Having concentrated on her career up until her mid 30s, Claire Patterson had still not met Mr Right and was conscious that her biological clock was ticking. With a professional career under her belt and financially stable, the photographer decided she wanted a baby of her own - and decided to adopt. After sailing through the process, she was shown a video of a little boy who melted her heart. ‘He was sitting down and then suddenly he smiled and that was it,’ Claire said. Claire Patterson was delighted when she was told she could adopt a baby boy . ‘I didn’t want any child with a disability as I was a single adopter and I couldn’t facilitate that. ‘It said in his child performance report that he was a healthy, babbling baby boy and I was thrilled when I was told I could collect him. ‘It was such a special day and he was going to be my very special boy, I was very excited.’ Claire knew that her child had some mild developmental delay but said she felt optimistic. ‘I thought he couldn’t crawl because he had been in care and thought with a bit of determination and one-to-one care from me, it was only a matter of time.’ Having only seen the video and some photographs, Claire, who is now 40, started to worry when she met him and took him home two weeks later: '‘I was concerned about the shape of his head. It seemed to be very flat at the back, but even then, I didn’t know what was to come,’. She said looking back, alarm bells should have rung sooner that there was something seriously wrong with her son. ‘He didn’t do anything you would expect a child of his age to do,’ she said. ‘He couldn’t roll over, he couldn’t talk or crawl and had very poor muscle tone.’ The look of love: Claire plays with the little boy she handed back to social services after the tot started suffering as many as 36 seizures a day . She took him to speech therapy and would encourage him constantly, but said he never missed her if she went out of the room and didn’t speak at all, other than one word, ‘mummy’. Having adopted him in 2011, Claire had persevered and the little boy learnt to walk. However, having been to visit her parents in the Lake District in October 2012, Claire’s world began to disintegrate. ‘I’d just pulled into a petrol station in Preston when I turned around and he was in the back of the car and started to jolt - he was having a seizure. It was one of the most terrifying moments of my life.’ Claire took many photographs of the little boy in the two years he spent with her, including this one . Unfortunately, it was the first of many seizures which eventually resulted in him going to Great Ormond Street Hospital in London. ‘He had neurological damage, or brain damage, and had been born that way,’ Claire said. ‘He was having 36 seizures a day and his epilepsy was a symptom of something much bigger. He didn’t know who I was. ‘At one point we were sleeping downstairs with a bag packed, always ready for the ambulance. His seizures were out of control. ‘He had breathing difficulties and once was in a coma. At one point it was thought he might even die. ‘It was very, very stressful and I had reached the end of my physical and mental strength.’ Claire said she felt she had no option but to call social workers who she said agreed with medics that he could no longer be cared for at home. ‘It was a heartbreaking decision, I loved him,’ she said. ‘It’s certainly not something I took lightly at all, but I had nothing more to give and had to hand him back.’ However, Claire said that although social workers had agreed she couldn’t care for him, a legal ‘care order’ is needed to hand a child back which she says implies the parents are at fault as they cannot look after it. Claire said she was so incensed, she went to court to win a ‘no fault’ ruling, thus ensuring there would be no negative reflection on her, crucial if she wanted to adopt again. ‘I had to give him back through no fault of my own, and I wanted a record of that,’ she says. Claire Patterson is hoping her website will provide support to anyone else going through adoption disruption. Picture posed by models . Now Claire has launched a website called Adoption Disruption UK to provide support for others for whom adoption breaks down. ‘Sometimes it just doesn’t work out and parents have no choice but to return their children, whether they are babies or teenagers,’  Claire said. ‘More needs to be done around care orders as it’s not always the fault of parents that they have to hand their children back.’ Claire said that the little boy is now living in a home environment where he is cared for by four people around-the-clock. Currently embarking on a new adoption journey, Claire hopes to be approved to adopt another child in six months’ time. ‘I’m hoping to have a child between three and six years old,’ she said. ‘I’m very hopeful for the future and through my website, I hope I can help support someone who might be feeling as isolated as I did,’ she added.
Thrilled to become mother to little 18-month-old boy .
Taught youngster to walk and say 'mummy'
Son began having up to 36 seizures a day prompting medical probe .
Tests revealed child had previously undiagnosed brain damage .
Photographer says she had no option but to hand tot back .
Has now set up website Adoption Disruption UK to provide support for others for whom adoption breaks down .
