(CNN)"In order to attain the impossible, one must attempt the absurd," wrote Miguel de Cervantes, the Shakespeare of Spain. And the quest to find his remains has sometimes seemed both, even (dare one say it) quixotic in a time of recession. But forensic scientists have persevered, and appear to have triumphed. Almost 400 years after Cervantes' death, a team led by Francisco Etxeberria announced Tuesday that they were confident they had found Cervantes' coffin in the crypt of the Convent of the Barefoot Trinitarians in the Barrio de Las Letras (Literary Quarter) in Madrid. Historical records indicated Cervantes had been buried there, but the convent had been substantially rebuilt since. (Etxeberria, incidentally, performed the autopsy on former Chilean President Gen. Salvador Allende, confirming he had committed suicide.) At a news conference in Madrid on Tuesday, Etxeberria said that while there was no mathematical proof or DNA test available to completely verify the findings, there were "many coincidences and no discrepancies" in the examination of "Osario 32," a common grave in the crypt that contained the remains of 16 people. "We have Cervantes, represented in some form in this group of bones that are unfortunately very degraded and very fragmented," Etxeberria told national television. The search for Cervantes' coffin -- using radar -- began last year, funded by the Madrid City Council. It first mapped more than 30 burial cavities in the walls and nearly 5 meters beneath the floor of the church. Mass spectrometry dated fragments of wood and cloth found in these cavities to the 17th century, an encouraging but far from conclusive development. One crumbling coffin found in January had the initials "M C" hammered in nail heads, along with a jumble of skeletal remains. Even then Exteberria urged caution, but further research has narrowed the odds. The forensic team had been hoping that some of those remains would positively identify Cervantes, who suffered gunshot wounds in the chest and left hand at the Battle of Lepanto in 1571. But they are not in sufficiently good shape, and some of the remains found may be of Cervantes' wife, Catalina de Salazar. Nor will DNA analysis be much help, for there are no known descendants of Cervantes. Catalina was not Cervantes' first partner. As a teenager he ran away from home with a barmaid, Josefina de Perez, before enlisting with the Spanish Navy. It was only in the 1580s that he started to write, publishing "La Galatea" in 1585 and his most famous work, "Don Quixote," in 1605 -- or to give its full title, "The Adventures of the Ingenious Nobleman Don Quixote of La Mancha." But "Don Quixote" would hardly be noticed in Cervantes' lifetime, and he was almost penniless when he died, having joined the Third Order of St. Francis in his declining years. He knew he was dying when he wrote in the prologue of a posthumously published novel, "Perhaps the time may come when I mend again this broken thread and say what words fail me here and what needed to be said. Farewell, waggish jokes; farewell, wittiness; farewell, merry friends, for I am dying and longing soon to see you, happy in the life to come." Cervantes was buried on April 23,1616 -- in the same week William Shakespeare died. There are now plans to reinter Cervantes at the convent and build a new entrance to the crypt in time for the 400th anniversary of Cervantes' death next year. Tyler Fisher, a lecturer in Hispanic studies at Royal Holloway College in London, says that such exhumations "ignite public attention, inspire re-readings, and invest an all-but-forgotten corner of the city with a renewed, imaginative depth." Cervantes might enjoy all the attention. Many literary critics say he was not aware of his own genius. John Ormsby, a scholar and translator of Cervantes' work in the 19th century, wrote of "Don Quixote," "Never was a great work so neglected by its author." CNN's Helena Cavendish de Moura contributed to this report.
Scientists say they've found the burial place of the influential author .
Miguel de Cervantes died in 1616 .
