. He was traded to another team in the summer. They offloaded him to the struggling Los Angeles Lakers, where he has also failed to make an impact. He is known now only for his failure to sustain Linsanity. ‘I feel like I’m back to square one,’ he said last week. You get the point? Well, you would have done if you had been at Wembley on Friday night, heard the deafening, rumbling cheer that rolled around the stadium when Harry Kane ran on to make his England debut and witnessed the scenes when, 79 seconds later, he scored with a far-post header. This is English football’s Linsanity. In the middle of what is, in many ways, a fairly unremarkable domestic football season, we have become caught up in our very own intoxicating, uplifting kind of madness. ‘It’s nice when fairytales come true,’ said the England manager Roy Hodgson afterwards, beaming into the camera. Kane beamed, too. ‘It’s the start that I dreamed of,’ he said. The Lithuania manager, Igoris Pankratjevas, described the Spurs forward as a ‘sniper’. Even Wayne Rooney, whose limelight had been stolen by the 21-year-old, seemed a little breathless. ‘It’s incredible really,’ Rooney said of Kane’s impact. ‘You can feel the excitement all around the country.’ And so a kid who looked like he might be heading for a career in the lower divisions is suddenly taking our league, and now our national team, by storm. What is unfolding in front of us seems so wonderfully unlikely that it has reached the point where it is scarcely credible. Late on Friday night, the BBC displayed a map of the world showing where social media reaction to Kane’s goal had been at its height. The yellow dots showing maximum interaction were spread from England to Indonesia to Mexico to Japan and Brazil. Wayne Rooney (right) praised Kane's impact with Tottenham and now at international level . Kane wheels away to celebrate scoring for England against Lithuania at Wembley on Friday . Kane was sent on loan to a number of football league sides before breaking through to the Tottenham side . This is a kid who was shunted around the lower leagues to Leyton Orient, Millwall, Norwich and Leicester while Spurs tried to work out what to do with him and whether he was good enough to make the grade with them. This is a kid, an English kid, a local north London kid, whose meteoric rise has coincided with immigration leaping to the top of the political agenda and concerns about the proliferation of foreign players and owners in our leagues. When Spurs fans sing that Kane is ‘one of our own’, their boast represents not just a celebration of his talent but a lament for a time when they could identify more closely with the players they were watching. In an age where teams are being taken away from the fans, Kane represents a reconnection. The mania that has grown around him is a warning that there are those who harbour misgivings about the cosmopolitan make-up of the Premier League. Riding along on Kane’s coat-tails, FA chairman Greg Dyke has quickly and adroitly tapped into those fears and prejudices and seized the moment to propose that every Premier League club should have 12 home-grown players in its 25-man squad. Kane is at the centre of all this but as he walked triumphantly from the pitch on Friday night, the next question is how long can he maintain this trajectory? Is this his natural orbit, is he here to stay or is this, like Linsanity, some brief enchantment? The media, of course, is already being accused of building a kid up just so it can knock him down but Kane is fortunate that in his club boss, Mauricio Pochettino, and Hodgson, he has two managers who will shepherd him wisely. ‘We’re not going to hold him back,’ said Hodgson. ‘There’s no question of that. But on the other hand, I am rather hoping I have got Harry Kane for a long period to come and I don’t want to be the one who throws him in and he flies too close to the sun.’ Did the England manager give any thought to the idea that Kane might fall back into the shadows? ‘I suppose when someone has shone quite so brilliantly, that is always in the back of your mind,’ Hodgson said. ‘But I have got to say that from what I have seen of him, from what I know of the apprenticeship he has already served, when I look at the qualities he possesses as a football player, I have got no fears in that respect. I don’t believe it will happen. Roy Hodgson believes that Kane will be able to maintain his astonishing standard of form . Kane is in line to feature for England in a friendly against Italy in Turin on Tuesday . England manager Hodgson is pleased with how Kane is being handled at Tottenham by Mauricio Pochettino . ‘I still think it is prudent for Mauricio Pochettino and myself, as the England manager, not to stand here in front of you singing his praises. You are singing his praises enough, so just allow me to dampen them down a little bit.’ It probably won’t do much good. The Kane Train is setting off for Turin on Tuesday, full steam ahead. Whether this is all Linsanity or whether, as we all hope, it is something more substantial and lasting, we will soon find out.
Harry Kane scored on his England debut after 79 seconds on Friday .
