(CNN)We have no problem taking Wall Street executives to task for decisions that leave American families financially devastated, yet we give Silicon Valley billionaires a pass when they do the same thing. America needs to realize that instead of creating jobs, Silicon Valley is erasing them, leaving millennials financially stranded before their careers can get off the ground. Silicon Valley is tossing millennials aside like yesterday's laptop. The commonly held belief is that with hard work and a good education, a young person in America can get a good job. But despite falling unemployment, college grads age 22 to 27 are stuck in low-paying jobs that don't even require a college degree. The percentage of young people languishing in low-skill, low-paying jobs is 44%, a 20-year high. Only 36% of college grads have jobs that pay at least $45,000, a sharp decline from the 1990s, after adjusting for inflation. Perhaps most depressingly, the percentage of young people making below $25,000 has topped 20%, worse than in 1990. In other words, those with a bachelor's diploma were better off before the digital revolution. If this comes as a surprise, that's because images from popular culture push the idea that young college graduates are shrugging off bad employment prospects with their do-it-yourself attitude. In our collective imagination, millennials are saying, "No jobs? That's OK — I'll create my own!" And then they solve their own problems by heading to Silicon Valley with little more than an iPhone and an idea to create the next hip app that supposedly will turn them into overnight millionaires. A fictional example of this new breed of young idealistic entrepreneur would be Mike Bean, founder of Internet behemoth Gryzzl on the show "Parks and Recreation." Played by Blake Anderson, Bean might best be described as "barefoot and pregnant with ideas." The bumbling entrepreneur conquers the world practically by accident, armed only with his digital savvy, a can-do spirit, and a penchant for invading users' privacy. You get the idea that his success came easily. Privacy concerns aside, the Mike Beans of America are just about as rare as the Mark Zuckerbergs. In fact, the percentage of people under 30 who own private businesses has reached a 24-year low. Garages across the country are not exactly humming with millennials launching tech startups. But wait — won't the digital economy eventually lead to better jobs? After a period of adjustment, won't things get better? Unfortunately that's not the path we're on. One of the biggest misconceptions about the digital economy is that for every middle-class job rendered obsolete by technology, there's a new, equally good (or better) job created by Silicon Valley. But exactly the opposite is happening. The digital economy is vaporizing the good jobs and replacing them with two kinds of jobs: minimum wage jobs (think Amazon warehouse employees) and so-called "sharing-economy jobs" (think Uber drivers). The sharing-economy jobs are even worse than minimum wage jobs because they offer no stability or protections for workers. Sharing economy jobs aren't really jobs at all; they're freelance gigs. Sure, Silicon Valley doesn't owe America jobs. But something is wrong with the picture of a handful of tech billionaires overseeing a kingdom of falling wages, decreased worker protection and zero job security. This "winner-take-all" digital economy is not sustainable. People on both sides of the political spectrum are worried. Liberal luminary Robert Reich, a professor at the University of California at Berkeley and former secretary of labor under Bill Clinton, calls the sharing economy the "share-the-scraps" economy. Speaking of tech companies that utilize on-demand labor, such as Uber, Instacart and Taskrabbit, he says, "The big money goes to the corporations that own the software. The scraps go to the on-demand workers." Meanwhile, conservative columnist Ross Douthat fears a dystopian future in which "a rich, technologically proficient society will no longer offer meaningful occupation to many people of ordinary talents." Put simply, Silicon Valley's utopia is the rest of America's dystopia. And those who are punished more than anyone else are recent college graduates, whose lifetime earning potential has already suffered an irreversible setback. And if you think your own job is safe, think again. New research predicts that nearly half of all jobs are susceptible to automation over the next two decades. This is a giant leap backward, but it's deceptively described as technological "progress." As anyone who's talked to an automated system on the phone lately can attest, "automated" usually means "worse." What can be done? How can we fight this slide back toward the Middle Ages? If we take no action, we're headed toward a kind of digital world feudalism where there are a handful of kings, a lot of peasants and no middle class. There's no easy fix, but we can do three things immediately. First, we can stop glorifying tech titans and start talking openly about Silicon Valley's questionable tactics and its real job creation record (i.e., just follow the numbers). Second, we can encourage more lawsuits against the abusive practices of "sharing-economy" powerhouses. Third, we can elect leaders who are vocal about holding Silicon Valley accountable for their power over the entire American workforce, including white-collar employees. The fictional Gryzzl's tagline borrows some millennial slang: "Wouldn't it be tight if everyone was chill to each other?" Indeed it would. And if we want a better future for millennials and the generations after them, we need to challenge the prevailing Silicon Valley ethos before it's too late.