לאחר שהתרכזה בקריירה שלה עד אמצע שנות ה-30 לחייה, קלייר פטרסון עדיין לא פגשה את מר רייט והייתה מודעת לכך שהשעון הביולוגי שלה מתקתק. עם קריירה מקצועית מאחוריה ויציבה כלכלית, הצלמת החליטה שהיא רוצה תינוק משלה - והחליטה לאמץ. לאחר שהפליגה את התהליך, הוצג לה סרטון של ילד קטן שהמיס את ליבה. "הוא ישב ואז פתאום הוא חייך וזהו", אמרה קלייר. קלייר פטרסון הייתה מאושרת כשאמרו לה שהיא יכולה לאמץ תינוק. "לא רציתי אף ילד עם מוגבלות מכיוון שהייתי מאמץ יחיד ולא יכולתי להקל על זה. "בדוח ביצועי הילד שלו נכתב שהוא תינוק בריא ומקשקש והתרגשתי כשאמרו לי שאני יכול לאסוף אותו. "זה היה יום כל כך מיוחד והוא הולך להיות הילד המיוחד שלי, התרגשתי מאוד." קלייר ידעה שלילד שלה יש עיכוב התפתחותי קל אבל אמרה שהיא מרגישה אופטימית. ״חשבתי שהוא לא יכול לזחול כי הוא היה בטיפול וחשבתי עם קצת נחישות וטיפול אחד לאחד ממני, זה היה רק ​​עניין של זמן.״ לאחר שראתה רק את הסרטון וכמה תמונות, קלייר , שכיום בת 40, התחילה לדאוג כשפגשה אותו ולקחה אותו הביתה שבועיים לאחר מכן: ''דאגתי לצורת הראש שלו. זה נראה מאוד שטוח מאחור, אבל אפילו אז, לא ידעתי מה עומד לבוא,'. היא אמרה במבט לאחור, פעמוני האזעקה היו צריכים לצלצל מוקדם יותר שמשהו לא בסדר עם בנה. "הוא לא עשה שום דבר שהיית מצפה מילד בגילו לעשות", אמרה. ״הוא לא יכול היה להתהפך, הוא לא יכול היה לדבר או לזחול והיה לו טונוס שרירים ירוד מאוד.״ מבט האהבה: קלייר משחקת עם הילד הקטן שהיא החזירה לשירותים החברתיים לאחר שהטוט התחיל לסבול עד 36 התקפים יום . היא לקחה אותו לריפוי בדיבור והייתה מעודדת אותו כל הזמן, אבל אמרה שהוא אף פעם לא התגעגע אליה אם היא יצאה מהחדר ולא דיברה בכלל, מלבד מילה אחת, 'אמא'. לאחר שאימצה אותו ב-2011, קלייר התמידה והילד הקטן למד ללכת. עם זאת, לאחר שביקרה את הוריה באזור האגמים באוקטובר 2012, עולמה של קלייר החל להתפורר. "הרגע נכנסתי לתחנת דלק בפרסטון כשהסתובבתי והוא היה בחלק האחורי של המכונית והתחיל לזעזע - הוא קיבל התקף. זה היה אחד הרגעים המפחידים בחיי.' קלייר צילמה הרבה תמונות של הילד הקטן בשנתיים שבילה איתה, כולל זו. לרוע המזל, זה היה התקף ראשון מבין רבים שבסופו של דבר הוביל אותו לבית החולים Great Ormond Street בלונדון. "היה לו נזק נוירולוגי, או נזק מוחי, והוא נולד כך," אמרה קלייר. "הוא סבל מ-36 התקפים ביום והאפילפסיה שלו הייתה סימפטום למשהו הרבה יותר גדול. הוא לא ידע מי אני. "בשלב מסוים ישנו למטה עם תיק ארוז, תמיד מוכנים לאמבולנס. ההתקפים שלו יצאו משליטה. "היה לו קשיי נשימה ופעם אחת היה בתרדמת. בשלב מסוים חשבו שהוא עלול אפילו למות. "זה היה מאוד מאוד מלחיץ והגעתי לקצה החוזק הפיזי והנפשי שלי." קלייר אמרה שהיא מרגישה שאין לה ברירה אלא להתקשר לעובדים סוציאליים שלדבריה הסכימו עם חובשים שלא ניתן יהיה לטפל בו יותר בבית. . "זו הייתה החלטה קורעת לב, אהבתי אותו", אמרה. "זה בהחלט לא משהו שלקחתי בקלות ראש, אבל לא היה לי יותר מה לתת והייתי צריך להחזיר לו." עם זאת, קלייר אמרה שלמרות שהעובדים הסוציאליים הסכימו שהיא לא יכולה לטפל בו, "צו טיפול" חוקי יש צורך להחזיר לילד, מה שלדבריה מרמז שההורים אשמים מכיוון שהם לא יכולים לטפל בו. קלייר אמרה שהיא כל כך כועסת, שהיא פנתה לבית המשפט כדי לזכות בפסיקה 'ללא אשם', ובכך להבטיח שלא תהיה הרהור שלילי עליה, חיונית אם היא רוצה לאמץ שוב. "הייתי צריכה להחזיר לו שלא באשמתי, ורציתי תיעוד של זה", היא אומרת. קלייר פטרסון מקווה שהאתר שלה יספק תמיכה לכל מי שעובר הפרעה באימוץ. תמונה שהוצגה על ידי דוגמניות. כעת, קלייר השיקה אתר בשם Adoption Disruption UK כדי לספק תמיכה לאחרים שעבורם האימוץ מתקלקל. "לפעמים זה פשוט לא מסתדר ולהורים אין ברירה אלא להחזיר את ילדיהם, בין אם הם תינוקות או בני נוער", אמרה קלייר. "צריך לעשות יותר סביב פקודות טיפול מכיוון שלא תמיד ההורים הם אשמים שהם צריכים להחזיר את ילדיהם." קלייר אמרה שהילד הקטן חי כעת בסביבה ביתית שבה מטופלים בו ארבעה אנשים מסביב- השעון. כעת, שיוצאת למסע אימוץ חדש, קלייר מקווה שתאושר לאמץ ילד נוסף בעוד שישה חודשים. "אני מקווה שיהיה לי ילד בן שלוש עד שש", אמרה. "אני מקווה מאוד לעתיד ובאמצעות האתר שלי, אני מקווה שאוכל לתמוך במישהו שאולי מרגיש מבודד כמוני", הוסיפה.
נרגשת להפוך לאמא לילד קטן בן 18 חודשים.
לימד את הצעיר ללכת ולהגיד 'אמא'
בן החל לסבול עד 36 התקפים ביום שגרמו לבדיקה רפואית.
בדיקות גילו שלילד היה נזק מוחי שלא אובחן בעבר.
הצלמת אומרת שלא הייתה לה ברירה אלא להחזיר אותה.
כעת הקים אתר Adoption Disruption UK כדי לספק תמיכה לאחרים שעבורם האימוץ מתקלקל.