(CNN) "כדי להשיג את הבלתי אפשרי, צריך לנסות את האבסורד", כתב מיגל דה סרוונטס, שייקספיר מספרד. והמסע למציאת שרידיו נראה לפעמים שניהם, אפילו (להעז לומר זאת) קיצוטי בתקופה של מיתון. אבל מדעני זיהוי פלילי התמידו, ונראה שהם ניצחו. כמעט 400 שנה לאחר מותו של סרוונטס, צוות בראשות פרנסיסקו אטקסבריה הודיע ​​ביום שלישי כי הם בטוחים שמצאו את ארונו של סרוונטס בקריפטה של ​​מנזר הטריניטריונים היחפים בבאריו דה לאס לטרס (הרובע הספרותי) במדריד. רישומים היסטוריים הצביעו על כך שסרוונטס נקבר שם, אך המנזר נבנה מחדש באופן מהותי מאז. (Etxeberria, אגב, ביצע את הנתיחה של נשיא צ'ילה לשעבר גנרל סלבדור אלנדה, ואישר שהוא התאבד.) במסיבת עיתונאים במדריד ביום שלישי, Etxeberria אמר כי אמנם אין הוכחה מתמטית או בדיקת DNA זמינה כדי לאמת לחלוטין את הממצאים, היו "צירופי מקרים רבים וללא סתירות" בבדיקת "אוסריו 32", קבר משותף בקריפטה שהכיל שרידים של 16 בני אדם. "יש לנו סרוונטס, מיוצג בצורה כלשהי בקבוצת העצמות הזו שלמרבה הצער הן מאוד מושפלות ומקוטעות מאוד", אמר אטקסבריה לטלוויזיה הלאומית. החיפוש אחר ארונו של סרוונטס - באמצעות מכ"ם - החל בשנה שעברה, במימון מועצת העיר מדריד. הוא מיפה לראשונה יותר מ-30 חללי קבורה בקירות וכמעט 5 מטרים מתחת לרצפת הכנסייה. ספקטרומטריית מסה תיארכה שברי עץ ובד שנמצאו בחללים הללו למאה ה-17, התפתחות מעודדת אך רחוקה מלהיות מכרעת. לארון מתפורר אחד שנמצא בינואר היו ראשי התיבות "M C" נקושים בראשי מסמרים, יחד עם ערבוביה של שרידי שלד. כבר אז אקסטבריה דחקה בזהירות, אך מחקר נוסף צמצם את הסיכויים. צוות הזיהוי הפלילי קיווה שחלק מהשרידים הללו יזהו באופן חיובי את סרוונטס, שסבל מפצעי ירי בחזה וביד שמאל בקרב לפנטו ב-1571. אבל הם אינם במצב טוב מספיק, וייתכן שחלק מהשרידים שנמצאו. תהיה של אשתו של סרוונטס, קטלינה דה סלזאר. גם ניתוח DNA לא יעזור הרבה, כי אין צאצאים ידועים של סרוונטס. קטלינה לא הייתה בת זוגו הראשונה של סרוונטס. כנער ברח מהבית עם ברמנית, ג'וזפינה דה פרז, לפני שהתגייס לצי הספרדי. רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל לכתוב, לפרסם את "La Galatea" ב-1585 ואת יצירתו המפורסמת ביותר, "דון קיחוטה", ב-1605 - או לתת את הכותרת המלאה שלה, "הרפתקאותיו של האציל הגאוני דון קיחוטה". של לה מנצ'ה." אבל "דון קיחוטה" בקושי היה מורגש בחייו של סרוונטס, והוא היה כמעט חסר פרוטה במותו, לאחר שהצטרף למסדר השלישי של פרנציסקוס הקדוש בשנותיו המדרדרות. הוא ידע שהוא גוסס כשכתב בפרולוג של רומן שפורסם לאחר מותו, "אולי אולי יגיע הזמן שאתקן שוב את החוט השבור הזה ואגיד אילו מילים מכשילות אותי כאן ומה צריך להיאמר. פרידה, בדיחות מטומטמות; פרידה , עדות; להתראות, חברים עליזים, כי אני מת ומייחל לראותכם בקרוב, שמחים בחיים הבאים." סרוונטס נקבר ב-23 באפריל,1616 - באותו שבוע מת ויליאם שייקספיר. כעת יש תוכניות להשיב את סרוונטס במנזר ולבנות כניסה חדשה לקריפטה בזמן למלאת 400 שנה למותו של סרוונטס בשנה הבאה. טיילר פישר, מרצה ללימודי היספאנית ברויאל הולוויי קולג' בלונדון, אומר כי אקסהומאציות כאלה "מציתות את תשומת הלב הציבורית, מעוררות השראה לקריאה חוזרת ומשקיעות בפינה שכמעט נשכחה של העיר עם עומק מחודש ומלא דמיון". סרוונטס עשוי ליהנות מכל תשומת הלב. מבקרי ספרות רבים אומרים שהוא לא היה מודע לגאונות שלו. ג'ון אורמסבי, חוקר ומתרגם של יצירתו של סרוונטס במאה ה-19, כתב על "דון קישוט", "מעולם לא הייתה יצירה גדולה כל כך הוזנחה על ידי מחברה". הלנה קוונדיש דה מורה מ-CNN תרמה לדיווח הזה.
מדענים אומרים שהם מצאו את מקום קבורתו של הסופר המשפיע.
מיגל דה סרוונטס מת ב-1616.