You probably associate Italian football with defenders. And you'd be right; Franco Baresi, Giuseppe Bergomi, Paolo Maldini, Alessandro Nesta and Fabio Cannavaro defended the blue shirt with style and steel. Those thoroughbreds made goal prevention an art. But the Azzurri also pride themselves on their goalscorers. From thick-necked battering rams to heaven-sent magicians. Times have changed. Last week an excellent column by Gazzetta dello Sport's Fabio Licari bemoaned the lack of goalscoring options available to national coach Antonio Conte. It's an uncomfortable feeling shared by fans. Italy's national team are famous for their defenders, such as Paolo Maldini, who played with style and steel . Italy are struggling for strikers... Defender Giorgio Chiellini (second right) is top scorer since the World Cup . Euro 2016 is 15 months away and the four-times world champions don't have a regular source of goals. Agricultural defender Giorgio Chiellini is the top scorer of the Conte era (since the 2014 World Cup) with two strikes. The Legends . Nostalgia for the old guys grows stronger by the game. Articles lionise yesterday's sharpshooters. The adored Giuseppe Meazza, after whom Inter and Milan's stadium is named, shot Italy to glory in the 1930s. The Azzurri's late 1960s and World Cup 1970 renaissance owed much to the thunderous force of Cagliari idol Luigi Riva. Another granite-faced striker, Giorgio Chinaglia enjoyed a short but colourful career with the national team in the early and mid-1970s. In 1982 Paolo Rossi spearheaded his country's third World Cup win with a craftier, subtle approach. There was a brief return to the dominant, blockbuster forward with the selfless Gianluca Vialli and blunderbuss Christian Vieri. Perhaps the most famous and popular modern Italian attacker, the masterly Roberto Baggio, played alongside Vialli and Vieri at World Cups, bewitching the football-loving world. His goals drove his team to the 1994 World Cup final. In the past, players such as Giuseppe Meazza, after whom Inter and Milan's stadium is named, shone . Paolo Rossi spearheaded Italy to the World Cup in 1982 with a craftier, more subtle approach . Elsewhere, Giorgio Chinaglia (left, pictured with Pele) and Roberto Baggio (right) live long in the memory . State of the Nation . It doesn't help Conte that four out of five of Serie A's top scorers are foreign. Juventus' Carlos Tevez, Gonzalo Higuain of Napoli and Palermo's Paolo Dybala are Argentinian, while Milan star Jeremy Menez is from France. Only Luca Toni (Verona) is Italian, but he is 37 and his career in the national team ended in 2009. Tevez's principal partner at Juve, Alvaro Morata, is a Spaniard. Inter's regular striker force of Mauro Icardi and Rodrigo Palacio hail from the land of the Tango. Roma rarely use an orthodox centre-forward, but rely on the pace of Ivorian ex-Arsenal man Gervinho. Simone Zaza and Ciro Immobile are Conte's first choice partnership. After a typically honest but fruitless performance in Italy's 2-2 draw in rain-lashed Bulgaria on Saturday, Zaza admitted: 'I was not satisfied with my performance.' Only