(CNN)When Indiana Gov. Michael Pence signed his state's Religious Freedom Restoration Act (RFRA), he apparently did not anticipate the resulting uproar.  Many of Indiana's businesses fear that the law could be used to allow store owners to deny service to gay, lesbian, bisexual and transgender (LGBT) persons. The NCAA has expressed concern about the Final Four, which Indianapolis is hosting this weekend, and other companies have threatened to move their businesses outside of the state. But, when pushed on the issue, Pence insisted that the law is "not about discrimination" but instead is "about protecting the religious liberty of every Hoosier of every faith."  When asked whether he would allow an amendment to clarify that the law will not preclude anti-discrimination protections, the governor doubled-down, noting that "we're not going to change this law." But members of the Indiana legislature beg to differ with the governor, pledging to "fix" Indiana's RFRA. And now, the Governor has changed his tune, also calling for a fix to the bill. Can there really be an easy "fix," short of repealing the Act? The answer is, of course, it depends. Under RFRAs like Indiana's, people are not free to disobey any law in tension with their religious convictions.  Instead, RFRAs create a standard to balance a person's religious interests against the governmental policy at stake.  Under Indiana's RFRA, the government must show that its policy interest advances a compelling state interest and is the least restrictive means to address the problem at issue. The question would then become whether anti-discrimination laws advance a compelling interest in the least restrictive means.  The answer to that question is easy: yes.  The adoption of such laws have long been viewed as advancing compelling state interests, and the only way to eliminate discrimination is to ban it, so they are the least restrictive means. At present in Indiana, there is no state-level law that protects LGBT persons from discrimination by private parties.  In certain cities and other, local jurisdictions, however, there are ordinances prohibiting such discrimination. Indiana would have two ways to "fix" the RFRA problem. The first would be to adopt state-wide nondiscrimination laws that protect LGBT persons.  Such an act would confirm that, as a matter of state policy, protecting the LGBT community is viewed as a compelling state interest.  This would bring Indiana into alignment with Illinois, which has a RFRA, but which also has a comprehensive nondiscrimination statute, ameliorating any concerns about the RFRA being used in discriminatory fashion. Given the wishy-washy answer that Gov. Pence provided when asked whether he thought discrimination against LGBT persons was appropriate, the likelihood of Indiana adopting a comprehensive nondiscrimination statute seems remote at best, eliminating this fix as an option. Another possibility would be to amend the statute to confirm that any federal, state, or local nondiscrimination laws constitute a compelling state interest for the purposes of the RFRA.  Importantly, federal law does not protect LGBT persons from discrimination by private actors, and neither does Indiana state law. But this language would expressly carve out local ordinances from the scope of the RFRA, such as the nondiscrimination ordinance in Indianapolis. In essence, this would preserve much of the law as it existed before the RFRA: absent local nondiscrimination laws, persons are free in Indiana to discriminate against LGBT persons on any basis. This amendment, however, would make clear that the state-level RFRA cannot be used to trump local city ordinances that protect the LGBT community. What are the odds of this second fix? Well, that precise amendment was proposed -- and adopted -- in the Georgia legislature as it considered a RFRA comparable to Indiana's.  The result: the bill's sponsors tabled it, noting that the exception for local nondiscrimination laws would "gut" the bill. That reaction shines a light on the true motivations for these RFRAs.  If these acts aren't about discrimination, then why would ensuring nondiscrimination protections "gut" the bill? It's because these bills truly are about permitting discrimination against the LGBT community.  All of the hand-waving by Gov. Pence and others cannot distract from the truth: RFRAs are the first responses to LGBT advances.
Tim Holbrook: Indiana's law allows discrimination against the LGBT community .
He says the state governor and others are using religion act as an excuse .
