(CNN)Mention the words "sand" and "golf" together, and the chances are you'll leave many players shuddering at the memory of being trapped in bunkers after another wayward shot. But in other parts of the world, sand golf is a version of the game in its own right. The idea of playing a round without verdant fairways to stride down or lush greens to putt (and, of course, miss) on seems strange, even wrong. Sometimes needs must, though. Half a century ago, expat oil workers with an enthusiasm for golf had nowhere in Abu Dhabi to play. In the baking desert heat, with little or no irrigation possible, the equation was simple: they either had to adapt to the surroundings or there'd be no golf at all. The result was an incarnation of the game in which the only grass to be seen is artificial, found on a mat carried around by players to serve both as a tee and a surface from which to strike when the ball is on the fairway. Fairways? They consist entirely of sand and are indicated by marker posts. If the ball lands outside them, it's in the sand golf equivalent of the rough -- stony terrain that the unwary player may soon find is home to a few snakes and a lizard or two. Greens? Well, they're known as "browns," built from clay and topped with a mixture of sand and oil to provide a true putting surface, a formula arrived at through trial and error. It's an odd environment, this golfing world with a palette of golden-brown colors. And with rapidly developing irrigation and growing techniques enabling grass courses to be built in desert climes, it's an increasingly unusual one. Back in 1961, determined British oil workers created a sand course on an atoll known as Das Island, around 100 miles off Abu Dhabi in the Persian Gulf. It was the country's first-ever golf club. As the expat population grew, so did the demand for the game, and in 1971 sand golf moved into Abu Dhabi proper with the opening of a course near the Sea Palace. Its success brought a move to the Equestrian Club, attracting close to 500 members. In the 1990s, the sand game's fortunes took a dive as the site was earmarked for a nine-hole grass course. But although many sand course players changed surface and took up the more conventional game, several battled on and the 18-hole Al Ghazal sand course was created near Abu Dhabi airport, with its front nine occupying part of an archaeological site, in 1997. Sand golf also exists in parts Australia and Africa but Al Ghazal (which translates as "gazelle" -- gazelles peer from behind a fence by the second brown,) is the only one that can be described as "world class," says Dennis Cox, an expert on the game, because the scale and scope of its layout rivals its grass counterparts. The course found a place in the international spotlight when a World Sand Golf Championship, boasting star names including Colin Montgomerie was played in 2004 and 2005 (won by Greg Owen and Thongchai Jaidee,) but the tournament fizzled out as showpiece events went to showpiece grass courses. Maybe that's understandable when you consider some of the extra elements involved in the sand game -- the browns, for example, must be swept for a few minutes after use so that they are left smooth and footprint-less for following players, while unexpected hazards can include burrows dug by desert lizards. Cox warns that a tradition is under threat, with a form of golf that was once commonplace in danger of becoming just a memory. Other, smaller clubs have fallen by the wayside, while Al Ghazal's location near an expanding airport presents an obvious threat to its future. But even if the sand game were to fade into obscurity in the emirate, it is still played in parts of Africa. In Libya, still racked by instability following the ousting of Muammar Gaddaffi, courses -- the bulk of which can be found in the capital, Tripoli -- are of sand, with no grass versions existing. Once smart and well-kept, they have now slumped into neglect, with few people to play on them or look after them. David Bachmann, who formerly worked at the Austrian embassy in the city, wrote on his In Tripolis blog about the experience of playing sand golf in and near the city. Recounting his experiences of Tripoli's tattered nine-hole Ghargharesh course, he wrote that it was one for diehards only, "golf fanatics that would come every weekend to play a round on this challenging course." And he imagined that the skeleton of the clubhouse, on which work had long since stopped, might one day boast "marble, chandeliers and state-of-the-art locker rooms... overlooking the deep blue Mediterranean with the sun setting over the sea." For now, and against the odds, fans of this form of the game will just have to make do with being kings of their very own sand castles.
Expat oil workers in Abu Dhabi built sand golf course in 1961 .
Form of game features putting 'browns' instead of greens .
Unexpected hazards can include the burrows of desert lizards .