Luca Toni is playing well in Serie A at the moment, but he retired from international football in 2009 . Simone Zaza (pictured), along with Ciro Immobile, are Antonio Conte's current first choice partnership . The Sassuolo man was subbed after 58 minutes of the Euro 2016 group H qualifier. Journalist and broadcaster Massimo Callegari says: 'Zaza has good technique and physical attributes, but needs to be more consistent and a bit calmer. When he is having a bad game he loses self-control and gets booked too often. He loses focus.' Immobile is suffering from a lean spell in the Bundesliga with Borussia Dortmund. The Neapolitan is a direct, tidy player, but his confidence is low. Mattia Destro, on loan at Milan from Roma, is in a similar mess. A classic box player, Destro is only as good as the service he receives. Milan' s struggles have reduced his efficacy and dampened his spirit. And before you ask, Liverpool's Mario Balotelli isn't Conte's cup of tea, to put it diplomatically. Mario Balotelli posted a picture of him in a mask to show his feelings after being left out of the Italian squad . Conte does not have a large pool of strikers to choose from, and many are going through a barren spell . The only good news from that draw in Sofia was Eder's stunning 84th minute equaliser. The Brazil-born Sampdoria firecracker, unwanted by Selecao chief Dunga, has the flair and unpredictability to give Italy back its goals and smile. At 28 years of age, it's unlikely Eder will make the impact of Baggio or even World Cup 1990 saviour Toto Schillaci. He might get his adopted nation through a difficult patch though. England have been warned. Ranked by the joy they gave Italian football fans, here are five of the Azzurri' s most cherished netbusters: . Giuseppe Meazza . The undisputed leader. Meazza (1910-1979), known as the Da Vinci of football, was acrobatic, a master dribbler and had an unerring shot. The first poster boy of calcio, he scored 33 goals in 53 international games. Roberto Baggio . Anyone who saw the 1994 World Cup knows the majesty of Baggio. Enduring more aches and gripes than the cast of Dad's Army, the gutsy genius dragged his team to the final. 'Roby' also shone at the '90 and '98 World Cups. 27 goals in 56 matches. Paolo Rossi . His early performances at the 1982 World Cup were pallid. But, with the unbending support of his manager Enzo Bearzot, the nippy little poacher sprung into life in the knockout stages, scoring six times, including a hat-trick against Brazil. 20 goals, 48 matches. Luigi Riva . Still Ia Nazionale's top scorer with 35 goals from 42 games, Riva's shots measured 140km/h, which would be closer to 200km/h with modern balls. Known as the Thunderclap, uncompromising Riva was instrumental to the Italy side which finished runners-up at the 1970 World Cup. Christian Vieri . Despite all the headlines regarding his hectic private life, brilliant 'Bobo' plundered five goals in a cautious Italy team at the 1998 World Cup, and four more in 2002 in Japan and Korea. A bulldozing, brave target man with outstanding aerial ability, he gave his team a brutish, British edge. 23 goals, 49 matches. Meazza (left) shakes hands with Hungarian captain Gyorgy Sarosi before the 1938 World Cup final in Paris . Christian Vieri (centre) celebrates with his team-mates after scoring for Italy in February 2004 .
