I never detected the slightest whiff of scandal about Powell, writes Simon Heffer . Four years before he died in 1998, Enoch Powell did me the honour of asking me to write his biography. I spoke to almost everyone alive who knew him. When he died, I had unique access to a vast collection of private papers, including numerous intimate letters. If there is anyone alive other than Enoch’s widow and daughters who knows more about him than I do, I’d like to meet him. I never detected the slightest whiff of scandal about Powell. His probity in personal and financial matters was rock solid. When on Saturday evening a fellow journalist told me of the allegations made by the Church of England, my first instinct was to laugh: but that soon changed into utter outrage when I realised he was serious. The Church has publicly accused Enoch of being involved in ritual satanic abuse on hearsay, without the slightest evidence. They might as well accuse him of having been a war criminal or an armed robber, for there would be as much truth in either allegation. The appalling slurs are just like those made against 91-year-old Lord Bramall, a D-Day veteran and former chief of defence staff, whose homes in London and North Yorkshire were gratuitously raided by police recently on the back of an unspecified allegation of a sexual nature dating back to the 1970s. It is not just that the bishops who have made these accusations are behaving in a remarkably un-Christian fashion by putting this smear into the public domain. But that they do not appear even to have engaged what passes for their brains, or consciences, before behaving in this grotesque and offensive fashion. Scroll down for video . Their brains should have told them that a man of Enoch’s controversial reputation would never for a moment have got away with the type of behaviour they are alleging he indulged in during the 1980s. The Establishment turned against Enoch in 1968 after the so-called Rivers of Blood speech; it would never have protected him for a second had it detected the slightest whiff of scandal. Their consciences should have told them that to make such an outrageous allegation about an enormously distinguished public figure who cannot defend himself, and which would cause the deepest distress to his family and friends, was the height of mischief and irresponsibility. It is disgraceful and destabilising for clergy to behave in this way, and the Church needs to investigate those responsible for this smear and take action accordingly. These post-Savile accusations bring to mind the hysteria surrounding allegations of satanic abuse in the late 1980s and early 1990s, including notorious cases in Rochdale and the Orkneys that involved social workers and police forcibly removing children from their homes in dawn raids. Enoch Powell, pictured making a speech in 1977, has been named in a Church of England review into historic sex abuse . When the London School of Economics investigated 84 alleged cases, it found no convincing corroborative evidence of any abuse – yet families had been torn apart on the say-so of those who insisted action be taken. For decades, Enoch Powell has long been a bug-bear of the liberal Establishment. He has been demonised not least because to attack his memory is a quick and effective way for them to score points by setting out their own political correctness. What better way for some mischievous Leftist priest to damage Enoch further than by linking him with the current rash of stories about child abuse? In 1998, just after Enoch died, the BBC broadcast a programme in which they railed at Enoch for his hypocrisy. They said this scourge of mass immigration had visited the West Indies in 1953 to recruit black labour for the NHS. I was told of the story before the programme was broadcast and informed its researcher that Enoch had never been to the West Indies in his life. I was told, effectively, that I was lying, and it was broadcast. The allegations are a monstrous lie. That the lie appears to have been retailed by a priest is beyond contempt, writes Simon Heffer . A black clergywoman, then resident in London, talked at length of Enoch having recruited her as a nurse. The story was rubbish. Detailed investigation by the BBC complaints department found that the woman had been recruited after a visit to her island by Jack Profumo, not Enoch Powell at all, and the Corporation was forced to make a grovelling on-air apology in peak time. I have long dreamt of the day when ignorant politicians and Establishment figures would stop manipulating Enoch’s memory for their own advantage. But I never thought I would hear of bishops of the Church of England doing it. The allegations are a monstrous lie. That the lie appears to have been retailed by a priest is beyond contempt. There must be an investigation and, for all the distress this outrage has caused, there must be a reckoning.
Late Tory MP was one of the most prominent politicians of the 20th century .
He has been named in Church of England review into historic sex abuse .
Powell's name was given to police by Bishop of Durham Paul Butler .
