(CNN)A year ago, when Dr. Stephane Hugonnet was dispatched to Guinea to investigate a series of unexplained deaths, he had little  idea that he'd be contending with an outbreak that would quickly spread from a small southern rainforest village, across borders, and around the world. The Ebola outbreak, ravaging primarily Guinea, Liberia and Sierra Leone, is a year old today. According to one official count, it's infected 24,000 people and killed 10,000. And it's managed to do so because of an institutional failure on several levels: weak public health systems locally and a painfully slow response globally. But in order to get to where we are, we need to go back to how it began. It takes a village . Before the virus ravaged West Africa, before the deaths soared into the thousands, before the outbreak triggered global fears, Ebola struck a toddler named Emile Ouamouno . The 2-year-old boy is who researchers with The New England Journal of Medicine believe was the first person to contract the disease in December 2013. Emile lived in a rainforest village in southern Guinea. How he got infected, no one is sure, but Ebola can be spread from animals to humans through infected fluids or tissue. One thing that is certain, within a month Ebola not only took Emile's life, but also those of his mother, sister and grandmother. From there, it spread like wildfire, passing to neighboring villages and beyond when people attended the grandmother's funeral. Where they went, the virus followed. By the time Dr. Hugonnet landed in Guinea, he didn't yet know that it was already too late. Hugonnet leads the Global Capacities, Alert and Responses team of the World Health Organization, and was one of the first doctors on the ground. "We were following this rumor of a small cluster of unexplained deaths in Guinea," he said in a first-hand account of the early days of the crisis.  "When the lab results came back, we learned that there was Ebola Zaire in West Africa. This was a first." Hugonnet was working with a team of logisticians, a medical anthropologist, laboratory technicians, virologists and infection prevention and control specialists. It was an impressive collection of professionals with the goal of rapidly assessing the situation and getting it under control, keep it localized. But this outbreak was different, Hugonnet said. "Person-to-person transmission had quickly spread from a rural area to a large urban city," making it harder to contain, he said.  "And, the outbreak was becoming multi-national; cases were confirmed in Liberia and were suspected in Sierra Leone." From those early days, the outbreak would mushroom. In July, Patrick Sawyer became the first American citizen to die at a hospital in Monrovia, Liberia. His case raised fears the virus could spread beyond the countries at the heart of the outbreak. And it does. International flights took the disease as far as Spain and the United States. On August 6, a businessman with Ebola died in a hospital in Saudi Arabia. He had been to Sierra Leone for work. Five days later, a Spanish Catholic Brother died in Madrid. And on September 20, . The Spanish Catholic Brother with Ebola, Brother Miguel Pajares, dies in Madrid. September 20, a Liberian named Thomas Duncan arrived in Dallas to visit relatives. He had been unknowingly exposed to the Ebola virus -- and he became the first known case of Ebola diagnosed in the U.S. He died a few days later. Meanwhile, the disease took an ugly toll in West Africa . By September, it had orphaned about 3,700 children in Guinea, Liberia and Sierra Leone.  Scared relatives didn't want to take them in, and officials worried the number of kids without parents would rise higher -- much higher. "Ebola is turning a basic human reaction like comforting a sick child into a potential death sentence," said Manuel Fontaine, UNICEF's regional director. "We cannot respond to a crisis of this nature and this scale in the usual ways. We need more courage, more creativity, and far, far more resources." Why didn't we? In a scathing new report, published Monday, Doctors Without Borders puts the blame squarely on a "global coalition of inaction" that waited months to respond to the epidemic. "The Ebola epidemic proved to be an exceptional event that exposed the reality of how inefficient and slow health and aid systems are to respond to emergencies," said  said Dr Joanne Liu, the organization's international president in the report, "Pushed to the Limit and Beyond." For example, by March 21, 2014, 78 victims had died, mostly in Guinea. The World Health Organization said at the time that while the Ebola outbreak is serious, it is "relatively small, still." "For the Ebola outbreak to spiral this far out of control required many institutions to fail," said Christopher Stokes, the director general for Doctors Without Borders.  "And they did, with tragic and avoidable consequences." Local hospitals were overwhelmed. International response was weak. By October, when Sierra Leone was reporting a rate of five infections an hour, UNICEF said it had received only 25% of the $200 million it needed for emergency assistance for families affected by Ebola in the region. A significant challenge remains ahead, Doctors Without Borders says. "To declare an end to the outbreak, every single person in contact with someone infected with Ebola must be identified. There is no room for mistakes or complacency; the number of cases weekly is still higher than in any previous outbreak, and overall cases have not significantly declined since late January." It's sobering news a year into the outbreak. Although the headlines have faded a bit from public view, the threat has not. CNN's Holly Yan contributed to this report.
