(CNN)He's a Rolls Royce footballer who honed his game in his parents' garage. And even at the age of 40, former Juventus star Alessandro Del Piero is still purring along, showing no signs of running out of gas. The record-breaking striker is currently enjoying an Indian summer to his football career, completing stints at Sydney FC in Australia and more recently at the Delhi Dynamos in the inaugural Indian Super League. Inevitably, the time will come when he finally decides to hang up his boots but that doesn't look like happening anytime soon -- not when he's still enjoying himself so much. "About football, I love every single moment -- the life with teammates, the atmosphere before a game, the free kicks, the goals. I love every moment like the first one," Del Piero told CNN's Human to Hero series. The man dubbed "Il Pinturicchio" ("the little artist") has enjoyed a glittering career for both country and club in Italy. During 19 seasons at Juventus he won 15 trophies including six Serie A crowns and a European Champions League title, as well as setting club records for appearances and goals. In all, Del Piero made 705 appearances for the Bianconeri -- including a record 478 in Serie A -- and scored 289 goals along the way. "I'm very proud about the records because I do everything for the club. I've had some great moments with the club, with the fans (and) with my teammates," he says. Raised in the town of Conegliano in northern Italy, Del Piero's love for football was fostered by his late father, Gino. "My childhood was fantastic. I trained and played every moment and in every space of my home," he recalls. "You know northern Italy is very cold -- you cannot play outside, so my father would move the car out of the garage to give me more space. I would play alone, with my schoolmates and try to imagine in my mind what it means to be a footballer." Del Piero turned professional at the age of 17, joining Serie B side Padova in 1991 before being snapped up by Juventus for €2.6 million two years later. His longstanding relationship with the "Old Lady," as Juventus is affectionately known, got off on the right foot almost from the start. Del Piero scored five times in 11 appearances in his debut season before making his breakthrough the following year, becoming a first-team regular standing in for injured star striker Roberto Baggio. The two men would go on to share a dressing room at international level, with both netting 27 times for their country, but their defining moments for the Azzurri could not have been more contrasting. While Baggio will forever be remembered for missing a penalty kick that handed Brazil victory in the 1994 FIFA World Cup final, Del Piero has cause to reflect on happier times on football's biggest stage. After being part of two unsuccessful campaigns in 1998 and 2002, Del Piero and Italy hit the jackpot in 2006 in Germany, beating France on penalties in a final remembered primarily for Zinedine Zidane's headbutt on Italy defender Marco Materazzi. Victory in the final was a "beautiful" moment but Del Piero's most cherished memory of that tournament happened a few days earlier. "The most special moment in my head, and probably the heads of my teammates, was the semifinal," he says. "Definitely the final, when you take the cup and lift it to the sky, it's beautiful. But the semifinal was the most exciting. We played the home team for 120 minutes. There is a big connection between our two countries. It was incredible." An epic battle looked to be heading for penalties after a goalless 90 minutes, with extra time going the same way, before Fabio Grosso netted in the 119th minute followed by a Del Piero effort moments later. "I can't hide that my greatest victory is the World Cup. Since you're a kid you think you want to win that. It was massive," he says. Italy's third World Cup triumph came against a backdrop of turmoil in Italy's domestic league as Juventus and other Serie A teams were implicated in the "Calciopoli" match-fixing scandal. The repercussions would see former Juventus managing director Luciano Moggi banned for life by the Italian football authorities while the club was stripped of two Serie A titles won in 2005 and 2006, relegated to Serie B and docked nine points. The demotion to Italy's second tier saw some top players leave the club, including Italy captain Fabio Cannavaro, France defender Lilian Thuram and Sweden striker Zlatan Ibrahimovic. But the ever-faithful Del Piero stayed put, helping Juventus secure the Serie B title and an immediate return to the top flight. "I think that staying with Juventus in Serie B, even before I knew how large the points penalty was going to be, was the best decision I could've made," Del Piero said last year. "I had an extraordinary season that gave extra meaning to everything that came afterwards, including the (Serie A) trophy I lifted on the last game at the Juventus Stadium." Del Piero also scored in that final league match against Atalanta in May 2012 and was afforded a hero's send-off with a 20-minute standing ovation after his substitution in the second half. "There were many people crying that day. I was very emotional. I tried to hide my tears by bowing down to pick up some scarfs and cleaning my eyes. It was a very special and touching moment ... it will stay with me forever," he recalls. A open letter to Juventus' fans confirmed his exit the following July before signing a two-year deal to play for Sydney FC in Australia's A-League in a deal worth AUS$4 million ($3 million). He was soon helping repay that fee, netting a trademark free kick on his home debut -- one of 24 goals scored during his time Down Under. Del Piero has since gone on to help promote the new Indian Super League, appearing in the inaugural competition late last year. So what plans does the veteran have for 2015? "My future plan is to find a good restaurant tonight and have a rest and then tomorrow is another day," he says cheekily before suggesting that his playing days may not be over just yet. "I have two or three situations to analyze. I want to take some time to make a good decision like I did in the past," he adds. "I would love to play again, I want to play with good people around me. I'm still training now -- I want to keep myself ready for a big decision." Watch this space.