Italy's top scorer under Antonio Conte is defender Giorgio Chiellini .
The Azzurri don't have a regular source of goals in their team .
In the past, the national team have prided themselves on their scorers .
Previous striking legends include Guiseppe Meazza and Roberto Baggio .
READ: Antonio Conte under a Turin cloud as Italy coach seeks morale-boosting win .
CLICK HERE to read why Italy friendly is the real test for England .
אתה כנראה מקשר בין כדורגל איטלקי למגנים. ואתה צודק; פרנקו בארסי, ג'וזפה ברגומי, פאולו מאלדיני, אלסנדרו נסטה ופאביו קנבארו הגנו על החולצה הכחולה עם סטייל ופלדה. הגזעים האלה הפכו את מניעת המטרות לאמנות. אבל האזורי גם מתגאים בכובשי השערים שלהם. מאילים מכות עבי צוואר ועד קוסמים נשלחי שמים. הזמנים השתנו. בשבוע שעבר טור מצוין מאת גאזטה דלו ספורט, פאביו ליקארי, קוננה על היעדר אפשרויות להבקיע שערים העומדות לרשות המאמן הלאומי אנטוניו קונטה. זו הרגשה לא נוחה שמשותפים למעריצים. נבחרת איטליה מפורסמת בזכות המגנים שלה, כמו פאולו מלדיני, ששיחק עם סגנון ופלדה. איטליה נאבקת על חלוצים... המגן ג'ורג'יו קייליני (שני מימין) הוא מלך השערים מאז המונדיאל. יורו 2016 עוד 15 חודשים ואין לאלופות העולם ארבע פעמים מקור קבוע לשערים. המגן החקלאי ג'ורג'יו קייליני הוא מלך השערים של עידן קונטה (מאז מונדיאל 2014) עם שתי חבטות. האגדות . הנוסטלגיה לזקנים מתחזקת בעקבות המשחק. מאמרים מתארים את החדים של אתמול. ג'וזפה מאצה הנערץ, שעל שמו קרוי האצטדיון של אינטר ומילאנו, ירה באיטליה לתפארת בשנות ה-30. הרנסנס המאוחרים של שנות ה-60 והמונדיאל 1970 של האזורי היה חייב הרבה לכוח הרועם של אליל קליארי לואיג'י ריבה. חלוץ נוסף בעל פרצוף גרניט, ג'ורג'יו צ'ינגליה נהנה מקריירה קצרה אך צבעונית בנבחרת בתחילת ובאמצע שנות השבעים. ב-1982 פאולו רוסי עמד בראש הזכייה השלישית של ארצו בגביע העולם בגישה ערמומית ועדינה יותר. הייתה חזרה קצרה לפורוורד הדומיננטי, שובר קופות, עם ג'אנלוקה ויאלי חסר האנוכיות וכריסטיאן ויירי הבלנדר. אולי התוקף האיטלקי המודרני המפורסם והפופולרי ביותר, רוברטו באג'יו המופתי, שיחק לצד ויאלי וויארי במונדיאלים, כישף את העולם חובב הכדורגל. המטרות שלו הביאו את קבוצתו לגמר גביע העולם ב-1994. בעבר, שחקנים כמו ג'וזפה מאצה, שעל שמו קרוי האצטדיון של אינטר ומילאנו, זרחו . פאולו רוסי הוביל את איטליה למונדיאל ב-1982 בגישה ערמומית ועדינה יותר. במקום אחר, ג'ורג'יו צ'ינגליה (משמאל, בתמונה עם פלה) ורוברטו באג'יו (מימין) חיים זמן רב בזיכרון. מצב האומה. זה לא עוזר לקונטה שארבעה מתוך חמישה מלכי השערים של הסרייה A הם זרים. קרלוס טבס של יובנטוס, גונסאלו היגוואין מנאפולי ופאולו דיבאלה של פאלרמו הם ארגנטינאים, בעוד שכוכב מילאן ג'רמי מנז הוא מצרפת. רק לוקה טוני (ורונה) הוא איטלקי, אבל הוא בן 37 ​​והקריירה שלו בנבחרת הסתיימה ב-2009. שותפו העיקרי של טבס ביובה, אלבארו מוראטה, הוא ספרדי. כוח החלוץ הקבוע של אינטר של מאורו איקרדי ורודריגו פאלאסיו מגיע מארץ הטנגו. רומא ממעטת להשתמש בחלוץ סנטר אורתודוקסי, אבל מסתמכת על הקצב של ג'רביניו לשעבר, איש הארסנל של השנהב. סימון זאזה וסירו אימוביל הם השותפות הראשונה של קונטה. לאחר הופעה כנה אך עקרונית בתיקו של איטליה ב-2:2 בבולגריה שטופת הגשם בשבת, זאזה הודה: 