(CNN)It was always going to take an extraordinary performance from a very talented swimmer to beat Michael Phelps at his favorite event in an Olympic final. For more than a decade, the great American had vanquished all comers in the 200 meters butterfly on both the world and Olympic stage, but then along came Chad le Clos. When the South African chased down Phelps in the final 50 meters of the race to snatch a dramatic fingertip victory by 0.05 seconds he created one of the defining moments of the 2012 London Olympics. As a 12-year-old, le Clos had gazed into his television set at home in Durban watching in awe as Phelps, widely regarded as the greatest swimmer of all-time, won six Olympic gold medals at Athens in 2004. So perhaps it's not surprising that lining up alongside his hero in an Olympic final eight years later took on a slightly surreal air. "My dream was always to swim like Michael Phelps so when I raced against him in the final it was actually a crazy feeling," le Clos tells CNN's Human to Hero series. "When I touched at 150 (meters) I think I was 1.5 meters behind him. When I turned I actually looked at him underwater and I thought I was him -- I know it sounds absolutely crazy, but I saw myself as him going past someone else." "I remembered how he used to come off the last turn and, you know, smoke everyone ... I thought, he's done this for so many years and I remembered that when I was swimming. I don't know what it was but it was magical." The mind-altering moment quickly morphed into a life-changing experience for the then 20-year-old who edged out Phelps in the final stroke. "It was such a huge moment for South Africa. Obviously, to represent your country is a huge honor but to beat Michael Phelps at the Olympics was amazing," he says. "As a young kid everyone wants to be like their heroes but you don't actually think one day that you're going to beat them." The remarkable victory was memorable not just for le Clos' reactions -- which went from joy to disbelief immediately after the race -- but for those of his father Bert, whose elated response and subsequent TV interview have become an enduring part of the swimmer's story. The excitable tribute to his "down-to-earth, beautiful boy," which included repeated mentions of the word "unbelievable," touched the hearts of viewers and turned le Clos senior into something of a household name himself. "I never knew my father was such a celebrity until like five, six days after the Games -- I was so wrapped up in (my own) bubble," le Clos explains. "We were walking down the street and everyone was taking photos of me, but I couldn't find my dad, and I saw him and there were a line of people taking photos of him and I was like: 'Dad! You are stealing my thunder here. C'mon!' It was incredible. "Everywhere he goes he's that famous dad and that's amazing because he really is. Nothing was put on for the cameras -- that's how he is back home. To my other brothers and sister he's a great dad." Success in the pool has been rich reward for Bert, who steered the Chad towards swimming when a football career looked more likely. "My parents were hugely influential in helping me make decisions throughout my life, especially my sporting career," he says. "When I was young I played football until I was about 13 or 14 years old -- I played for the state team (Natal). I had to make a decision and my dad realized that I was a better swimmer, even though my family had a football background. "Ninety-nine percent of fathers would have told their son to play football ... I still thank him every day for helping me make that decision." There is now another le Clos in the pool -- teenager Jordan is hoping to follow in his brother's large footsteps, having already competed at South Africa's national championships. "You know, 2020 is very important to me," says Chad. "Hopefully my brother can make the Olympics then and swim in the same relay team." Originally a breaststroker, le Clos switched to butterfly after he tore both his abductor muscles (in the groin) in 2008 when he was 16 years old. "Butterfly movement is really different. It's unlike freestyle or other strokes where it's very, very technical. I compare it to dancing -- I'm a terrible dancer! -- it's about getting your hips right, your kick is very important. I just really enjoy it. It's a fast stroke, so I guess the injury was a blessing in disguise for me." While swimming's toughest stroke remains his favored discipline, le Clos has also struck gold in the individual 200m freestyle -- at the short-course world championships in Doha last year -- and the 400m medley (butterfly, backstroke, breaststroke and freestyle) at the 2010 Commonwealth Games in Delhi. But it is butterfly where he has dominated in recent years. After pipping Phelps in the 200m in London, le Clos had to settle for silver behind the American in the 100m, but he hasn't missed a stroke since. A 100m and 200m double at the 2013 World Championships in Barcelona was followed by gold at the Commonwealth Games in Glasgow, Scotland last August. He capped a brilliant 2014 in December with three more titles (50m, 100m and 200m) at the short-course worlds in Doha before being crowned FINA World Male Swimmer of the Year -- an award he is incredibly proud of. "The Olympic gold will always be there and it will be the most outstanding moment of my life, but to win the 2014 Swimmer of the Year award was up there. Not many people have won the Ballon d'Or of swimming, so it was a very special moment for me." For le Clos, who turns 23 in April, the best is almost certainly yet to come with another Olympics fast approaching. He concedes that it will be "very, very difficult" to get anywhere near Phelps' record haul of 18 Olympic gold medals (and 22 overall), but he may get the chance to race him one more time. Phelps, who announced his retirement following the 2012 London Games, made a shock return to the pool last year although things haven't exactly gone to plan -- the "Baltimore Bullet" is serving a six-month ban imposed by USA Swimming after he was arrested for drink-driving last September. The ban has put his planned appearance at this year's FINA World Championships in doubt, but Phelps is still hopeful of qualifying for his fifth Olympics in 2016. "I really, really hope that he and his team decide to swim in Rio, I really believe it will be great," le Clos told Reuters last year. "It's added motivation for me ... with Michael back, it's really sparked my fire, so to speak. I don't think he will be worse in Rio, I think he'll be back where he wants to be. He's a champion in all respects but I believe I can beat him again." If he can, then le Clos will have