(CNN) כאשר מושל אינדיאנה מייקל פנס חתם על חוק השבת חופש הדת של מדינתו (RFRA), הוא כנראה לא צפה את המהומה שהתקבלה. רבים מהעסקים של אינדיאנה חוששים שהחוק יכול לשמש כדי לאפשר לבעלי חנויות למנוע שירות להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). ה-NCAA הביעה דאגה לגבי הפיינל פור, אותו מארחת אינדיאנפוליס בסוף השבוע, וחברות אחרות איימו להעביר את העסקים שלהן מחוץ למדינה. אבל, כאשר נדחף לנושא, פנס התעקש שהחוק "לא נוגע לאפליה", אלא "בהגנה על חירות הדת של כל הוסייר מכל אמונה". כשנשאל הנגיד אם יאפשר תיקון כדי להבהיר שהחוק לא ימנע הגנות נגד אפליה, הכפיל את הנגיד וציין כי "אנחנו לא הולכים לשנות את החוק הזה". אבל חברי בית המחוקקים של אינדיאנה מתחננים לחלוק עם המושל, ומתחייבים "לתקן" את ה-RFRA של אינדיאנה. ועכשיו, הנגיד שינה את המנגינה שלו, וגם קורא לתקן את הצעת החוק. האם באמת יכול להיות "תיקון" קל מלבד ביטול החוק? התשובה היא, כמובן, תלוי. תחת RFRAs כמו של אינדיאנה, אנשים אינם חופשיים לא לציית לכל חוק במתח עם האמונות הדתיות שלהם. במקום זאת, RFRAs יוצרים תקן לאזן בין האינטרסים הדתיים של אדם לבין המדיניות השלטונית שעל הפרק. במסגרת ה-RFRA של אינדיאנה, הממשלה חייבת להראות שהאינטרס המדיניות שלה מקדם אינטרס מדינה משכנע והוא האמצעי הכי פחות מגביל לטפל בבעיה הנידונה. השאלה תהפוך אז אם חוקים נגד אפליה מקדמים אינטרס משכנע באמצעים הכי פחות מגבילים. התשובה לשאלה זו קלה: כן. אימוץ חוקים כאלה נתפס זה מכבר כמקדמת אינטרסים מחייבים של המדינה, והדרך היחידה לבטל אפליה היא לאסור זאת, ולכן הם האמצעים הכי פחות מגבילים. כיום באינדיאנה, אין חוק ברמת המדינה המגן על להט"בים מפני אפליה על ידי גורמים פרטיים. עם זאת, בערים מסוימות ובתחומי שיפוט אחרים, מקומיים, קיימות פקודות האוסרות על אפליה כזו. לאינדיאנה יהיו שתי דרכים "לתקן" את בעיית ה-RFRA. הראשון יהיה לאמץ חוקי אי-אפליה כלל-מדינתיים המגינים על להט"בים. מעשה כזה יאשר כי, כעניין של מדיניות המדינה, ההגנה על קהילת הלהט"ב נתפסת כאינטרס מדינה משכנע. זה יביא את אינדיאנה להתיישר עם אילינוי, שיש לה RFRA, אבל יש לה גם חוק מקיף של אי-הפליה, מה שמשפר את כל החששות לגבי השימוש ב-RFRA בצורה מפלה. בהתחשב בתשובה המטופשת שסיפק המושל פנס כשנשאל האם לדעתו אפליה של להט"בים ראויה, הסבירות של אינדיאנה לאמץ חוק מקיף של אי-אפליה נראית רחוקה במקרה הטוב, ובכך מבטלת את התיקון הזה כאופציה. אפשרות נוספת תהיה לתקן את החוק כדי לאשר שכל חוקי אי-אפליה פדרליים, מדינתיים או מקומיים מהווים אינטרס מדינה משכנע למטרות ה-RFRA. חשוב לציין, החוק הפדרלי אינו מגן על להט"בים מפני אפליה על ידי שחקנים פרטיים, וכך גם החוק של מדינת אינדיאנה. אבל שפה זו תוציא במפורש פקודות מקומיות מתחום ה-RFRA, כמו פקודת אי האפליה באינדיאנפוליס. למעשה, זה ישמר חלק גדול מהחוק כפי שהיה קיים לפני ה-RFRA: בהיעדר חוקים מקומיים למניעת אפליה, אנשים חופשיים באינדיאנה להפלות להט"בים על כל בסיס. עם זאת, תיקון זה יבהיר שלא ניתן להשתמש ב-RFRA ברמת המדינה כדי לנצח את תקנות העיר המקומיות המגנות על קהילת הלהט"ב. מה הסיכויים לתיקון השני הזה? ובכן, התיקון המדויק הזה הוצע - ואומץ - בבית המחוקקים של ג'ורג'יה מכיוון שהוא ראה RFRA דומה לזה של אינדיאנה. התוצאה: נותני החסות של הצעת החוק הגישו אותה, וציינו כי החריג לחוקי אי-הפליה המקומיים "יעלב" את הצעת החוק. התגובה הזו מאירה אור על המניעים האמיתיים של RFRAs אלה. אם המעשים הללו אינם עוסקים באפליה, אז מדוע שהבטחת הגנות ללא אפליה "תעיב" את הצעת החוק? זה בגלל שהצעות החוק האלה באמת עוסקות בהתרת אפליה נגד קהילת הלהט"ב. כל הנפת הידיים של המושל פנס ואחרים לא יכולה להסיח את דעתו מהאמת: RFRAs הם התגובות הראשונות להתקדמות להט"ב.
טים הולברוק: החוק של אינדיאנה מאפשר אפליה נגד קהילת הלהט"ב.
הוא אומר שמושל המדינה ואחרים משתמשים בדת כתירוץ.