(CNN) הזכירו את המילים "חול" ו"גולף" ביחד, ורוב הסיכויים שתשאירו שחקנים רבים רועדים מהזיכרון שנלכדו בבונקרים לאחר עוד ירייה סוררת. אבל בחלקים אחרים של העולם, גולף חול הוא גרסה של המשחק בפני עצמו. הרעיון לשחק סיבוב ללא מסלולים מוריקים לצעוד למטה או ירוקים שופעים להטות (וכמובן, להחמיץ) נראה מוזר, אפילו שגוי. אבל לפעמים הצרכים חייבים. לפני חצי מאה, לעובדי נפט גולים עם התלהבות מגולף לא היה באבו דאבי איפה לשחק. בחום המדבר האפייה, עם השקיה מועטה או ללא אפשרות, המשוואה הייתה פשוטה: או שהם היו צריכים להסתגל לסביבה או שלא תהיה גולף בכלל. התוצאה הייתה גלגול של המשחק בו הדשא היחיד שניתן לראות הוא מלאכותי, שנמצא על מזרן שנשאו סביבו על ידי שחקנים כדי לשמש גם כטי וגם כמשטח שממנו ניתן להכות כאשר הכדור נמצא על המגרש. פיירות? הם מורכבים כולו מחול ומצוינים באמצעות עמודי סימון. אם הכדור נוחת מחוץ להם, זה בחול המקביל לגולף המחוספס - שטח אבן שהשחקן הבלתי זהיר עלול למצוא בקרוב ביתם של כמה נחשים ולטאה או שניים. יְרָקוֹת? ובכן, הם ידועים בתור "חומים", בנויים מחימר ומעליהם תערובת של חול ושמן כדי לספק משטח הנחת אמיתי, נוסחה שהגיעה אליה באמצעות ניסוי וטעייה. זו סביבה מוזרה, עולם הגולף הזה עם פלטת צבעים חומים-זהובים. ועם טכניקות השקיה וגידול מתפתחות במהירות המאפשרות לבנות מגרשי דשא באקלימי מדבר, זה יוצא דופן יותר ויותר. עוד ב-1961, פועלי נפט בריטיים נחושים יצרו מסלול חול על אטול הידוע בשם האי דאס, כ-100 מיילים מאבו דאבי במפרץ הפרסי. זה היה מועדון הגולף הראשון אי פעם במדינה. ככל שגדלה אוכלוסיית הגולים, כך גם גדל הביקוש למשחק, ובשנת 1971 עבר גולף חול לאבו דאבי ממש עם פתיחת מסלול ליד ארמון הים. הצלחתו הביאה מעבר למועדון הסוסים, ומשך אליו קרוב ל-500 חברים. בשנות ה-90, הונו של משחק החול צלל כיוון שהאתר יועד למגרש דשא בן תשעה גומות. אבל למרות שחקני מגרש חול רבים שינו משטח ותפסו את המשחק הקונבנציונלי יותר, כמה מהם נאבקו ומסלול החול בן 18 גומות אל גזאל נוצר ליד נמל התעופה של אבו דאבי, כאשר תשעת החזית שלו תופסת חלק מאתר ארכיאולוגי, ב-1997. גולף קיימת גם בחלקים של אוסטרליה ואפריקה, אבל אל גזאל (שמתורגם כ"צבי" - צבאים מציצים מאחורי גדר ליד החום השני) הוא היחיד שניתן לתאר כ"רמה עולמית", אומר דניס קוקס. מומחה למשחק, כי קנה המידה וההיקף של הפריסה שלו מתחרים בעמיתיו הדשא. המסלול מצא מקום באור הזרקורים הבינלאומי כאשר אליפות העולם בגולף חול, המתהדרת בשמות כוכבים כולל קולין מונטגומרי, שיחקה ב-2004 ו-2005 (ניצחה על ידי גרג אוון ותונגצ'אי ג'יידי), אך הטורניר הסתיים כאשר אירועי ראווה עברו לדשא הראווה. קורסים. אולי זה מובן כשחושבים על כמה מהאלמנטים הנוספים הכרוכים במשחק החול -- את החומים, למשל, יש לטאטא במשך כמה דקות לאחר השימוש, כך שהם יישארו חלקים וחסרי טביעת רגל עבור השחקנים הבאים, תוך סכנות בלתי צפויות יכול לכלול מאורות שנחפרו על ידי לטאות מדבריות. קוקס מזהיר שמסורת מאוימת, עם צורת גולף שהייתה פעם רגילה בסכנה להפוך לזיכרון בלבד. מועדונים אחרים וקטנים יותר נפלו מהצד, בעוד שמיקומו של אל ע'זאל ליד שדה תעופה מתרחב מהווה איום ברור על עתידו. אבל גם אם משחק החול היה מתפוגג באפילום באמירות, הוא עדיין משוחק בחלקים מאפריקה. בלוב, שעדיין סוערת מחוסר יציבות בעקבות הדחתו של מועמר קדאפי, המסלולים - שעיקרם ניתן למצוא בבירה טריפולי - הם מחול, ללא גרסאות דשא קיימות. פעם חכמים ומטופחים, הם צנחו עכשיו להזנחה, עם מעט אנשים לשחק עליהם או לטפל בהם. דוד בכמן, שעבד בעבר בשגרירות אוסטריה בעיר, כתב בבלוג שלו בטריפוליס על חווית משחק הגולף בחול בעיר ובקרבתה. כשסיפר את חוויותיו ממסלול ה-Gharghesh המרופט של טריפולי, כתב שהוא מיועד למתחילים בלבד, "קנאי גולף שיבואו בכל סוף שבוע לשחק סיבוב על המסלול המאתגר הזה". והוא תיאר לעצמו שהשלד של המועדון, שהעבודה עליו הופסקה מזמן, עשוי להתפאר יום אחד ב"שיש, נברשות וחדרי הלבשה חדישים... המשקיפים על הים התיכון הכחול העמוק עם השמש השוקעת מעל הים. יָם." לעת עתה, וכנגד הסיכויים, אוהדי צורת המשחק הזו פשוט יצטרכו להסתפק בכך שהם מלכים של ארמונות החול שלהם.
עובדי נפט גולים באבו דאבי בנו מגרש גולף חול ב-1961.
צורת המשחק תכונות הצבת 'חומים' במקום ירוקים.
סכנות בלתי צפויות יכולות לכלול מחילות של לטאות מדבריות.