taken a giant step towards his ultimate aim of swimming and sporting immortality. "I want to cement myself in the sport as one of the greats. In swimming terms, I want people to remember Chad le Clos -- the guy that not only beat Michael Phelps, but who is the best fast swimmer of all time," he says. "In South Africa we have a rich history of great champions -- rugby players, cricket players, a lot of great golfers -- so I'm among really tough competition, but I believe that after 2016 and 2020 I can hopefully be the greatest."
South African swimmer stunned Michael Phelps at 2012 London Olympics .
After defeating his childhood idol, le Clos has dominated 100m and 200m butterfly .
His father Bert is also famous for joyful celebrations following son's win in London .
The 22-year-old is hoping to square up to Phelps again at Rio in 2016 .
(CNN) תמיד היה צורך בהופעה יוצאת דופן משחיין מוכשר מאוד כדי לנצח את מייקל פלפס באירוע האהוב עליו בגמר אולימפי. במשך יותר מעשור, האמריקני הגדול ניצח את כל המגיעים ב-200 מטר פרפר גם בבמה העולמית וגם בבמה האולימפית, אבל אז הגיע צ'אד לה קלוס. כשהדרום אפריקאי רדף אחרי פלפס ב-50 המטרים האחרונים של המירוץ כדי לחטוף ניצחון דרמטי בקצות האצבעות ב-0.05 שניות, הוא יצר את אחד הרגעים המכריעים של אולימפיאדת לונדון 2012. כילד בן 12, לה קלו הביט לתוך מכשיר הטלוויזיה שלו בבית בדרבן וצפה בהשתאות בפלפס, הנחשב לשחיין הגדול בכל הזמנים, זכה בשש מדליות זהב אולימפיות באתונה ב-2004. אז אולי זה לא מפתיע שהעמידה בשורה לצד הגיבור שלו בגמר אולימפי שמונה שנים מאוחר יותר תפסה אווירה קצת סוריאליסטית. "החלום שלי תמיד היה לשחות כמו מייקל פלפס, אז כשרצתי נגדו בגמר זו הייתה בעצם הרגשה מטורפת", מספר לה קלו לסדרה Human to Hero של CNN. "כשנגעתי ב-150 (מטר) אני חושב שהייתי 1.5 מטר מאחוריו. כשהסתובבתי באמת הסתכלתי עליו מתחת למים וחשבתי שאני הוא - אני יודע שזה נשמע מטורף לחלוטין, אבל ראיתי את עצמי כשהוא חולף על פניו מישהו אחר." "נזכרתי איך הוא נהג לרדת מהסיבוב האחרון, ואתה יודע, לעשן את כולם... חשבתי, הוא עשה את זה כל כך הרבה שנים ונזכרתי בזה כששחיתי. אני לא יודע מה זה היה אבל זה היה קסום". הרגע שמשנה את התודעה הפך במהירות לחוויה ששינתה את חייו של הילד בן ה-20 דאז, שדיבר על פלפס במכה האחרונה. "זה היה רגע כל כך ענק עבור דרום אפריקה. ברור, לייצג את המדינה שלך זה כבוד ענק אבל לנצח את מייקל פלפס באולימפיאדה היה מדהים", הוא אומר. "כילד צעיר כולם רוצים להיות כמו הגיבורים שלהם, אבל אתה לא באמת חושב שיום אחד אתה הולך לנצח אותם". הניצחון המדהים היה בלתי נשכח לא רק בגלל תגובותיו של לה קלו - שהפכו משמחה לחוסר אמון מיד לאחר המירוץ - אלא גם לאלו של אביו ברט, שתגובתו הנרגשת והראיון הטלוויזיה שלאחר מכן הפכו לחלק מתמשך בסיפורו של השחיין. . המחווה המרגשת ל"ילד היפה והיפיפייה" שלו, שכללה אזכורים חוזרים ונשנים של המילה "לא ייאמן", נגעה לליבם של הצופים והפכה את לה קלו בכיר למשהו של שם מוכר בעצמו. "מעולם לא ידעתי שאבי היה כזה סלבריטי עד חמישה, שישה ימים אחרי המשחקים - הייתי כל כך עטופה בבועה (שלי)", מסביר לה קלוס. "הלכנו ברחוב וכולם צילמו אותי, אבל לא הצלחתי למצוא את אבא שלי, וראיתי אותו והיו שורה של אנשים שצילמו אותו והייתי כמו: 'אבא! אתה גונב הרעם שלי כאן. קדימה!' זה היה מדהים. "בכל מקום שהוא הולך הוא האבא המפורסם הזה וזה מדהים כי הוא באמת כזה. שום דבר לא הולבש על המצלמות -- ככה הוא חזר הביתה. לאחי ואחותי האחרים הוא אבא נהדר". הצלחה בבריכה הייתה פרס עשיר עבור ברט, שניוט את הצ'אד לעבר שחייה כשקריירת כדורגל נראתה סבירה יותר. "ההורים שלי השפיעו מאוד בעזרה לי לקבל החלטות במהלך חיי. החיים, במיוחד הקריירה הספורטיבית שלי", הוא אומר. "כשהייתי צעיר