David Wheeler: Silicon Valley doesn't create jobs; it's wiping out middle-class jobs .
Young college graduates are struggling with lack of jobs, yet many still idolize Silicon Valley .
(CNN) אין לנו בעיה לקחת את מנהלי וול סטריט למשימה לקבלת החלטות שמותירות משפחות אמריקאיות הרוסות כלכלית, ובכל זאת אנחנו נותנים למיליארדרים מעמק הסיליקון לעבור כשהם עושים את אותו הדבר. אמריקה צריכה להבין שבמקום ליצור מקומות עבודה, עמק הסיליקון מוחק אותן, ומותיר את בני המילניום תקועים כלכלית לפני שהקריירה שלהם יכולה לצאת לדרך. עמק הסיליקון משליך את המילניום הצידה כמו המחשב הנייד של אתמול. האמונה הרווחת היא שעם עבודה קשה וחינוך טוב, אדם צעיר באמריקה יכול לקבל עבודה טובה. אבל למרות ירידה באבטלה, בוגרי מכללות בגילאי 22 עד 27 תקועים בעבודות בשכר נמוך שאפילו לא דורשות תואר אקדמי. אחוז הצעירים הנמקים בעבודות בעלות מיומנות נמוכה ושכר נמוך הוא 44%, שיא של 20 שנה. רק ל-36% מבוגרי המכללות יש משרות שמשלם לפחות 45,000 דולר, ירידה חדה משנות ה-90, לאחר התאמה לאינפלציה. אולי הכי מדכא, אחוז הצעירים שמרוויחים מתחת ל-25,000 דולר עלה על 20%, גרוע יותר מאשר ב-1990. במילים אחרות, מצבם של בעלי תואר ראשון היה טוב יותר לפני המהפכה הדיגיטלית. אם זה בא בהפתעה, זה בגלל שתמונות מהתרבות הפופולרית דוחפות את הרעיון שבוגרי מכללות צעירים מתנערים מסיכויי תעסוקה גרועים עם הגישה שלהם "עשה זאת בעצמך". בדמיון הקולקטיבי שלנו, בני דור המילניום אומרים, "אין מקומות עבודה? זה בסדר - אני אצור את שלי!" ואז הם פותרים את הבעיות שלהם בעצמם על ידי יציאה לעמק הסיליקון עם קצת יותר מאייפון ורעיון ליצור את האפליקציה הטריפה הבאה שכביכול תהפוך אותם למיליונרים בן לילה. דוגמה בדיונית לזן חדש זה של יזמים אידיאליסטים צעירים תהיה מייק בין, מייסד רשת האינטרנט Gryzzl בתוכנית "פארקים ונופש". בגילומו של בלייק אנדרסון, ניתן לתאר את בין כ"יחפה ובהריון עם רעיונות". היזם המטומטם כובש את העולם כמעט במקרה, חמוש רק בידע הדיגיטלי שלו, ברוח היכולות שלו ובנטייה לפלישה לפרטיות המשתמשים. אתה מקבל את הרעיון שההצלחה שלו הגיעה בקלות. מלבד חששות הפרטיות, המייק באנס מאמריקה נדירים בערך כמו מארק צוקרברג. למעשה, אחוז האנשים מתחת לגיל 30 בעלי עסקים פרטיים הגיע לשפל של 24 שנים. מוסכים ברחבי הארץ לא בדיוק מזמזמים עם בני דור המילניום שמשיקים סטארט-אפים טכנולוגיים. אבל רגע - האם הכלכלה הדיגיטלית לא תוביל בסופו של דבר לעבודות טובות יותר? האם אחרי תקופת הסתגלות המצב לא ישתפר? למרבה הצער, זו לא הדרך בה אנו הולכים. אחת התפיסות השגויות הגדולות ביותר לגבי הכלכלה הדיגיטלית היא שלכל עבודה ממעמד הביניים שהטכנולוגיה מיושנת, ישנה עבודה חדשה, טובה לא פחות (או טובה יותר) שנוצרה על ידי עמק הסיליקון. אבל בדיוק ההיפך קורה. הכלכלה הדיגיטלית מאיידה את המשרות הטובות ומחליפה אותן בשני סוגים של משרות: משרות בשכר מינימום (תחשבו