Former Juventus star still enjoying football into his 40s .
Italian striker has enjoyed stints at Sydney FC and Delhi Dynamos .
Record scorer for Juventus considering offers to carry on playing .
The 2006 World Cup winner says semifinal against Germany was most exciting game .
(CNN) הוא כדורגלן רולס רויס ​​ששיכלל את המשחק שלו במוסך של הוריו. ואפילו בגיל 40, כוכב יובנטוס לשעבר, אלסנדרו דל פיירו, עדיין מגרגר, לא מראה סימנים שנגמר הדלק. החלוץ שובר השיאים נהנה כעת מקיץ הודי לקריירת הכדורגל שלו, משלים קדנציות בסידני FC באוסטרליה ולאחרונה בדינמוס של דלהי בליגת העל ההודית הראשונה. באופן בלתי נמנע, יגיע הזמן שבו הוא יחליט סוף סוף לתלות את המגפיים שלו, אבל זה לא נראה כמו קורה בקרוב - לא כשהוא עדיין נהנה כל כך. "על כדורגל, אני אוהב כל רגע ורגע - את החיים עם החברים לקבוצה, האווירה לפני משחק, הבעיטות החופשיות, השערים. אני אוהב כל רגע כמו הראשון", אמר דל פיירו לסדרת Human to Hero של CNN. האיש שזכה לכינוי "איל פינטוריצ'יו" ("האמן הקטן") נהנה מקריירה נוצצת עבור הקאנטרי והמועדון באיטליה. במהלך 19 עונות ביובנטוס הוא זכה ב-15 גביעים כולל שישה כתרי סרייה A ותואר ליגת האלופות האירופית, וכן קבע שיאי מועדון בהופעות ושערים. בסך הכל, דל פיירו רשם 705 הופעות עבור הביאנקונרי - כולל שיא של 478 בסרייה A - וכבש 289 שערים בדרך. "אני מאוד גאה על השיאים כי אני עושה הכל בשביל המועדון. היו לי כמה רגעים נהדרים עם המועדון, עם האוהדים (וגם) עם חבריי לקבוצה", הוא אומר. גדל בעיירה קונגליאנו בצפון איטליה, אהבתו של דל פיירו לכדורגל טופח על ידי אביו המנוח, ג'ינו. "הילדות שלי הייתה פנטסטית. התאמנתי ושיחקתי בכל רגע ובכל חלל בביתי", הוא משחזר. "אתה יודע שצפון איטליה קר מאוד - אתה לא יכול לשחק בחוץ, אז אבא שלי היה מוציא את המכונית מהמוסך כדי לתת לי יותר מקום. הייתי משחק לבד, עם חברי ללימודים ומנסה לדמיין במוחי מה זה אומר להיות כדורגלן". דל פיירו הפך למקצוען בגיל 17, והצטרף לפדובה בסרייה B ב-1991 לפני שנחטף על ידי יובנטוס תמורת 2.6 מיליון יורו שנתיים לאחר מכן. מערכת היחסים ארוכת השנים שלו עם "הגברת הזקנה", כפי שמכונה יובנטוס בחיבה, ירדה ברגל ימין כמעט מההתחלה. דל פיירו כבש חמש פעמים ב-11 הופעות בעונת הבכורה שלו לפני שעשה את פריצת הדרך שלו בשנה שלאחר מכן, והפך לקבוצה קבועה בהרכב של חלוץ הכוכב הפצוע רוברטו באג'יו. שני הגברים ימשיכו לחלוק חדר הלבשה ברמה בינלאומית, כששניהם כבשו 27 פעמים עבור ארצם, אבל הרגעים המכריעים שלהם עבור האזורי לא יכלו להיות מנוגדים יותר. בעוד שבאג'יו ייזכר לנצח על החמצת בעיטת עונשין שהעניקה לברזיל את הניצחון בגמר גביע העולם ב-1994, לדל פיירו יש סיבה להרהר בזמנים מאושרים יותר על הבמה הגדולה ביותר של הכדורגל. לאחר שהייתה חלק משני קמפיינים לא מוצלחים ב-1998 וב-2002, דל פיירו ואיטליה תפסו את הקופה ב-2006 בגרמניה, כשהם ניצחו את צרפת בפנדלים בגמר שזכור בעיקר בגלל כדור הראש של זינדין זידאן על המגן האיטלקי מרקו מטראצי. הניצחון בגמר היה רגע "יפה" אבל הזיכרון היקר ביותר של דל פיירו מאותו טורניר קרה כמה ימים קודם לכן. "הרגע הכי מיוחד