Kuala Lumpur, Malaysia (CNN)Jaquita Gonzales still tries to call her husband on his cellphone. A pair of work shoes still sits outside the front door of their home in Kuala Lumpur waiting to be reclaimed. His uniform still hangs in a cupboard. Twelve months after Malaysia Airlines Flight 370 vanished without a trace, Gonzales hasn't given up hope. She can't. Neither can her children, other family members and friends. Not until there is some conclusive evidence on the fate of the airliner -- one way or another. "Now and then, every once in a while I call his phone and it goes to voicemail," she says. "You never know, he might pick it up, or someone who has them would let them have the phone and you know, the hope is still there." She's not alone. Families of victims we spoke to hold on to the slimmest belief that MH370, which disappeared barely an hour into its flight from Kuala Lumpur to Beijing on March 8 last year, did not crash and that the 239 passengers and crew on board are alive. "No evidence means there is still a little bit of hope. We tap into that hope in order to go on day by day," says Gonzales. But she lives a life in limbo. Neither able to move on, nor go back. Her comfortable home in the suburbs of Malaysia's capital remains virtually the same since her husband of nearly 30 years, Patrick Gomes, left for work on the evening of March 7 as lead purser on the MH370 red-eye bound for the Chinese capital. The only real sign that time has moved on, amid the family photos and plaques celebrating her husband's work achievements is a newspaper on top of a stack in the living room with the word "LOST" splashed across its front page. Gonzales' lifeline, apart from family, is her work. She runs a private school and daycare center for about 70 children and spends about 12 hours a day there. Keeping busy, she says, keeps her sane. But not a day goes by without her thinking of Patrick. "I can be driving and I just have to pull off the road and weep. Everywhere I go I see Patrick," she says. "In our home, with my children, with our friends. There are so many times around the home when I say Patrick you are supposed to be doing this for me, where are you. He helped me with ironing, with cooking." Like Gonzales, many other families CNN has spoken to say they live in hope that their loved one are still alive even though it seems now a virtual impossibility. But along with hope and the pain, many families also share a deep anger. Anger at the Malaysian authorities and Malaysia Airlines who, Gonzales says, are ignoring them. Requests for information are unanswered and attempts to talk to key officials are rebuffed, she says. Grace Nathan's mother was on MH370. For almost a year she and her family grieved in private. But now she has gone public after what she describes as the Malaysian authorities continued "mishandling" of the disappearance. "There is a lack of transparency, a lack of communications between us and the relevant authorities,' she says. "Whenever we've written to them or asked them for answers they have never replied. "It's not like they haven't learned. I would put it that they just don't care. They just want to move on. They don't really care about what we feel or what we have to say." One recent decision by Malaysian authorities has caused bitter resentment among many families. In late January, the government televised a pre-recorded announcement from the civil aviation chief that the passengers and crew of MH370 were "presumed lost" after the plane crashed as a result of an accident. Families were not been given any advance warning of the announcement and, even though it clears the way for compensation claims, they say there is just no evidence to support the statement. It also came just before Chinese New Year, a time of celebration. More than 150 passengers on the flight were Chinese nationals. To add insult to injury, families say, the government had planned to make the announcement at a press conference but canceled the briefing when next-of-kin rushed to the venue. Nathan says she only heard that the government was planning to make the statement when local media rang her. "They rang to say 'can we come and record your reaction when this declaration is made?' Our reaction was 'what declaration?' We didn't know anything about it. "I haven't spoken to the media at all since the accident happened but after that treatment I decided it was time that we said something. It was a group decision that we speak to the media because (the authorities) never respond to anything we write to them or ask them about," she adds. CNN contacted both the Malaysian Government and Malaysia Airlines for a response to the families' claims, but did not receive an answer. For relatives like Gonzales and Nathan, each day is a struggle, a struggle to stop being overwhelmed by memories. "I am just going through the motions,' says Grace. "I am dead inside, I have stopped being happy. Every day basically I just force myself to get through the day."
Jaquita Gonzales' husband was a member of the cabin crew on board MH370 .
She says she's unable to move on until she knows what happened to plane .
She's one of many relatives of passengers who are angry with how authorities have treated them .