The world was just starting to become aware of the Ebola outbreak a year ago .
The director general for Doctors Without Borders calls the outbreak "tragic and avoidable"
(CNN) לפני שנה, כשד"ר סטפן הוגונט נשלח לגינאה כדי לחקור סדרה של מקרי מוות בלתי מוסברים, לא היה לו מושג שהוא יתמודד עם התפרצות שתתפשט במהירות מכפר קטן ביערות גשם בדרום, מעבר לגבולות. , וברחבי העולם. התפרצות האבולה, שפוקדת בעיקר את גינאה, ליבריה וסיירה לאון, היא היום בת שנה. לפי ספירה רשמית אחת, זה הדביק 24,000 אנשים והרג 10,000. והיא הצליחה לעשות זאת בגלל כשל מוסדי בכמה מישורים: מערכות בריאות ציבוריות חלשות מקומיות ותגובה איטית עד כאב ברחבי העולם. אבל כדי להגיע למקום שבו אנחנו נמצאים, אנחנו צריכים לחזור לאיך שזה התחיל. זה דורש כפר. לפני שהנגיף הרס את מערב אפריקה, לפני שמקרי המוות זינקו לאלפים, לפני שההתפרצות עוררה פחדים עולמיים, אבולה פגעה בפעוט בשם אמיל אואמונו. הילד בן השנתיים הוא מי שחוקרים מ-The New England Journal of Medicine מאמינים שהיה האדם הראשון שנדבק במחלה בדצמבר 2013. אמיל חי בכפר יער גשם בדרום גינאה. איך הוא נדבק, אף אחד לא בטוח, אבל אבולה יכולה להתפשט מבעלי חיים לבני אדם דרך נוזלים או רקמות נגועים. דבר אחד שבטוח, תוך חודש אבולה לא רק לקחה את חייו של אמיל, אלא גם את אלה של אמו, אחותו וסבתו. משם היא התפשטה כאש בשדה קוצים, עברה לכפרים הסמוכים ומחוצה לה כשאנשים השתתפו בהלוויה של הסבתא. לאן שהם הלכו, הנגיף בא בעקבותיו. כשד"ר הוגונט נחת בגינאה, הוא עדיין לא ידע שזה כבר מאוחר מדי. Hugonnet מוביל את צוות היכולות, ההתראה והתגובות העולמיות של ארגון הבריאות העולמי, והיה אחד הרופאים הראשונים בשטח. "עקבנו אחר השמועה הזו על מקבץ קטן של מקרי מוות בלתי מוסברים בגינאה", אמר בדיווח ממקור ראשון על הימים הראשונים של המשבר. "כשחזרו תוצאות המעבדה, נודע לנו שיש אבולה זאיר במערב אפריקה. זו הייתה ראשונה". הוגונט עבדה עם צוות של לוגיסטיקאים, אנתרופולוג רפואי, טכנאי מעבדה, וירולוגים ומומחים למניעת זיהומים ובקרה. זה היה אוסף מרשים של אנשי מקצוע במטרה להעריך במהירות את המצב ולהשיג אותו תחת שליטה, לשמור אותו מקומי. אבל ההתפרצות הזו הייתה שונה, אמר הוגונט. לדבריו, "ההעברה מאדם לאדם התפשטה במהירות מאזור כפרי לעיר עירונית גדולה". "וההתפרצות הפכה לרב לאומית; מקרים אושרו בליבריה ונחשדו בסיירה לאון". מאותם ימים ראשונים, ההתפרצות הייתה פטרייה. ביולי הפך פטריק סוייר לאזרח האמריקני הראשון שמת בבית חולים במונרוביה, ליבריה. המקרה שלו העלה חשש שהנגיף עלול להתפשט מעבר למדינות בלב ההתפרצות. וזה