'לא הייתי מרוצה מההופעה שלי'. רק לוקה טוני משחק טוב בסרייה A כרגע, אבל הוא פרש מכדורגל בינלאומי ב-2009. סימון זאזה (בתמונה), יחד עם Ciro Immobile, הם שותפות הבחירה הראשונה הנוכחית של אנטוניו קונטה. האיש של סאסוולו הוחלף לאחר 58 דקות של מוקדמות יורו 2016 קבוצה H. העיתונאי והשדרן מאסימו קלגרי אומר: "לזאזה יש טכניקה ותכונות פיזיות טובות, אבל צריך להיות יותר עקבי וקצת יותר רגוע. כאשר יש לו משחק רע הוא מאבד שליטה עצמית ומקבל פנקס לעתים קרובות מדי. הוא מאבד מיקוד״. אימוביל סובל מהתקופה רזה בבונדסליגה עם בורוסיה דורטמונד. הנפוליטני הוא שחקן ישיר ומסודר, אבל הביטחון שלו נמוך. מתיה דסטרו, המושאל במילאן מרומא, נמצא בבלגן דומה. שחקן קופסא קלאסי, Destro טוב רק כמו השירות שהוא מקבל. המאבקים של מילאן הפחיתו את היעילות שלו והפחיתו את רוחו. ולפני שתשאלו, מריו באלוטלי של ליברפול הוא לא כוס התה של קונטה, אם לומר זאת באופן דיפלומטי. מריו באלוטלי פרסם תמונה שלו במסכה כדי להראות את רגשותיו לאחר שנשאר מחוץ לנבחרת האיטלקית. לקונטה אין מאגר גדול של חלוצים לבחירה, ורבים עוברים כישוף עקר. החדשות הטובות היחידות מאותה תיקו בסופיה היו שער השוויון המדהים של אדר בדקה ה-84. חזיז סמפדוריה יליד ברזיל, לא רצוי על ידי צ'יף סלסאו דונגה, יש את הכשרון והאי-צפוי להחזיר לאיטליה את המטרות והחיוך שלה. בגיל 28, לא סביר שאדר ישפיע על באג'יו או אפילו המושיע של מונדיאל 1990 טוטו שילאצ'י. עם זאת, הוא עשוי להעביר את האומה המאומצת שלו דרך תיקון קשה. אנגליה הוזהרה. מדורגים לפי השמחה שהם העניקו לאוהדי הכדורגל האיטלקי, הנה חמישה ממקרי הרשת היקרים ביותר של אזורי: . ג'וזפה מאצה. המנהיג הבלתי מעורער. Meazza (1910-1979), הידוע בתור הדה וינצ'י של הכדורגל, היה אקרובטי, דריבלר אמן והיה לו זריקה לא שגויה. נער הפוסטר הראשון של calcio, הוא כבש 33 שערים ב-53 משחקים בינלאומיים. רוברטו באג'יו. כל מי שראה את מונדיאל 1994 מכיר את הוד מלכותו של באג'יו. לאחר שסבל יותר כאבים וטענות מאשר צוות השחקנים של הצבא של אבא, הגאון האמיץ גרר את קבוצתו לגמר. 'רובי' זרח גם במונדיאל 90' ו'98'. 27 שערים ב-56 משחקים. פאולו רוסי. ההופעות המוקדמות שלו במונדיאל 1982 היו חיוורות. אבל, עם התמיכה הבלתי מתפשרת של המנהל שלו אנזו בארזוט, הצייד הקטן והצנום קם לחיים בשלבי הנוקאאוט, כבש שש פעמים, כולל שלושער מול ברזיל. 20 שערים, 48 משחקים. לואיג'י ריבה. עדיין מלך השערים של איה נציונאלה עם 35 שערים מ-42 משחקים, הזריקות של ריבה נמדדו 140 קמ"ש, שיהיו קרובים יותר ל-200 קמ"ש עם כדורים מודרניים. ריבה הבלתי מתפשרת, הידועה כ-Thunderclap, הייתה מכרעת לנבחרת איטליה שסיימה את סגנית אלופת גביע העולם ב-1970. כריסטיאן ויירי . למרות כל הכותרות לגבי חייו הפרטיים הקדחתניים, 'בובו' המבריק בזז חמישה שערים בנבחרת זהירה של איטליה במונדיאל 1998, ועוד ארבעה ב-2002 ביפן ובקוריאה. איש מטרה דחפור, אמיץ עם יכולת אווירית יוצאת דופן, הוא נתן לצוות שלו יתרון בריטי אכזרי. 23 שערים, 49 משחקים. Meazza (משמאל) לוחץ יד לקפטן ההונגרי גיורגי סארוסי לפני גמר גביע העולם ב-1938 בפריז. כריסטיאן ויירי (במרכז) חוגג עם חבריו לקבוצה לאחר שהבקיע עבור איטליה בפברואר 2004.
מלך השערים של איטליה תחת אנטוניו קונטה הוא המגן ג'ורג'יו קייליני.
לאזורי אין מקור קבוע לשערים בקבוצה שלהם.
בעבר, הנבחרת הלאומית התגאתה במבקיעים שלה.
אגדות בולטות קודמות כוללות את גיזפה מאצה ורוברטו באג'יו.
קרא: אנטוניו קונטה תחת עננה של טורינו כשמאמן איטליה מחפש ניצחון משפר את המורל.
לחץ כאן כדי לקרוא מדוע ידידותית איטליה היא המבחן האמיתי עבור אנגליה.