Sportsmail columnist Martin Keown has picked his #one2eleven of stars he  played alongside throughout his career, on The Fantasy Football Club on Sky Sports. It is little surprise the former Arsenal defender has chosen 11 players that once donned the red of the Gunners, but who makes his best line-up? Watch #one2eleven every Friday evening on The Fantasy Football Club, Sky Sports 1 or catch up On Demand. Sportsmail columnist Martin Keown (centre) has chosen his best XI he ever played with in his career . GOALKEEPER: DAVID SEAMAN . David Seaman has to be my No 1 goalkeeper. I'd come from Everton with Neville Southall. You couldn't look at Neville because if you looked at him he'd blame you if the ball was in the back of the net. But David was the complete opposite. David had really sort of soft hands. He was able to take the sting out of a shot. We had a decent defence but it was nothing without David in goal. RIGHT BACK: LEE DIXON . If I'm having to pick one, it has to be Lee Dixon. He was sort of my eyes and ears. He was almost part of my own body. I never had to look to my right because Lee was telling me everything that was going on. Arsenal's Lee Dixon (left) and Tony Adams (centre) shout at Barcelona's Phillip Cocu after a penalty incident . DEFENDER: TONY ADAMS . First bumped into him at the age of 13. Cockney lad, swaggering into the room. I was a little bit of a country bumpkin. We kind of set up a partnership in the youth team. I knew him inside out. I knew his strengths, I knew his weaknesses. He has to get into that team. There's no doubt about it. DEFENDER: SOL CAMPBELL . He turned up at Arsenal around all that publicity and expectation. It was on a train that didn't get out of the station to start with. Wenger stuck with him. Eventually once that train got going, it was unstoppable. It was a real force. He's quick, strong, could see danger. Once he was focussed, he was as good as anyone. LEFT BACK: ASHLEY COLE . Straight away I could see that this kid was going to be a bit special. Ashley would park himself around the senior players. He would listen in, he was a very, very quick learner. A real winner. Just disappointed he had to leave Arsenal early. Gunners captain Patrick Vieira lifts the FA Cup after Arsenal beat Manchester United in the final in 2005 . RIGHT WING: ROBERT PIRES . Just on another planet. The goal that stands out was at Villa Park when he knocks it over Peter Schmeichel. He'd just embarrassed a top keeper. He was just capable of that. You've got to look at what you see in training behind the scenes, and Robert Pires had people applauding the stuff he was capable of. MIDFIELDER: PATRICK VIEIRA . He was the catalyst for all the success that was to come. Without Patrick there wouldn't have been any of these trophies. I can tell you that. He pretended he couldn't speak English at the start, then everyone was talking about him, and I think he grabbed someone by the throat in the dressing room. It showed he had some fight about him. As it unfolded I became his minder. I think people could see he could react a bit and we needed him on the pitch. Absolute top talent. Still to this day he's the same person that walked through the door that very first day at Arsenal. MIDFIELDER: EMMANUEL PETIT . It was a competition between him and Patrick Vieira who was going to be man of the match. Game after game. He was a warrior that could play with that finesse and gave us that buffer whenever we had to defend. Those two in front made our lives very easy. Vieira and Emmanuel Petit celebrate during their Premier League match against Tottenham Hotspur in 1999 . LEFT WING: MARC OVERMARS . You've got to ask Gary Neville how pleased was he to see him leave. He was so quick that it was almost as if someone had picked him up and put him there. You didn't see him travel. He put fear into teams. You could just see people backing off giving him space to play in. STRIKER: DENNIS BERGKAMP . His ability. The way he could bend balls around players. Pace as well. Once he got away from you in training - I was no slouch - and you wouldn't catch him. Slow start when he came. I think he was a little bit unsure of the situation he found himself in. Again we weren't really ready. To play with Dennis was a joy. I remember Ian Wright skipping down the marble halls at Highbury when he heard Dennis was coming, because he knew that meant goals. STRIKER: THIERRY HENRY . He had that sort of textbook finish. He was more basic in his finishing. His pace. His power. You've never seen anything like it. This was a top athlete without spikes, he had football boots instead. Unbelievable. I gave him a hard time when he came, as I did with all the strikers. He had that swagger as he does now even in front of the camera. He was turning to the rest of the team: 'You better be able to stick with me.' Whereas at the start we were demanding he came with us. Those two together was an absolute nightmare and I used to giggle when I'd see them in action because I had to train against them. Thierry Henry hugs strike partner Dennis Bergkamp and the pair make Keown's best XI he played with .