כן. טיסות בינלאומיות הביאו את המחלה עד ספרד וארצות הברית. ב-6 באוגוסט, איש עסקים עם אבולה מת בבית חולים בערב הסעודית. הוא היה בסיירה לאון לצורך עבודה. חמישה ימים לאחר מכן, אח ספרדי קתולי מת במדריד. וב-20 בספטמבר,. האח הקתולי הספרדי עם אבולה, האח מיגל פאג'רס, מת במדריד. ב-20 בספטמבר, ליברי בשם תומס דאנקן הגיע לדאלאס כדי לבקר קרובי משפחה. הוא נחשף ללא ידיעתו לנגיף האבולה - והוא הפך למקרה הידוע הראשון של אבולה שאובחן בארה"ב. הוא מת כמה ימים לאחר מכן. בינתיים, המחלה גבתה מחיר מכוער במערב אפריקה. עד ספטמבר היא התייתמה כ-3,700 ילדים בגינאה, ליבריה וסיירה לאון. קרובי משפחה מפוחדים לא רצו לקלוט אותם, וגורמים רשמיים חששו שמספר הילדים ללא הורים יעלה יותר - הרבה יותר. "אבולה הופכת תגובה אנושית בסיסית כמו נחמת ילד חולה לגזר דין מוות אפשרי", אמר מנואל פונטיין, המנהל האזורי של יוניסף. "אנחנו לא יכולים להגיב למשבר מהסוג הזה ולהיקף הזה בדרכים הרגילות. אנחנו צריכים יותר אומץ, יותר יצירתיות והרבה הרבה יותר משאבים". למה לא עשינו? בדו"ח חדש וחריף, שפורסם ביום שני, רופאים ללא גבולות מטיל את האשמה על "קואליציה גלובלית של חוסר מעש" שחיכתה חודשים כדי להגיב למגיפה. "מגיפת האבולה הוכיחה את עצמה כאירוע חריג שחשף את המציאות של עד כמה מערכות בריאות וסיוע לא יעילות ואיטיות להגיב למצבי חירום", אמרה ד"ר ג'ואן ליו, הנשיאה הבינלאומית של הארגון בדו"ח, "נדחק לגבול מעבר." לדוגמה, עד 21 במרץ 2014, 78 קורבנות מתו, רובם בגינאה. ארגון הבריאות העולמי אמר אז כי בעוד שהתפרצות האבולה חמורה, היא "קטנה יחסית, עדיין". "כדי שהתפרצות האבולה תצא משליטה עד כדי כך, נדרשו מוסדות רבים להיכשל", אמר כריסטופר סטוקס, מנכ"ל רופאים ללא גבולות. "והם עשו זאת, עם תוצאות טרגיות ובלתי נמנעות". בתי החולים המקומיים היו המומים. התגובה הבינלאומית הייתה חלשה. עד אוקטובר, כאשר סיירה לאון דיווחה על שיעור של חמישה זיהומים בשעה, יוניסף אמר כי קיבל רק 25% מ-200 מיליון הדולר הדרושים לו לסיוע חירום למשפחות שנפגעו מאבולה באזור. אתגר משמעותי נותר לפנינו, אומר רופאים ללא גבולות. "כדי להכריז על סיום ההתפרצות, יש לזהות כל אדם בודד במגע עם מישהו שנדבק באבולה. אין מקום לטעויות או לשאננות; מספר המקרים השבועי עדיין גבוה יותר מאשר בכל התפרצות קודמת, ובסך הכל המקרים לא ירד משמעותית מאז סוף ינואר". אלו חדשות מדאיגות שנה לתוך ההתפרצות. למרות שהכותרות דעכו מעט מעיני הציבור, האיום לא. הולי יאן מ-CNN תרמה לדו"ח זה.
העולם רק התחיל להיות מודע להתפרצות האבולה לפני שנה.
מנכ"ל רופאים ללא גבולות מכנה את ההתפרצות "טראגית ואפשרית להימנעות"