בראש שלי, וכנראה גם הראשים של חבריי לקבוצה, היה חצי הגמר", הוא אומר. "בהחלט הגמר, כשלוקחים את הגביע ומרימים אותו לשמיים, זה יפה. אבל חצי הגמר היה הכי מרגש. שיחקנו בקבוצה הביתית 120 דקות. יש קשר גדול בין שתי המדינות שלנו. זה היה מדהים ." נראה היה שקרב אפי הולך לפנדלים אחרי 90 דקות ללא שערים, עם הארכה באותה צורה, לפני שפאביו גרוסו בישל בדקה ה-119 ואחריו מאמץ של דל פיירו רגעים מאוחרים יותר. "אני לא יכול להסתיר שהניצחון הכי גדול שלי הוא המונדיאל. מאז שאתה ילד אתה חושב שאתה רוצה לזכות בזה. זה היה מאסיבי", הוא אומר. הניצחון השלישי של איטליה במונדיאל הגיע על רקע מהומה בליגה המקומית של איטליה, כאשר יובנטוס וקבוצות אחרות בסרייה A היו מעורבים בשערוריית קביעת המשחקים של "קלצ'יופולי". ההשלכות היו מנכ"ל יובנטוס לשעבר, לוצ'יאנו מוג'י, הוסר לכל החיים על ידי רשויות הכדורגל האיטלקיות בזמן שהמועדון נשלל משני תארים של סרייה A שזכו ב-2005 ו-2006, ירד לסרייה B ועגן תשע נקודות. הירידה לדרג השני של איטליה גרמה לכמה שחקנים מובילים לעזוב את המועדון, כולל קפטן איטליה פאביו קנבארו, מגן צרפת ליליאן תוראם וחלוץ שבדיה זלאטן איברהימוביץ'. אבל דל פיירו הנאמן תמיד נשאר במקום, ועזר ליובנטוס להבטיח את תואר הסרייה B וחזרה מיידית לליגה הבכירה. "אני חושב שלהישאר עם יובנטוס בסרייה ב', עוד לפני שידעתי כמה גדול יהיה עונש הנקודות, הייתה ההחלטה הכי טובה שיכולתי לקבל", אמר דל פיירו בשנה שעברה. "היתה לי עונה יוצאת דופן שנתנה משמעות נוספת לכל מה שבא אחר כך, כולל הגביע (סדרה A) שהנפתי במשחק האחרון באצטדיון יובנטוס". דל פיירו גם הבקיע במשחק האחרון בליגה נגד אטאלנטה במאי 2012 וקיבל הרחקתו של גיבור עם מחיאות כפיים של 20 דקות לאחר החילוף שלו במחצית השנייה. "היו הרבה אנשים שבכו באותו יום. הייתי מאוד נרגש. ניסיתי להסתיר את הדמעות שלי על ידי קידה להרים כמה צעיפים ולנקות את העיניים. זה היה רגע מאוד מיוחד ונוגע ללב... זה יישאר איתי לנצח ", הוא נזכר. מכתב פתוח לאוהדי יובנטוס אישר את יציאתו ביולי הבא לפני שחתם על חוזה לשנתיים לשחק בסידני FC בליגה A של אוסטרליה בעסקה בשווי 4 מיליון דולר אוסטרלי (3 מיליון דולר). עד מהרה הוא עזר להחזיר את האגרה הזו, והכניס בעיטה חופשית לסימן מסחר בהופעת הבכורה שלו בבית - אחד מ-24 שערים שהובקעו בתקופתו ב-Down Under. מאז המשיך דל פיירו לקדם את ליגת העל ההודית החדשה, והופיע בתחרות הפתיחה בסוף השנה שעברה. אז אילו תוכניות יש לוותיק לשנת 2015? "התוכנית העתידית שלי היא למצוא מסעדה טובה הלילה ולנוח ואז מחר יהיה עוד יום", הוא אומר בחוצפה לפני שהוא מציע שימי המשחק שלו עדיין לא הסתיימו. "יש לי שניים או שלושה מצבים לנתח. אני רוצה לקחת קצת זמן כדי לקבל החלטה טובה כמו שעשיתי בעבר", הוא מוסיף. "אשמח לשחק שוב, אני רוצה לשחק עם אנשים טובים סביבי. אני עדיין מתאמן עכשיו - אני רוצה לשמור על עצמי מוכן להחלטה גדולה". צפו במרחב הזה.
כוכב יובנטוס לשעבר עדיין נהנה מכדורגל בשנות ה-40 לחייו.
החלוץ האיטלקי נהנה מתקופות בסידני FC ובדלהי דינמוס.
מלך השערים של יובנטוס שוקל הצעות להמשיך לשחק.
הזוכה במונדיאל 2006 אומר שחצי הגמר נגד גרמניה היה המשחק המרגש ביותר.