Kane's goal is another landmark in an incredible rise from the striker .
He is set to feature in England's friendly against Italy on Tuesday .
בתחילת פברואר 2012, מבול של פציעות אילץ את הניו יורק ניקס לקדם שחקן כדורסל לא ידוע בשם ג'רמי לין לסגל הפותח שלהם. לין נראה כאילו הוא נועד לקריירה של חוקר. הוא נאבק כדי להגיע לזמן הגדול. קבוצות NBA הפנו לו עורף עד שהניקס נאלצו לתת לו הזדמנות. לין, שהתקשה כלכלית וישן על הספה של חבר, שיחק טוב במשחק הראשון שלו. והשני שלו. והשלישי שלו. הוא גבר על חבריו המהוללים יותר לקבוצה. הניקס המתקשים יצאו לרצף ניצחונות. העלייה המטאורית של הארי קיין נמשכה ביום שישי כשסימן את משחקו הראשון באנגליה עם שער. קיין הוביל את הרביעי של אנגליה מול ליטא זמן קצר לאחר שהחליף את וויין רוני. ההתקדמות של קיין מזכירה את הצורה של ג'רמי לין כששיחק כדורסל בניו יורק ניקס. לין הניע את הניקס לרצף ניצחונות אך לא הצליח לשחזר את צורתו לאחר שספג פציעה. בסוף השבוע הראשון, סלבריטאים נהרו אל בית המשפט במדיסון סקוור גארדן כדי לתפוס את הבאזז. לין הפך לתופעה והמאניה שהתפתחה סביבו קיבלה שם: Linsanity. נראה היה אז שלין לעולם לא יוכל לחזור שוב לשגרה. אבל באמצע מרץ, המאמן שנתן לו את ההזדמנות פוטר ולין סבל מפציעה בברכו שסיימה את העונה שלו. הוא הועבר בטרייד לקבוצה אחרת בקיץ. הם הורידו אותו ללוס אנג'לס לייקרס המתקשה, שם גם הוא לא הצליח להשפיע. הוא ידוע כעת רק בשל כישלונו לקיים את לינסניות. "אני מרגיש שחזרתי למקום הראשון", אמר בשבוע שעבר. אתה מבין את הנקודה? ובכן, היית עושה זאת אם היית בוומבלי ביום שישי בערב, שומע את התרועות מחרישת האוזניים והרעש שהתגלגלה באצטדיון כשהארי קיין רץ לערוך את הופעת הבכורה שלו באנגליה וצופה בסצנות שבהן, 79 שניות לאחר מכן, הוא כבש עם כותרת פוסט רחוקה. זו לינסניטי של הכדורגל האנגלי. באמצע מה שהיא, במובנים רבים, עונת כדורגל מקומית די חסרת ייחוד, נקלענו לסוג הטירוף המשכר והמרומם שלנו. "זה נחמד כשאגדות מתגשמות", אמר לאחר מכן מנג'ר אנגליה, רוי הודג'סון, כשהוא קורן למצלמה. גם קיין קרן. "זו ההתחלה שחלמתי עליה", אמר. מנג'ר ליטא, איגוריס פנקרטייבאס, תיאר את הפורוורד של הספרס כ"צלף". אפילו וויין רוני, שאור הזרקורים שלו נגנב על ידי בן ה-21, נראה קצת חסר נשימה. "זה באמת מדהים", אמר רוני על ההשפעה של קיין. 'אפשר להרגיש את ההתרגשות בכל רחבי הארץ'. וכך ילד שנראה כאילו הוא הולך לקראת קריירה בחטיבות הנמוכות פתאום כובש בסערה את הליגה שלנו, ועכשיו את הנבחרת. מה שמתגלה לפנינו נראה כל כך לא סביר להפליא, עד שהגיע לנקודה שבה הוא בקושי אמין. מאוחר ביום שישי בערב, ה-BBC הציג מפת העולם שמראה היכן התגובה במדיה החברתית לשער של קיין הייתה בשיאה. הנקודות הצהובות המציגות אינטראקציה מירבית התפשטו מאנגליה לאינדונזיה ועד מקסיקו ליפן וברזיל. וויין רוני (מימין) שיבח את ההשפעה של קיין עם טוטנהאם וכעת ברמה הבינלאומית. קיין