It was a deeply disturbing homecoming for Shreya Singhal, then 21. She had returned to India from her astrophysics course at the UK’s Bristol University in 2012, when news of a series of netizens’ arrests spurred by powerful politicians started making headlines. Behind these arrests lurked a relatively young dark law: Section 66A of the Information Technology Act. Shreya decided to file a public interest litigation. A little over two years later, Justice Rohinton Nariman of the Supreme Court got up from his chair after announcing, “Section 66A of the Information Technology (IT) Act, 2000, is hereby struck down in its entirety.” Petitioner Shreya Singhal and her mother Manali Singhal were thrilled with the ruling . A packed courtroom noisily greeted the landmark judgment upholding online freedom of speech and expression. The two-judge bench headed by the son of legendary jurist Fali S. Nariman had struck down as “unconstitutional” and “vague” the draconian provision which gave “sweeping and unbridled power” to the police to arrest anyone for offensive posts on social networking websites or sending messages through mobile phones and tablets. For Shreya, daughter of Supreme Court lawyer Manali Singhal and granddaughter of Delhi High Court judge Sunanda Bhandare, a long battle against the might of the state had just ended. Shock and anger . “I was shocked by the arrests, including of a Jadavpur University professor, for circulating a picture spoofing West Bengal Chief Minister Mamata Banerjee and her party colleague Mukul Roy; imprisonment of Puducherry businessman Ravi Srinivasan for allegedly posting offensive messages on Twitter about Congress leader P. Chidambaram’s son Karti Chidambaram,” she said. But the trigger for her PIL was the arrest of two girls in Mumbai for a critical online post about the shut-down in the city for Bal Thackarey’s funeral. “I got really angry. The law was blatantly being misused. The provision was extremely vague in its definition of what should go on the Internet,” she said. Shreya’s petition raised an avalanche. Eight other petitioners, including writer Taslima Nasreen, joined her after a year. Section 66A, brought about by a defensive UPA which was increasingly getting cornered and badgered on the social media, surprisingly found a friend in the incumbent government, which defended it in Supreme Court. No definition . The court found merit in Shreya’s argument that the language used in Section 66A is so vague that the accused would not know what the offence was, and nor would the authorities be clear on the charges. It prescribed a three-year jail term for posts which are “grossly offensive” or had a “menacing character” or e-mails which caused “annoyance” or “inconvenience” to the recipient. What is worse is that none of these expressions had been defined. This went against the principles of criminal law which require each and every term to be well-defined, leaving no scope for misinterpretation and possible misuse. “You can’t jail anyone just like that. I am not saying you should defame anyone. But one should not be scared to post anything now as long as public order is respected,” said Shreya. The court noted that the vagueness could be misused by governments with an agenda. In a last ditch effort to save the provision, additional solicitor general Tushar Mehta had submitted that the Centre was ready to amend the law and fervently pleaded against scrapping it. He said it was meant to deter people from uploading grossly offensive material which can lead to lawlessness by inciting public anger and violence. He had also assured it would be administered in a reasonable manner and would not be misused. But the court was not impressed. Freedom . “The section has a chilling effect on the freedom of speech and expression. The right of viewers is also infringed as it would not give them the benefit of the many shades of grey in terms of various points of view that could be viewed over the Internet,” the bench said in its 122-page judgment. Shreya is still in her third year of law at the Delhi University, with an accomplishment even those with 30 years in practice would cherish.
Section 66A of the Information Technology Act saw Indians arrested simply for sharing their views on Facebook and Twitter .
Student Shreya Singhal filed a PIL against vague and sinister law .
