Polar bears are suffering potentially harmful changes to their brains due to the accumulation of pollution in the arctic, according to a new study. Scientists have found that key processes in the brains of polar bears are being disrupted by man-made chemicals such as stain repellents and water-proofing treatments. They claim this could result in changes to polar bear behaviour and hormone balance that may ultimately affect their ability to survive. As an apex predator, pollutants in the food of polar bears, like the one above, can accumulate in their tissues . The pollutants, known as perfluoroalkly compounds, accumulate in specific areas of polar bears' brains over years of eating contaminated food. The chemicals get into the oceans from run-off from landfill and gradually filter up through the food chain, buidling up in the largest predators. A team of scientists have recently reported that chemical pollutants accumulating in the Arctic may be reducing the density of the bones in the penises of male polar bears. The researchers from Aarhus University in Denmark found that polychlorinated biphenyls (PCBs) are associated with a less dense penile bone. They have previously shown bears that have high levels of pollutants named organohalogens, which include PCBs, in their bodies, have smaller than average penis bones and testes. Organohalogens contain at least one halogen such as fluorine or chlorine, and are used as solvents and pesticides, as well as in the making of dyes and drugs. PCBs were used to make paints and rubber goods in the 1930s, but were banned in 2001 after scientists discovered they can cause cancer. The researchers warn that the presence of such chemicals, which tend to accumulate over time in the bodies of top predators from the prey they eat, may have disastrous consequences for polar bear mating. As polar bears are the apex predator in the Arctic, they build up relatively high concentrations of these chemicals. The researchers found that areas of polar bears' brains where levels of perfluoroalkyl substances (PFAS) were highest also had disrupted levels of enzyme activity. However, the exact effect the pollution is having on bear behaviour has still to be explored. Katherine Eggers Pedersen, a toxicologist at the University of Copenhagen who led the research, said: Although PFASs have been increasing in the Arctic, and in particular in East Greenland polar bears, over the past three decades, several of the most dominant PFASs have started to decline around 2007. 'However relatively high levels have recently been found in polar bear brains . 'Results from our study support the hypothesis that PFAS concentrations in polar bears from East Greenland have exceeded the threshold limits for neurochemical alterations. 'Given the importance of these systems in cognitive process and motor function, the present results indicate an urgent need for a better understanding of neurochemical effects of PFAS exposure to wildlife.' The researchers, whose work is published in the journal Environmental Research, examined the brains of nine polar bears that had been killed by hunters in East Greenland. They then measured the levels of PFASs in different regions of the brain and compared them to levels of enzyme activity there. Researchers found pollutants were associated with lower levels of neurotransmitters in polar bear brain tissue . The highest levels of PFAS were highest in the brain stem, which controls vital life functions, and the cerebellum, which is responsble for coordinating movement and balance. They found that in particular perfluorooctane sulfonate (PFOS), which is as a strain repellent treatment for fabrics, and perfluorinated carboxylic acid, which are used to make non-stick coatings, were associated with changes to key neurotransmitters in the bear's brains. These neurotransmitters are known to be important for behaviour, learning and memory. Professor Bjarne Styrishave, another scienitist at the University of Copenhagen who was also involved in the study, told Science Nordic: 'We don't know whether the disruption of enzymes and signal substances is enough to have an effect on the polar bears' senses and behaviour. Perfluorooctane sulfonate (PFOS), the chemical structure of which is shown above, was widely used as a stain repellent and protector for fabrics but has been found to accumulate within the bodies of top marine predators . 'The brain is plastic and may adapt itself and compensate for the damage to a certain extent. 'It's difficult to say whether we are a long way from the limit, or very close to it. 'It’s the fundamental processes vital to being a bear that can potentially be disturbed by the substances.' It is not the first time pollution has been found to be taking a toll on polar bears. Last year researchers warned that the accumulation of  polychlorinated biphenyls (PCBs) may be causing the penis bones of male polar bears to become weaker. Climate scientists have also warned that as the habitat used by the predators changes due to climate change, the animals will face increasing challenges to their survival. Scientists recently warned that a a quarter of Canadian polar bears could be wiped out by the end of the century because of shrinking ice caps. Warming temperatures could destroy one tenth of the bear’s habitat, affecting their ability to roam across huge expanses of ice to hunt for food. Biologists from the University of Alberta believe that as summers get warmer in the Canadian Arctic Archipelago - islands off the North American continent and Greenland – more permanent ice cover will melt away every year. Scientists have warned that a quarter of Canadian polar bears (pictured) could be wiped out by the end of the century because of shrinking ice caps. Warming temperatures could destroy one tenth of the bear’s habitat, affecting their ability to roam across huge expanses of ice to hunt for food and mate . This means that by 2100, each polar bear population in the Archipelago may have to endure between two and five months of the year without ice at sea, which would likely lead to starvation and hamper their ability to mate. Projected global warming would adversely affect one tenth of their habitat, which is being damaged by man-made pollution, according to the study. It found that sea ice across the Arctic is declining and altering the physical characteristics of marine ecosystems . The study, published in Plos One, used sea ice projections from 2006 to 2100 to gain an insight into the conservation challenges for polar bears. Biologists believe that as summers get warmer in the Canadian Arctic Archipelago (mapped) - islands off the North American continent and Greenland – more permanent ice cover will melt away every year .