על עובדי מחסני אמזון) ומה שנקרא "משרות כלכלת שיתוף" (חשבו על נהגי אובר). המשרות בכלכלת השיתוף גרועות אף יותר מעבודות בשכר מינימום מכיוון שהן אינן מציעות יציבות או הגנות לעובדים. משרות בכלכלה השיתוף אינן באמת משרות בכלל; הם הופעות עצמאיות. בטח, עמק הסיליקון לא חייב לאמריקה משרות. אבל משהו לא בסדר בתמונה של קומץ מיליארדרים טכנולוגיים המפקחים על ממלכה של ירידה בשכר, ירידה בהגנה על עובדים ואפס ביטחון תעסוקתי. הכלכלה הדיגיטלית הזו "למנצח לקחת הכל" אינה בת קיימא. אנשים משני צדי הקשת הפוליטית מודאגים. המאיר הליברלי רוברט רייך, פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ולשעבר שר העבודה בפיקודו של ביל קלינטון, מכנה את כלכלת השיתוף כלכלת "שיתוף-השאריות". אם כבר מדברים על חברות טכנולוגיה שמנצלות עבודה לפי דרישה, כמו Uber, Instacart ו-Taskrabbit, הוא אומר, "הכסף הגדול הולך לתאגידים שבבעלותם התוכנה. השאריות עוברות לעובדים לפי דרישה". בינתיים, בעל הטור השמרני רוס דאות'ט חושש מעתיד דיסטופי שבו "חברה עשירה, מיומנת מבחינה טכנולוגית, לא תציע עוד עיסוק משמעותי לאנשים רבים בעלי כישרונות רגילים". במילים פשוטות, האוטופיה של עמק הסיליקון היא שאר הדיסטופיה של אמריקה. ומי שנענש יותר מכל אחד אחר הם בוגרי קולג' טריים, שפוטנציאל ההשתכרות שלהם לכל החיים כבר ספג נסיגה בלתי הפיכה. ואם אתה חושב שהעבודה שלך בטוחה, תחשוב שוב. מחקר חדש צופה שכמעט מחצית מכל המשרות רגישות לאוטומציה במהלך שני העשורים הבאים. זוהי קפיצת מדרגה ענקית אחורה, אך היא מתוארת בצורה מטעה כ"התקדמות" טכנולוגית. כפי שכל מי שדיבר עם מערכת אוטומטית בטלפון לאחרונה יכול להעיד, "אוטומטי" פירושו בדרך כלל "גרוע יותר". מה אפשר לעשות? כיצד נוכל להילחם במגלשה זו בחזרה אל עבר ימי הביניים? אם לא ננקוט פעולה, אנו הולכים לסוג של פיאודליזם עולמי דיגיטלי שבו יש קומץ מלכים, הרבה איכרים ואין מעמד ביניים. אין פתרון קל, אבל אנחנו יכולים לעשות שלושה דברים מיד. ראשית, אנחנו יכולים להפסיק להאדיר את הטיטאנים הטכנולוגיים ולהתחיל לדבר בפתיחות על הטקטיקות המפוקפקות של עמק הסיליקון ועל הרקורד האמיתי שלו ביצירת מקומות עבודה (כלומר, פשוט עקוב אחר המספרים). שנית, אנו יכולים לעודד תביעות נוספות נגד הפרקטיקות הפוגעניות של מעצמות "כלכלה-שיתוף". שלישית, אנחנו יכולים לבחור מנהיגים שקולניים לגבי הטלת אחריות על עמק הסיליקון על כוחם על כל כוח העבודה האמריקאי, כולל עובדי צווארון לבן. התיוג הבדיוני של גריזל שואל סלנג של דור המילניום: "האם זה לא יהיה צמוד אם כולם היו צוננים זה לזה?" אכן כך יהיה. ואם אנחנו רוצים עתיד טוב יותר עבור בני המילניום והדורות שאחריהם, אנחנו צריכים לקרוא תיגר על האתוס הרווח של עמק הסיליקון לפני שיהיה מאוחר מדי.
דיוויד ווילר: עמק הסיליקון לא יוצר מקומות עבודה; זה מחסל משרות ממעמד הביניים.
בוגרי מכללות צעירים נאבקים בהיעדר מקומות עבודה, אך רבים עדיין מעריצים את עמק הסיליקון.