Supreme Court has now declared it 'unconstitutional'
זו הייתה שיבה הביתה מטרידה מאוד עבור שריה סינגהל, אז בת 21. היא חזרה להודו מקורס אסטרופיזיקה באוניברסיטת בריסטול בבריטניה ב-2012, כאשר החדשות על סדרת מעצרים של גולשים ברשת שדורבנו על ידי פוליטיקאים רבי עוצמה החלו לעלות לכותרות. מאחורי המעצרים הללו הסתתר חוק אפל צעיר יחסית: סעיף 66א לחוק טכנולוגיית המידע. שריה החליטה להגיש תביעה לעניין ציבורי. קצת יותר משנתיים לאחר מכן, קם השופט רוהינטון נרימן מבית המשפט העליון מכסאו לאחר שהכריז, "סעיף 66א לחוק טכנולוגיית המידע (IT), 2000, מבוטל בזאת במלואו". העותרת שריה סינגאל ואמה מנאלי סינגהל התרגשו מפסק הדין. אולם בית משפט עמוס בירך ברעש את פסק הדין המציין את חופש הביטוי והביטוי המקוון. ספסל שני השופטים בראשות בנו של המשפטן האגדי פאלי ס. נרימן ביטל כ"לא חוקתי" ו"עמום" את ההוראה הדרקונית שהעניקה "כוח גורף וחסר רסן" למשטרה לעצור כל אדם על פוסטים פוגעניים ברשתות החברתיות. אתרי אינטרנט או שליחת הודעות דרך טלפונים ניידים וטאבלטים. עבור שרי, בתו של עורכת הדין של בית המשפט העליון מנאלי סינגאל ונכדתו של שופטת בית המשפט העליון בדלהי סוננדה באנדאר, קרב ארוך נגד כוחה של המדינה הסתיים זה עתה. הלם וכעס. "הייתי בהלם מהמעצרים, כולל של פרופסור מאוניברסיטת ג'דאופור, על שהפצת תמונה המזייפה את ראש ממשלת מערב בנגל, מאמטה בנרג'י, ועמיתה למפלגה מוקול רוי; מאסר של איש העסקים Puducherry Ravi Srinivasan על פרסום הודעות פוגעניות בטוויטר על בנו של מנהיג הקונגרס פ. צ'ידמבראם קארטי צ'ידמבראם", אמרה. אבל הטריגר ל-PIL שלה היה מעצרן של שתי בנות במומבאי בגלל פוסט קריטי באינטרנט על ההשבתה בעיר להלוויה של באל ת'קארי. "ממש כעסתי. נעשה שימוש לרעה בחוק. ההוראה הייתה מעורפלת ביותר בהגדרתה מה צריך להיכנס לאינטרנט", אמרה. העצומה של שריה העלתה מפולת שלגים. שמונה עותרות נוספות, בהן הסופרת טסלימה נסרין, הצטרפו אליה לאחר שנה. סעיף 66A, שנגרם על ידי UPA הגנתי, שזכה יותר ויותר לקרן זווית במדיה החברתית, מצא באופן מפתיע חבר בממשלה המכהנת, שהגנה עליו בבית המשפט העליון. אין הגדרה. בית המשפט מצא לנכון בטענתו של שריה לפיה השפה שבה נעשה שימוש בסעיף 66א כה מעורפלת עד שהנאשם לא ידע מהי העבירה, וגם הרשויות לא יהיו ברורות באישום. הוא קבע עונש מאסר של שלוש שנים לפוסטים שהם "פוגעניים ביותר" או בעלי "אופי מאיים" או הודעות דואר אלקטרוני שגרמו "מטרד" או "אי נוחות" לנמען. מה שיותר גרוע הוא שאף אחד מהביטויים האלה לא הוגדר. זה נוגד את עקרונות המשפט הפלילי המחייבים כל מונח ומונח להיות מוגדר היטב, ולא מותיר מקום לפרשנות שגויה ושימוש לרעה אפשרי. "אי אפשר לכלוא מישהו סתם ככה. אני לא אומר שצריך להשמיץ מישהו. אבל לא צריך לפחד לפרסם שום דבר עכשיו כל עוד מכבדים את הסדר הציבורי", אמרה שריה. בית המשפט ציין שהערפול עלול להיות מנוצל לרעה על ידי ממשלות עם אג'נדה. במאמץ אחרון להציל את ההפרשה, טען פרקליט נוסף טושר מהטה כי המרכז מוכן לתקן את החוק והתחנן בלהט שלא לבטל אותו. הוא אמר שזה נועד להרתיע אנשים מלהעלות חומר פוגעני ביותר שעלול להוביל להפקרות על ידי הסתה של כעס ואלימות ציבוריים. הוא גם הבטיח שזה ינוהל בצורה סבירה ולא יעשה בו שימוש לרעה. אבל בית המשפט לא התרשם. חופש . "למדור יש השפעה מצמררת על חופש הביטוי והביטוי. זכותם של הצופים נפגעת גם מכיוון שהיא לא תעניק להם את היתרון של גווני האפור הרבים במונחים של נקודות מבט שונות שניתן לצפות בהן דרך האינטרנט", אמר השופט בפסק דינו בן 122 העמודים. שריה עדיין בשנה השלישית שלה למשפטים באוניברסיטת דלהי, עם הישג שאפילו אלה עם 30 שנה בפועל היו מוקירים.
סעיף 66A של חוק טכנולוגיית המידע ראה הודים נעצרו רק בגלל שיתוף דעותיהם בפייסבוק ובטוויטר.
הסטודנטית שריה סינגאל הגישה תביעה נגד חוק מעורפל ומרושע.
בית המשפט העליון הכריז כעת שזה "לא חוקתי"