שיחקתי כדורגל עד שהייתי בערך בן 13 או 14 -- שיחקתי בנבחרת המדינה (נטאל). הייתי צריך לקבל החלטה ואבא שלי הבין שאני שחיין טוב יותר, למרות שלמשפחה שלי יש רקע כדורגל. "תשעים ותשעה אחוז מהאבות היו אומרים לבנם לשחק כדורגל... אני עדיין מודה לו כל יום על שעזר לי לקבל את ההחלטה הזו". כעת יש עוד לה קלו בבריכה - הנער ג'ורדן מקווה ללכת בדרכו הגדולים של אחיו, לאחר שכבר התחרה באליפויות הלאומיות של דרום אפריקה. "אתה יודע, 2020 מאוד חשובה לי", אומר צ'אד. "אני מקווה שאחי יוכל להגיע לאולימפיאדה אז ולשחות באותה נבחרת שליחים". לה קלו, במקור שחם חזה, עבר לפרפר לאחר שקרע את שני שרירי החוטף שלו (במפשעה) ב-2008 כשהיה בן 16. "תנועת פרפר היא באמת שונה. זה בניגוד לסגנון חופשי או משיכות אחרות שבהן זה מאוד מאוד טכני. אני משווה את זה לריקוד - אני רקדן נורא! - זה עניין של התקנת הירכיים שלך, הבעיטה שלך חשובה מאוד. אני פשוט ממש תהנה מזה. זה מכה מהירה, אז אני מניח שהפציעה הייתה ברכה במסווה עבורי". בעוד שהמשחה הקשה ביותר של השחייה נותרה הענף המועדף עליו, לה קלו קלע זהב גם במשחה ל-200 מטר חופשי - באליפות העולם למסלולים קצרים בדוחא בשנה שעברה - וב-400 מטר מעורב (פרפר, גב, חזה וחופש) משחקי חבר העמים 2010 בדלהי. אבל זה הפרפר שבו הוא שלט בשנים האחרונות. אחרי שסיפר את פלפס בריצת 200 מ' בלונדון, לה קלו נאלץ להסתפק בכסף אחרי האמריקאי בריצת 100 מ', אבל הוא לא החטיא מכה מאז. דאבל ל-100 מ' ו-200 מ' באליפות העולם בברצלונה 2013, ואחריו זהב במשחקי חבר העמים בגלזגו, סקוטלנד באוגוסט האחרון. הוא כבש את שנת 2014 מבריקה בדצמבר עם שלושה תארים נוספים (50 מ', 100 מ' ו-200 מ') בעולמות המסלולים הקצרים בדוחא לפני שהוכתר לשחיין השנה הגברי העולמי של FINA - פרס שהוא גאה בו להפליא. "הזהב האולימפי תמיד יהיה שם וזה יהיה הרגע הכי בולט בחיי, אבל לזכות בפרס שחיין השנה 2014 היה שם למעלה. לא הרבה אנשים זכו בכדור הזהב של השחייה, אז זה היה רגע מאוד מיוחד עבורי". עבור לה קלו, שמלאו לו 23 באפריל, הטוב ביותר עדיין לא מגיע עם אולימפיאדה נוספת שמתקרבת במהירות. הוא מודה שזה יהיה "מאוד מאוד קשה" להתקרב להישג השיא של פלפס של 18 מדליות זהב אולימפיות (ו-22 בסך הכל), אבל הוא עשוי לקבל את ההזדמנות להתחרות איתו פעם נוספת. פלפס, שהודיע ​​על פרישתו בעקבות משחקי לונדון 2012, חזר בשנה שעברה בהלם לבריכה למרות שהדברים לא בדיוק התנהלו כמתוכנן - "בולטימור בולט" מרצה איסור של שישה חודשים שהטילה ארה"ב שחיה לאחר שהוא נעצר בגין נהיגה בשכרות בספטמבר האחרון. האיסור העמיד את הופעתו המתוכננת באליפות העולם של FINA השנה בספק, אבל פלפס עדיין מקווה להעפיל לאולימפיאדה החמישית שלו ב-2016. "אני מאוד מאוד מקווה שהוא והצוות שלו יחליטו לשחות בריו, אני באמת מאמין זה יהיה נהדר", אמר לה קלו לרויטרס בשנה שעברה. "זה הוסיף מוטיבציה עבורי... עם מייקל בחזרה, זה באמת הצית את האש שלי, כביכול. אני לא חושב שהוא יהיה גרוע יותר בריו, אני חושב שהוא יחזור לאן שהוא רוצה להיות. הוא אלוף מכל הבחינות אבל אני מאמין שאוכל לנצח אותו שוב". אם הוא יכול, אז לה קלו יעשה צעד ענק לעבר המטרה הסופית שלו - שחיה ואלמוות ספורטיבית. "אני רוצה לבסס את עצמי בספורט כאחד הגדולים. במונחי שחייה, אני רוצה שאנשים יזכרו את צ'אד לה קלוס - הבחור שלא רק ניצח את מייקל פלפס, אלא שהוא השחיין המהיר הטוב ביותר בכל הזמנים". הוא אומר. "בדרום אפריקה יש לנו היסטוריה עשירה של אלופים גדולים - שחקני רוגבי, שחקני קריקט, הרבה שחקני גולף גדולים - אז אני בין התחרות הקשה באמת, אבל אני מאמין שאחרי 2016 ו-2020 אני מקווה להיות הגדול ביותר. ."
שחיין דרום אפריקאי הדהים את מייקל פלפס באולימפיאדת לונדון 2012.
לאחר שהביס את אליל ילדותו, לה קלו שלט בריצות 100 ו-200 מטר פרפר.
אביו ברט מפורסם גם בחגיגות משמחות בעקבות זכייתו של בנו בלונדון.
השחקן בן ה-22 מקווה להגיע לפלפס שוב בריו ב-2016.