HAVE I SAID TOO MUCH? by Carole White . (Century £20) Does Carole White’s name sound vaguely familiar? It is probably because you saw her in The Model Agency, Channel 4’s 2011 fly-on-the-wall documentary series about Premier, which she founded in 1981. Her colleagues’ affectionate nickname for her was ‘The Witch’. Fag in hand, with a voice like a corncrake, a vocabulary that would make a navvy blush and a skin tanned to the texture of a Prada handbag, she made Ab Fab’s Patsy and Edina look like maiden aunts. And her new autobiography confirms that the real world of high fashion is more outrageous than any TV drama. Supermodel, Linda Evangelista (pictured), was one of the internationally renowned models on Premier's books in the Eighties . As a teenager in the Swinging Sixties, Carol had a brief career as a Lucie Clayton model, but gave it up because she felt self-conscious in front of the camera. At 19, she took up with an unsuitable boyfriend (she admits to a weakness for handsome bad boys) and became pregnant with her daughter Simone. Having met a more suitable chap, she married him and landed her dream job as a booker at her former model agency, Lucie Clayton. The marriage didn’t last, but the job did. Leaving her daughter in Kent with her parents (‘I didn’t get to see much of my poor little Simone at that time’), Carole flung herself into a bohemian world of models, rock stars and endless wild parties. Just before Christmas 1981, Bobtons, the King’s Road agency where she had been working, went bust, leaving ‘about 20 worry-faced models currently without representation’. Ten days later, with £10,000 loaned by her brothers, Carole signed up the Bobtons girls and Premier was born. A week after that, Eileen Ford, the tough doyennne of the New York modelling world, swept into the office to take a look at the new upstart agency, and suggested they do business. ‘It was like meeting Maggie Thatcher’, Carole recalls. ‘Her hair was honey-blonde and stiff and she was very straight-talking . . . We were officially on our way.’ The Eighties saw the rise of the supermodel, and, with Linda Evangelista and Naomi Campbell on its books, Premier was ‘really rocking’. In 1990, after Evangelista, Christy Turlington, Campbell, Cindy Crawford and Tatjana Patitz appeared together on the cover of British Vogue, Premier brokered the deal for the models to appear in George Michael’s ‘Freedom’ video, in which they lip-synched the lyrics. It wasn’t all glamour, though. ‘Those top girls could be difficult’, Carole recalls. ‘They liked to test people to see if they could magic up whatever crazy request they might have that day/hour/second . . . I saw it as a challenge.’ The list of ‘challenges’ posed by her supermodels ranged from the truly bizarre, including peremptory demands for sex toys, llama curry and an urgent supply of ‘special green candles from Tibet that were something to do with a witch doctor that had special energy’, to the mundane: persuading them to get out of bed, or trying to ensure they were no more than three hours late for their auditions. The more you read, the more nightmarish the task of dealing with these highly-strung freaks of beauty sounds. But even after so many years, Carole still seems captivated by the excitement of finding the next new face. ‘When they’re really special . . . they’re like thoroughbred horses,’ she writes. ‘They sort of quiver.’ She claims not to believe in regret: ‘But I’d say turning down Kate Moss was probably the closest I came to one.’ The future supermodel came to the Premier offices ‘and I stupidly said: “No, she’s too short for me,” and off she trotted . . . I know, shoot me now!’ She is unrepentant about the hedonistic excesses of the Nineties when, as she puts it, ‘the industry was full of nutters’, remarking cheerily that ‘it’s a very good job camera-phones weren’t around’. And her views on the size zero debate are trenchant: . ‘Why does modelling have such a bad rep? I think . . . it’s probably because there are so many overweight people in this country. It’s like we want to mollycoddle anyone who isn’t thin.’ Have I Said Too Much? isn’t an easy read — and not just because of Carole’s abrasive views and attention-deficit prose style, which reads as though she had dictated her book in 30-second bursts between phone calls. Still, in a world of elaborate artifice, there is something rather refreshing about someone who simply doesn’t care that her nickname is ‘The Witch’. You might not like her by the end of this book, but you can’t help admiring her — just a bit.
Carol White is the co-founder of Premier Model Management .
She started the company in 1981 with a £10,000 loan from her brothers .
In the Eighties Linda Evangelista and Naomi Campbell were on her books .