קואלה לומפור, מלזיה (CNN) ג'אקיטה גונזלס עדיין מנסה להתקשר לבעלה בטלפון הסלולרי שלו. זוג נעלי עבודה עדיין יושב מחוץ לדלת הכניסה לביתם בקואלה לומפור ומחכה להשבתם. המדים שלו עדיין תלויים בארון. 12 חודשים לאחר טיסה 370 של מלזיה איירליינס נעלמה ללא עקבות, גונזלס לא ויתר על התקווה. היא לא יכולה. גם לא ילדיה, בני משפחה אחרים וחברים. לא עד שיהיו ראיות חותכות על גורלו של מטוס הנוסעים - כך או כך. "מדי פעם אני מתקשרת לטלפון שלו והוא עובר לתא הקולי", היא אומרת. "אי אפשר לדעת, הוא עלול להרים את זה, או שמישהו שיש לו אותם ייתן להם לקבל את הטלפון ואתה יודע, התקווה עדיין קיימת." היא לא לבד. משפחות של קורבנות עימם דיברנו נאחזים באמונה הקלושה ביותר ש-MH370, שנעלם בקושי שעה בטיסתו מקואלה לומפור לבייג'ינג ב-8 במרץ בשנה שעברה, לא התרסק וכי 239 הנוסעים והצוות שהיו על הסיפון חיים. "אין הוכחות אומר שעדיין יש מעט תקווה. אנחנו מנצלים את התקווה הזו כדי להמשיך מיום ליום", אומר גונזלס. אבל היא חיה חיים בלימבו. לא יכול להמשיך הלאה, ולא לחזור אחורה. ביתה הנוח בפרברי בירת מלזיה נותר כמעט זהה מאז שבעלה מזה כמעט 30 שנה, פטריק גומס, עזב לעבודה בערב ה-7 במרץ בתור רווק ראשי ב-MH370 לכיוון הבירה הסינית. הסימן האמיתי היחיד לכך שהזמן עבר, בין התמונות והלוחות המשפחתיים החוגגים את הישגי העבודה של בעלה הוא עיתון על גבי ערימה בסלון עם המילה "אבודים" ניתז על העמוד הראשון שלו. חבל ההצלה של גונזלס, מלבד המשפחה, הוא העבודה שלה. היא מנהלת בית ספר פרטי ומעון לכ-70 ילדים ומבלה בו כ-12 שעות ביום. להיות עסוקה, היא אומרת, שומר על שפיותה. אבל לא עובר יום מבלי שהיא חושבת על פטריק. "אני יכולה לנהוג ואני רק צריכה לרדת מהכביש ולבכות. בכל מקום שאני הולכת אני רואה את פטריק", היא אומרת. "בבית שלנו, עם הילדים שלי, עם החברים שלנו. יש כל כך הרבה פעמים בבית כשאני אומר פטריק אתה אמור לעשות את זה בשבילי, איפה אתה. הוא עזר לי בגיהוץ, בבישול". כמו גונזלס, משפחות רבות אחרות ש-CNN דיבר איתן אומרות שהן חיות בתקווה שהאהוב שלהן עדיין בחיים למרות שזה נראה כעת בלתי אפשרי וירטואלי. אבל לצד התקווה והכאב, משפחות רבות חולקות גם כעס עמוק. כעס על שלטונות מלזיה ומלזיה איירליינס, שלדברי גונזלס מתעלמים מהם. בקשות למידע לא נענות וניסיונות לדבר עם גורמים מרכזיים נדחים, היא אומרת. אמה של גרייס ניית'ן הייתה ב-MH370. במשך כמעט שנה היא ומשפחתה התאבלו ביחידות. אבל כעת היא יצאה לציבור לאחר מה שהיא מתארת ​​כשלטונות מלזיה המשיכו ב"טיפול לא נכון" בהיעלמות. "יש חוסר שקיפות, חוסר תקשורת בינינו לבין הרשויות הרלוונטיות", היא אומרת, "בכל פעם שכתבנו להם או ביקשנו מהם תשובות הם מעולם לא ענו. "זה לא שהם לא למדו. הייתי אומר שפשוט לא אכפת להם. הם רק רוצים להמשיך הלאה. לא באמת אכפת להם ממה שאנחנו מרגישים או מה יש לנו להגיד". החלטה אחת של הרשויות במלזיה גרמה לטינה מרה בקרב משפחות רבות. בסוף ינואר, הממשלה שידרה בטלוויזיה הודעה מוקלטת מראש של מפקד התעופה האזרחית, לפיה הנוסעים והצוות של MH370 "כביכול אבדו" לאחר שהמטוס התרסק כתוצאה מתאונה. למשפחות לא ניתנה כל אזהרה מוקדמת על ההודעה, ולמרות שהיא מפנה את הדרך לתביעות פיצויים, הן טוענות שפשוט אין ראיות התומכות בהצהרה. זה גם הגיע רגע לפני ראש השנה הסיני, זמן של חגיגה. יותר מ-150 נוסעים בטיסה היו אזרחים סינים. כדי להוסיף חטא על פשע, אומרים משפחות, הממשלה תכננה לפרסם את ההכרזה במסיבת עיתונאים אך ביטלה את התדריך כאשר קרובי משפחה מיהרו למקום. נתן אומרת ששמעה שהממשלה מתכננת להצהיר רק כשהתקשורת המקומית צלצלה אליה. "הם צלצלו לומר 'אנחנו יכולים לבוא להקליט את התגובה שלך כשההכרזה הזו תצא?' התגובה שלנו הייתה 'איזו הצהרה?' לא ידענו על זה כלום. "לא דיברתי בכלל עם התקשורת מאז קרתה התאונה אבל אחרי הטיפול הזה החלטתי שהגיע הזמן שנגיד משהו. זו הייתה החלטה קבוצתית שאנחנו מדברים עם התקשורת כי (הרשויות) אף פעם לא מגיבות לשום דבר שאנחנו כותבים להם או שואלים אותם", היא מוסיפה. CNN יצרה קשר עם ממשלת מלזיה ומלזיה איירליינס כדי לקבל תגובה לטענות המשפחות , אבל לא קיבל תשובה. עבור קרובי משפחה כמו גונזלס ונייתן, כל יום הוא מאבק, מאבק להפסיק להיות מוצף בזיכרונות. "אני רק עוברת את העניינים", אומרת גרייס. "אני מת מבפנים, הפסקתי להיות שמח. כל יום בעצם אני פשוט מכריח את עצמי לעבור את היום".
בעלה של ג'אקיטה גונזלס היה חבר בצוות הקבינה על סיפון MH370.
היא אומרת שהיא לא יכולה להמשיך הלאה עד שהיא יודעת מה קרה למטוס.
היא אחת מקרובי משפחה רבים של נוסעים שכועסים על האופן שבו הרשויות התייחסו אליהם.