Martin Keown named his #one2eleven XI on The Fantasy Football Club on Sky Sports .
Eleven Arsenal players feature in Sportsmail columnist Keown's picks .
Patrick Vieira, Dennis Bergkamp and Robert Pires feature, but who else?
בעל הטור של Sportsmail, מרטין קיון, בחר את הכוכבים ה-111 שלו שהוא שיחק לצידם לאורך הקריירה שלו, ב-The Fantasy Football Club ב-Sky Sports. אין זה מפתיע שמגן ארסנל לשעבר בחר ב-11 שחקנים שלבשו פעם את האדום של התותחנים, אבל מי מגיע להרכב הטוב ביותר שלו? צפה ב-#one2eleven בכל יום שישי בערב ב-The Fantasy Football Club, Sky Sports 1 או התעדכן לפי דרישה. בעל הטור של Sportsmail, מרטין קיון (במרכז) בחר את ה-XI הטוב ביותר שלו שאי פעם שיחק איתו בקריירה שלו. שוער: דיוויד סימן . דייויד סימן חייב להיות השוער מספר 1 שלי. הייתי בא מאברטון עם נוויל סאות'הל. לא יכולת להסתכל על נוויל כי אם תסתכל עליו הוא יאשים אותך אם הכדור היה בחלק האחורי של הרשת. אבל דוד היה ההפך הגמור. לדיוויד היו ידיים ממש רכות. הוא הצליח להוציא את העוקץ מזריקה. הייתה לנו הגנה סבירה אבל זה לא היה כלום בלי דוד בשער. גב ימני: לי דיקסון. אם אני צריך לבחור אחד, זה חייב להיות לי דיקסון. הוא היה סוג של העיניים והאוזניים שלי. הוא היה כמעט חלק מהגוף שלי. מעולם לא הייתי צריך להסתכל ימינה כי לי סיפר לי את כל מה שקורה. לי דיקסון של ארסנל (משמאל) וטוני אדמס (במרכז) צועקים על פיליפ קוקו של ברצלונה לאחר תקרית פנדל. מגן: טוני אדמס. נתקל בו לראשונה בגיל 13. בחור קוקני, מתנדנד לתוך החדר. הייתי קצת טיפוס כפרי. קצת הקמנו שותפות בנבחרת הנוער. הכרתי אותו מבפנים. הכרתי את החוזקות שלו, הכרתי את החולשות שלו. הוא חייב להיכנס לקבוצה הזו. אין ספק בעניין. מגן: סול קמפבל. הוא הופיע בארסנל סביב כל הפרסום והציפייה. זה היה ברכבת שלא יצאה מהתחנה מלכתחילה. ונגר תקוע איתו. בסופו של דבר ברגע שהרכבת הזו יצאה לדרך, היא הייתה בלתי ניתנת לעצירה. זה היה כוח אמיתי. הוא מהיר, חזק, יכול לראות סכנה. ברגע שהוא היה ממוקד, הוא היה טוב כמו כולם. גב שמאלי: אשלי קול. מיד יכולתי לראות שהילד הזה הולך להיות קצת מיוחד. אשלי יחנה את עצמו סביב השחקנים הבכירים. הוא היה מקשיב, הוא היה לומד מאוד מאוד מהיר. מנצח אמיתי. פשוט מאוכזב שהוא נאלץ לעזוב את ארסנל מוקדם. קפטן התותחנים פטריק ויירה מניף את הגביע האנגלי לאחר שארסנל ניצחה את מנצ'סטר יונייטד בגמר ב-2005. אגף ימין: ROBERT PIRES . רק בכוכב אחר. השער הבולט היה בוילה פארק כשהפיל אותו על פיטר שמייכל. הוא פשוט הביך שוער צמרת. הוא פשוט היה מסוגל לזה. אתה חייב להסתכל על