אמרתי יותר מדי? מאת קרול ווייט. (Century £20) האם שמה של קרול ווייט נשמע מוכר במעורפל? זה כנראה בגלל שראית אותה בסוכנות הדוגמניות, סדרת התיעוד של ערוץ 4 על הקיר משנת 2011 על פרמייר, שהיא הקימה ב-1981. כינוי החיבה של עמיתיה עבורה היה 'המכשפה'. אייל ביד, עם קול כמו קרקשן תירס, אוצר מילים שיעשה סומק כהה ועור שזוף למרקם של תיק יד של פראדה, היא גרמה לפטסי ולאדינה של אב פאב להיראות כמו דודות עלמות. והאוטוביוגרפיה החדשה שלה מאשרת שהעולם האמיתי של אופנה עילית מקוממת יותר מכל דרמת טלוויזיה. דוגמנית העל, לינדה אוונגליסטה (בתמונה), הייתה אחת הדוגמניות הנודעות בעולם בספריו של פרמייר בשנות השמונים. בתור נערה בשנות ה-Swinging Swinging, לקרול הייתה קריירה קצרה כדוגמנית של לוסי קלייטון, אבל ויתרה עליה כי הרגישה מודעת לעצמה מול המצלמה. בגיל 19 היא התחברה עם חבר לא מתאים (היא מודה בחולשה לבנים רעים יפים) ונכנסה להריון עם בתה סימון. לאחר שפגשה בחור מתאים יותר, היא התחתנה איתו וזכתה לעבודת החלומות שלה כמזמין בסוכנות הדוגמניות לשעבר שלה, לוסי קלייטון. הנישואים לא החזיקו מעמד, אבל העבודה כן. כשהיא משאירה את בתה בקנט עם הוריה ('לא הספקתי לראות הרבה מסימון הקטנה והמסכנה שלי באותה תקופה'), קרול זרקה את עצמה לעולם בוהמייני של דוגמניות, כוכבי רוק ומסיבות פרועות אינסופיות. רגע לפני חג המולד 1981, Bobtons, סוכנות King's Road שבה היא עבדה, נפלה, והותירה "כ-20 דוגמניות עם פני דאגה כרגע ללא ייצוג". עשרה ימים לאחר מכן, עם 10,000 פאונד שהושאלו על ידי אחיה, קרול חתמה את בנות בובטון ופרמייר נולד. שבוע לאחר מכן, איילין פורד, הדואן הקשוחה של עולם הדוגמנות הניו יורקי, נסחפה למשרד כדי להעיף מבט בסוכנות העליונה החדשה, והציעה להם לעשות עסקים. "זה היה כמו לפגוש את מגי תאצ'ר", נזכרת קרול. "השיער שלה היה בלונדיני דבש ונוקשה והיא דיברה מאוד ישר. . . היינו בדרך רשמית.' האייטיז ראו את עלייתה של דוגמנית העל, ועם לינדה אוונגליסטה ונעמי קמפבל על הספרים שלה, פרמייר 'ממש התנדנדה'. ב-1990, לאחר שאוונגליסטה, כריסטי טרלינגטון, קמפבל, סינדי קרופורד וטג'אנה פאטיץ הופיעו יחד על שער ווג הבריטי, פרמייר תיווך את העסקה להופעת הדוגמניות בסרטון 'Freedom' של ג'ורג' מייקל, בו הם חיברו את המילים. . עם זאת, לא הכל היה זוהר. "הבנות המובילות האלה יכולות להיות קשות", נזכרת קרול. "הם אהבו לבדוק אנשים כדי לראות אם הם יכולים להקסים כל בקשה מטורפת שתהיה להם באותו יום/שעה/שנייה. . . ראיתי בזה אתגר." רשימת ה"אתגרים" שהציבו דוגמניות העל שלה נעה בין המוזר באמת, כולל דרישות דחופה לצעצועי מין, קארי לאמה ואספקה ​​דחופה של "נרות ירוקים מיוחדים מטיבט שקשורים אליהם. רופא מכשפות שהיה לו אנרגיה מיוחדת', ליומיומי: לשכנע אותם לקום מהמיטה, או לנסות להבטיח שהם לא יאחרו יותר משלוש שעות לאודישנים שלהם. ככל שתקראו יותר, כך המשימה של ההתמודדות עם הפריקים החזקים ביותר של צלילי היופי האלה מסויטת יותר. אבל גם אחרי כל כך הרבה שנים, קרול עדיין נראית שבויה בהתרגשות של מציאת הפנים החדשות הבאות. 'כשהם באמת מיוחדים. . . הם כמו סוסים גזעיים", היא כותבת. 'הם קצת רועדים'. היא טוענת שאינה מאמינה בחרטה: 'אבל הייתי אומרת שדחיית קייט מוס זה כנראה הכי קרוב שהגעתי לאחת.' דוגמנית העל לעתיד הגיעה למשרדי פרמייר 'ואני אמרתי בטיפשות: " לא, היא קצרה מדי בשבילי,” ויצאה לדרכה. . . אני יודעת, תירה בי עכשיו!״ היא לא מתחרטת על ההפרזה ההדוניסטית של הניינטיז, כאשר, כדבריה, 'התעשייה הייתה מלאה בשטויות', כשהיא מעירה בעליזות ש'זאת עבודה טובה מאוד שמכשירי מצלמה לא היו בסביבה. '. ודעותיה על הדיון בגודל אפס הן נוקבות:. 'למה לדוגמנות יש נציג כזה גרוע? אני חושב . . . זה כנראה בגלל שיש כל כך הרבה אנשים עם עודף משקל במדינה הזו. זה כאילו אנחנו רוצים לכסח את כל מי שלא רזה.' האם I Said Too Much? הוא לא קל לקריאה - ולא רק בגלל השקפותיה השוחקות וסגנון הפרוזה חסר הקשב של קרול, שנקרא כאילו היא הכתיבה את ספרה בפרצי 30 שניות בין שיחות טלפון. ובכל זאת, בעולם של אמנות משוכללת, יש משהו די מרענן במי שפשוט לא אכפת לה שהכינוי שלה הוא 'המכשפה'. אולי בסוף הספר הזה לא תאהב אותה, אבל אתה לא יכול שלא להעריץ אותה - רק קצת.
קרול ווייט היא המייסדת המשותפת של Premier Model Management.
היא הקימה את החברה ב-1981 עם הלוואה של 10,000 פאונד מאחיה.
בשנות השמונים לינדה אוונג'ליסטה ונעמי קמפבל היו על הספרים שלה.