Researchers at University of Copenhagen studied polar bear brain tissue .
They found perfluoroalkyl pollutants accumulated in the animals' brains .
Higher levels were associated with lower levels of key neurotransmitters .
These may impact on the behaviour and hormone levels in polar bears .
דובי הקוטב סובלים משינויים שעלולים להזיק למוחם עקב הצטברות זיהום באזור הארקטי, לפי מחקר חדש. מדענים גילו שתהליכי מפתח במוחם של דובי הקוטב מופרעים על ידי כימיקלים מעשה ידי אדם כמו דוחי כתמים וטיפולי איטום מים. הם טוענים שהדבר עלול לגרום לשינויים בהתנהגות דובי הקוטב ובאיזון ההורמונים שעשויים להשפיע בסופו של דבר על יכולתם לשרוד. בתור טורף קודקוד, מזהמים במזון של דובי קוטב, כמו זה לעיל, יכולים להצטבר ברקמותיהם. המזהמים, הידועים כתרכובות פרפלואורו-אלקלי, מצטברים באזורים ספציפיים במוחם של דובי הקוטב במשך שנים של אכילת מזון מזוהם. הכימיקלים מגיעים לאוקיינוסים מנזילות ממזבלה ומסתננים בהדרגה דרך שרשרת המזון, ומצטברים בטורפים הגדולים ביותר. צוות של מדענים דיווח לאחרונה שמזהמים כימיים המצטברים בקוטב הצפוני עשויים להפחית את צפיפות העצמות בפין של דובי קוטב זכרים. החוקרים מאוניברסיטת ארהוס בדנמרק מצאו כי ביפנילים פולי-כלוריים (PCB) קשורים לעצם הפין פחות צפופה. הם הראו בעבר לדובים שיש להם רמות גבוהות של מזהמים בשם אורגנוהלוגנים, הכוללים PCBs, בגופם, יש עצמות פין ואשכים קטנים מהממוצע. אורגנוהלוגנים מכילים לפחות הלוגן אחד כמו פלואור או כלור, ומשמשים כממיסים וחומרי הדברה, כמו גם לייצור צבעים ותרופות. PCB שימש לייצור צבעים ומוצרי גומי בשנות ה-30, אך נאסרו בשנת 2001 לאחר שמדענים גילו שהם עלולים לגרום לסרטן. החוקרים מזהירים כי לנוכחות של כימיקלים כאלה, הנוטים להצטבר עם הזמן בגופם של טורפים מובילים מהטרף שהם אוכלים, עשויה להיות השלכות הרות אסון על ההזדווגות של דובי הקוטב. מכיוון שדובי הקוטב הם טורף השיא בקוטב הצפוני, הם בונים ריכוזים גבוהים יחסית של כימיקלים אלה. החוקרים גילו שבאזורים במוחם של דובי הקוטב שבהם הרמות של חומרים פרפלואוריאלקיל (PFAS) היו הגבוהות ביותר, היו גם רמות של פעילות האנזים שיבשו. עם זאת, עדיין יש לחקור את ההשפעה המדויקת של הזיהום על התנהגות הדובים. קתרין אגרס פדרסן, טוקסיקולוגית מאוניברסיטת קופנהגן שהובילה את המחקר, אמרה: למרות ש-PFAS הלכו וגדלו באזור הארקטי, ובמיוחד בדובי הקוטב של מזרח גרינלנד, במהלך שלושת העשורים האחרונים, החלו כמה מה-PFAS הדומיננטיים ביותר. לרדת בסביבות 2007. "עם זאת, רמות גבוהות יחסית נמצאו לאחרונה במוחות דובי הקוטב. "תוצאות המחקר שלנו תומכות בהשערה שריכוזי PFAS בדובי קוטב ממזרח גרינלנד עברו את גבולות הסף לשינויים נוירוכימיים. "בהתחשב בחשיבותן של מערכות אלו בתהליך קוגניטיבי ותפקוד מוטורי, התוצאות הנוכחיות מצביעות על צורך דחוף בהבנה טובה יותר של ההשפעות הנוירוכימיות של חשיפה ל-PFAS לחיות בר." החוקרים, שעבודתם מתפרסמת בכתב העת Environmental Research, בחנו את מוחותיהם של תשעה דובי קוטב שנהרגו על ידי ציידים במזרח גרינלנד. לאחר מכן הם מדדו את רמות ה-PFAS באזורים שונים במוח והשוו אותם לרמות פעילות האנזים שם. חוקרים גילו שמזהמים קשורים