מתרחק כדי לחגוג את הבקעה עבור אנגליה מול ליטא בוומבלי ביום שישי. קיין נשלח בהשאלה למספר קבוצות בליגת הכדורגל לפני שפרץ לקבוצת טוטנהאם. זה ילד שהועבר בליגות הנמוכות לליטון אוריינט, מילוול, נוריץ' ולסטר בזמן שספרס ניסתה להבין מה לעשות איתו והאם הוא מספיק טוב כדי לעשות איתם את הציון. זהו ילד, ילד אנגלי, ילד מקומי בצפון לונדון, שעלייתו המטאורית התרחשה במקביל לזינוק ההגירה לראש סדר היום הפוליטי ולחששות מהתפשטות של שחקנים ובעלים זרים בליגות שלנו. כשאוהדי ספרס שרים שקיין הוא 'אחד משלנו', ההתפארות שלהם מייצגת לא רק חגיגה של הכישרון שלו אלא קינה על תקופה שבה יכלו להזדהות יותר עם השחקנים שהם צפו בהם. בעידן שבו קבוצות נלקחות מהאוהדים, קיין מייצג חיבור מחדש. המאניה שצמחה סביבו היא אזהרה שיש מי שחושש בחששות לגבי ההרכב הקוסמופוליטי של ליגת העל. כשהוא רוכב על מעילו של קיין, יו"ר ה-FA, גרג דייק, ניצל במהירות ובמיומנות את הפחדים והדעות הקדומות הללו וניצל את הרגע להציע שלכל מועדון פרמיירליג יהיו 12 שחקנים ביתיים בסגל ה-25 שלו. קיין עומד במרכז כל זה, אבל כשהוא הלך בניצחון מהמגרש ביום שישי בערב, השאלה הבאה היא כמה זמן הוא יכול לשמור על המסלול הזה? האם זה המסלול הטבעי שלו, האם הוא כאן כדי להישאר או שזה, כמו לינסניטי, איזו קסם קצר? התקשורת, כמובן, כבר מואשמת בבניית ילד רק כדי שזה יוכל להפיל אותו, אבל קיין מזל שבבוס המועדון שלו, מאוריסיו פוצ'טינו והודג'סון, יש לו שני מנג'רים שירעו אותו בחוכמה. "אנחנו לא מתכוונים לעצור אותו," אמר הודג'סון. 'אין על זה שאלה. אבל מצד שני, אני דווקא מקווה שיש לי את הארי קיין עוד תקופה ארוכה ואני לא רוצה להיות זה שזורק אותו והוא עף קרוב מדי לשמש.' האם מנג'ר אנגליה נתן יש לך מחשבה על הרעיון שקיין עלול ליפול בחזרה אל הצללים? "אני מניח שכשמישהו זרח בצורה כל כך מבריקה, זה תמיד בראש שלך," אמר הודג'סון. "אבל אני חייב לומר שממה שראיתי ממנו, ממה שאני יודע על ההתלמדות שהוא כבר שירת, כשאני מסתכל על התכונות שיש לו כשחקן כדורגל, אין לי פחדים מהבחינה הזו. אני לא מאמין שזה יקרה. רוי הודג'סון מאמין כי קיין יוכל לשמור על רמת הצורה המדהימה שלו. קיין עומד בתור להשתתף בנבחרת אנגליה במשחק ידידות מול איטליה בטורינו ביום שלישי. מנג'ר אנגליה הודג'סון מרוצה מהאופן שבו קיין מטופל בטוטנהאם על ידי מאוריסיו פוצ'טינו. "אני עדיין חושב שזה נבון עבור מאוריסיו פוצ'טינו ואני, כמנג'ר אנגליה, לא לעמוד כאן מולך לשיר את השבחים שלו. אתה מזמר לו הלל מספיק, אז רק הרשה לי להרגיע אותם קצת.' זה כנראה לא יועיל הרבה. רכבת קיין יוצאת לטורינו ביום שלישי, במלוא הקיטור. אם כל זה לינסניות או שמא, כפי שכולנו מקווים, מדובר במשהו משמעותי ומתמשך יותר, נגלה בקרוב.
הארי קיין כבש בבכורה שלו באנגליה אחרי 79 שניות ביום שישי.
השער של קיין הוא עוד ציון דרך בעלייה מדהימה של החלוץ.
הוא אמור להופיע במשחק הידידות של אנגליה מול איטליה ביום שלישי.