מה שאתה רואה באימונים מאחורי הקלעים, ולרוברט פירס אנשים מחאו כפיים לדברים שהוא מסוגל להם. מרכז שדה: פטריק ויירה . הוא היה הזרז לכל ההצלחה שעתידה לבוא. בלי פטריק לא היה אף אחד מהגביעים האלה. אני יכול להגיד לך את זה. הוא העמיד פנים שהוא לא יכול לדבר אנגלית בהתחלה, ואז כולם דיברו עליו, ואני חושב שהוא תפס מישהו בגרון בחדר ההלבשה. זה הראה שהיה לו קצת ריב לגביו. ככל שזה התפתח הפכתי לשומר שלו. אני חושב שאנשים יכלו לראות שהוא יכול להגיב קצת והיינו צריכים אותו על המגרש. כישרון עליון מוחלט. עדיין עד היום הוא אותו אדם שנכנס דרך הדלת באותו היום הראשון בארסנל. מרכז שדה: עמנואל פטיט. זו הייתה תחרות בינו לבין פטריק ויירה שעמד להיות איש המשחק. משחק אחרי משחק. הוא היה לוחם שיכול לשחק עם העדינות הזו ונתן לנו את החיץ הזה בכל פעם שהיינו צריכים להגן. שני אלה מלפנים הפכו את חיינו לקלים מאוד. ויירה ועמנואל פטיט חוגגים במהלך משחק הפרמיירליג שלהם מול טוטנהאם הוטספר ב-1999. אגף שמאל: MARC OVERMARS . אתה חייב לשאול את גארי נוויל עד כמה הוא היה מרוצה לראות אותו עוזב. הוא היה כל כך מהיר שזה היה כמעט כאילו מישהו הרים אותו והניח אותו שם. לא ראית אותו נוסע. הוא הכניס פחד לצוותים. אתה יכול פשוט לראות אנשים נסוגים ונותנים לו מקום לשחק בו. חלוץ: דניס ברגקאמפ. היכולת שלו. הדרך שבה הוא יכול לכופף כדורים סביב שחקנים. גם קצב. ברגע שהוא התרחק ממך באימון - לא הייתי רפה - ולא היית תופס אותו. התחלה איטית כשהוא בא. אני חושב שהוא היה קצת לא בטוח במצב שהוא נקלע אליו. שוב לא היינו ממש מוכנים. לשחק עם דניס היה תענוג. אני זוכר את איאן רייט דילג במורד אולמות השיש בהייבורי כששמע שדניס מגיע, כי הוא ידע שזה אומר שערים. חלוץ: תיירי הנרי. היה לו סוג כזה של גימור ספרי לימוד. הוא היה יותר בסיסי בגימור שלו. הקצב שלו. הכוח שלו. מעולם לא ראית דבר כזה. זה היה ספורטאי מוביל ללא קוצים, היו לו נעלי כדורגל במקום. בלתי יאומן. נתתי לו קשה כשהוא בא, כמו שעשיתי עם כל החלוצים. היה לו את המהומה הזאת כמו שהוא עושה עכשיו אפילו מול המצלמה. הוא פנה לשאר הצוות: 'עדיף שתצליחו להישאר איתי'. בעוד שבהתחלה דרשנו שהוא יבוא איתנו. השניים האלה ביחד היו סיוט מוחלט ונהגתי לצחקק כשראיתי אותם בפעולה כי הייתי צריך להתאמן נגדם. תיירי הנרי מחבק את שותף השביתה דניס ברגקאמפ והזוג הופך את ה-XI הטוב ביותר של קיון איתו שיחק.
מרטין קיון קרא את השם שלו #one2eleven XI במועדון הכדורגל הפנטזיה ב-Sky Sports.
11 שחקני ארסנל מופיעים בבחירות של בעל הטור של Sportsmail Keown.
פטריק ויירה, דניס ברגקאמפ ורוברט פירס משתתפים, אבל מי עוד?