מעולם לא זיהיתי שמץ של שערורייה על פאוול, כותב סיימון הפר. ארבע שנים לפני מותו ב-1998, חנוך פאוול עשה לי את הכבוד לבקש ממני לכתוב את הביוגרפיה שלו. דיברתי כמעט עם כל מי שהכיר אותו בחיים. כשהוא מת, הייתה לי גישה ייחודית לאוסף עצום של עיתונים פרטיים, כולל מכתבים אינטימיים רבים. אם יש מישהו בחיים מלבד אלמנתו ובנותיו של חנוך שיודע עליו יותר ממני, אשמח לפגוש אותו. מעולם לא זיהיתי שמץ של שערורייה על פאוול. ההגינות שלו בעניינים אישיים ופיננסיים הייתה איתן. כשבמוצאי שבת סיפר לי עמית עיתונאי על ההאשמות שהעלתה הכנסייה האנגלית, האינסטינקט הראשון שלי היה לצחוק: אבל זה השתנה במהרה לזעם מוחלט כשהבנתי שהוא רציני. הכנסייה האשימה בפומבי את חנוך במעורבות בהתעללות שטנית פולחנית על פי שמועה, ללא שמץ של ראיה. הם יכולים באותה מידה להאשים אותו בכך שהיה פושע מלחמה או שודד חמוש, כי בכל אחת מהטענות תהיה אמת לא פחות. ההשמצות המחרידות הן בדיוק כמו אלה שהושמעו נגד לורד ברמאל בן ה-91, ותיק ביום ה-D ולשעבר ראש צוות ההגנה, שעל בתיו בלונדון ובצפון יורקשייר פשטו לאחרונה המשטרה ללא עלות על רקע האשמה לא מוגדרת על אופי מיני שראשיתו בשנות ה-70. זה לא רק שהבישופים שהעלו את ההאשמות האלה מתנהגים בצורה לא נוצרית להפליא כשהם מכניסים את הכתם לנחלת הכלל. אבל נראה שהם אפילו לא עסקו במה שעובר למוחם, או למצפונם, לפני שהתנהגו בצורה גרוטסקית ופוגענית זו. גלול למטה לסרטון. המוח שלהם היה צריך לומר להם שאדם בעל המוניטין השנוי במחלוקת של חנוך לעולם לא היה יוצא לרגע עם סוג ההתנהגות שהם טוענים שהוא התמכר לה במהלך שנות השמונים. הממסד פנה נגד חנוך ב-1968 לאחר הנאום שנקרא נהרות הדם; הוא לעולם לא היה מגן עליו לרגע אילו היה מזהה ריח של שערורייה. מצפונם היה צריך לומר להם שלהעלות טענה מקוממת כל כך על איש ציבור מכובד עצום שאינו יכול להגן על עצמו, ואשר יגרום את המצוקה העמוקה ביותר למשפחתו ולחבריו, היה שיא השובבות וחוסר האחריות. זה מביש ומערער את היציבות שאנשי דת מתנהגים כך, והכנסייה צריכה לחקור את האחראים למריחה הזו ולפעול בהתאם. ההאשמות האלה שלאחר סאוויל מזכירות את ההיסטריה סביב ההאשמות על התעללות שטנית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, כולל מקרים ידועים לשמצה ברוצ'דייל ובאיי אורקני, שכללו עובדים סוציאליים ומשטרה שהוציאו בכוח ילדים מבתיהם בפשיטות עם שחר. חנוך פאוול, שצולם בנאום ב-1977, הוגדר בסקירה של הכנסייה האנגלית על התעללות מינית היסטורית. כאשר בית הספר לכלכלה של לונדון חקר 84 מקרים לכאורה, הוא לא מצא ראיות משכנעות להתעללות כלשהי - ובכל זאת משפחות נקרעו לפי אמונתם של אלה שהתעקשו לפעול. במשך עשרות שנים, חנוך פאוול היה זה מכבר דוב חרקים של הממסד הליברלי. הוא עבר דמוניזציה לא מעט משום שלתקוף את זכרו היא דרך מהירה ויעילה עבורם לצבור נקודות על ידי קביעת תקינותם הפוליטית. איזו דרך טובה יותר עבור איזה כומר שמאלני שובב לפגוע בחנוך יותר מאשר לקשר אותו עם הפריחה הנוכחית של הסיפורים על התעללות בילדים? ב-1998, מיד לאחר מותו של חנוך, שידר ה-BBC תוכנית שבה הם התנשאו על חנוך על הצביעות שלו. הם אמרו שהנגע הזה של ההגירה ההמונית ביקר באיי הודו המערבית ב-1953 כדי לגייס עובדים שחורים ל-NHS. סיפרו לי על הסיפור לפני שידור התוכנית והודעתי לתחקירן שחנוך לא היה בחייו באיי הודו המערבית. אמרו לי, למעשה, שאני משקר, וזה שודר. ההאשמות הן שקר מפלצתי. נראה שהשקר נמכר על ידי כומר הוא מעבר לבוז, כותב סיימון חפר. אשת דת שחורה, שהתגוררה אז בלונדון, דיברה ארוכות על כך שחנוך גייס אותה כאחות. הסיפור היה זבל. חקירה מפורטת של מחלקת התלונות של ה-BBC מצאה כי האישה גויסה לאחר ביקור באי שלה על ידי ג'ק פרופומו, ולא אנוך פאוול כלל, והתאגיד נאלץ להתנצל בשידור מתנצל בזמן שיא. זמן רב חלמתי על היום שבו פוליטיקאים בורים ואנשי ממסד יפסיקו לתמרן את זכרו של חנוך לטובתם. אבל מעולם לא חשבתי שאשמע על בישופים של הכנסייה האנגלית שעושים את זה. ההאשמות הן שקר מפלצתי. זה שנראה שהשקר נמכר על ידי כומר הוא מעבר לבוז. חייבת להיות חקירה, ולמרות כל המצוקה שהזעם הזה גרם, חייבת להיות התחשבנות.
חבר פרלמנט טורי המנוח היה אחד הפוליטיקאים הבולטים במאה ה-20.
הוא הוכרז בביקורת של כנסיית אנגליה על התעללות מינית היסטורית.
שמו של פאוול ניתן למשטרה על ידי הבישוף של דורהאם פול באטלר.