לרמות נמוכות יותר של נוירוטרנסמיטורים ברקמת המוח של דוב הקוטב. הרמות הגבוהות ביותר של PFAS היו הגבוהות ביותר בגזע המוח, השולט בתפקודי חיים חיוניים, ובמוח הקטן, האחראי על תיאום תנועה ושיווי משקל. הם מצאו שבפרט פרפלואורו-אוקטן סולפונט (PFOS), המשמש כטיפול דוחה מתחים לבדים, וחומצה קרבוקסילית פרפלואורית, המשמשת לייצור ציפויים מונעי הידבקות, היו קשורים לשינויים במעבירים עצביים מרכזיים במוח של הדוב. נוירוטרנסמיטורים אלו ידועים כחשובים להתנהגות, למידה וזיכרון. פרופסור Bjarne Styrishave, מדען נוסף מאוניברסיטת קופנהגן, שהיה מעורב אף הוא במחקר, אמר ל-Science Nordic: "אנחנו לא יודעים אם ההפרעה של אנזימים וחומרי האות מספיקה כדי להשפיע על החושים של דובי הקוטב. התנהגות. Perfluorooctane sulfonate (PFOS), שהמבנה הכימי שלו מוצג לעיל, היה בשימוש נרחב כדוחה כתמים ומגן עבור בדים, אך נמצא כי הוא מצטבר בגופם של טורפים ימיים מובילים. ״המוח הוא פלסטי ועשוי להתאים את עצמו ולפצות על הנזק במידה מסוימת. ״קשה לומר אם אנחנו רחוקים מהגבול, או מאוד קרובים אליו. "אלה התהליכים הבסיסיים החיוניים להיות דוב שעלולים להיות מופרעים על ידי החומרים." אין זו הפעם הראשונה שזיהום גובה מחיר מדובי קוטב. בשנה שעברה הזהירו חוקרים כי הצטברות של ביפנילים פוליכלוריים (PCBs) עלולה לגרום לחולשה של עצמות הפין של דובי קוטב זכרים. מדעני אקלים גם הזהירו שככל שבית הגידול המשמש את הטורפים משתנה עקב שינויי אקלים, החיות יתמודדו עם אתגרים הולכים וגדלים להישרדותם. מדענים הזהירו לאחרונה כי רבע מדובי הקוטב הקנדיים עלולים להימחק עד סוף המאה בגלל התכווצות כיפות הקרח. התחממות הטמפרטורות עלולה להרוס עשירית מבית הגידול של הדוב, ולהשפיע על יכולתו לשוטט על פני מרחבי קרח עצומים כדי לחפש מזון. ביולוגים מאוניברסיטת אלברטה מאמינים שככל שהקיץ מתחמם בארכיפלג הארקטי הקנדי - איים מול יבשת צפון אמריקה וגרינלנד - כיסוי קרח קבוע יותר יימס מדי שנה. מדענים הזהירו שרבע מדובי הקוטב הקנדיים (בתמונה) עלולים להימחק עד סוף המאה בגלל התכווצות כיפות הקרח. התחממות הטמפרטורות עלולה להרוס עשירית מבית הגידול של הדוב, ולהשפיע על יכולתו לשוטט על פני מרחבי קרח עצומים כדי לצוד מזון ולהזדווג. משמעות הדבר היא שעד שנת 2100, כל אוכלוסיית דובי קוטב בארכיפלג תצטרך לסבול בין חודשיים לחמישה חודשים בשנה ללא קרח בים, מה שסביר שיוביל לרעב ויפגע ביכולתם להזדווג. התחממות כדור הארץ צפויה להשפיע לרעה על עשירית מבית הגידול שלהם, שנפגע מזיהום מעשה ידי אדם, על פי המחקר. הוא מצא כי קרח הים ברחבי הארקטי הולך ופוחת ומשנה את המאפיינים הפיזיים של מערכות אקולוגיות ימיות. המחקר, שפורסם ב-Plos One, השתמש בתחזיות קרח ים משנת 2006 עד 2100 כדי לקבל תובנה לגבי אתגרי השימור של דובי הקוטב. ביולוגים מאמינים שככל שהקיץ מתחמם בארכיפלג הארקטי הקנדי (במיפוי) - איים מול יבשת צפון אמריקה וגרינלנד - כיסוי קרח קבוע יותר יימס מדי שנה.
חוקרים מאוניברסיטת קופנהגן חקרו את רקמת המוח של דוב הקוטב.
הם גילו מזהמים פרפלואוראלקיל שהצטברו במוחם של בעלי החיים.
רמות גבוהות יותר היו קשורות לרמות נמוכות יותר של נוירוטרנסמיטורים מרכזיים.
אלה עשויים להשפיע על ההתנהגות ורמות ההורמונים אצל דובי קוטב.