A pair of stridently coloured slippers, so loud they should have come with earplugs, is proffered by a man in a flapping robe. ‘You want? You buy? Verigood, sir! Very, vairree cheap!’ I didn’t want, I replied, I wouldn’t buy. I shook my head and walked on quickly. However, in this part of the world, refusal to buy is interpreted as a cunning bargaining device. Obviously I must have wanted a colourful pair of slippers – and my speedy departure simply meant I was hoping to bring down the price. A vendor poses with a pair of slippers inside a casbah in Morocco (library photo) He hastened after me, slippers outstretched. ‘No, really,’ I insisted, ‘I actually already have a nice pair of slippers.’ But he wouldn’t be denied. ‘How much you pay, sir? Best price. You say.’ A circuit of Marrakech’s souks, the crowded warren of retailers in the medina to the north of the famous Djemaa El Fna Square, is an exhausting and sometimes worrying experience. If there is a Moroccan office of fair trading – unlikely, I’m guessing – its writ fails to extend to the souks, and don’t even think about going back for an M&S-style no-nonsense refund. The nearest soul-crushing British equivalent to the souks that I can think of is that moment of existential despair in Ikea where you lose your bearings in light fittings and begin to think that you may never find the road out. A circuit of Marrakech’s souks is an exhausting and sometimes worrying experience . Mind you, the mysteries of the souk have always been over-romanticised. ‘Come with me to the casbah and let’s make sweet music’ is generally supposed to be the killer line from the 1938 movie Algiers. In it, Charles Boyer plays jewel thief Pepe Le Moko, who uses the city’s market as a hiding place and becomes entranced by the ravishing beauty of co-star Hedy Lamarr. In fact the line is actually used by French cartoon skunk Pepe Le Pew in the later Looney Tunes send-up of Algiers. Where else but Hollywood could a cartoon skunk manage to prove more memorable than Charles Boyer? Yet it was the success of Algiers that inspired Warner Brothers four years later to make the Humphrey Bogart movie Casablanca, the first Hollywood film to weigh in against the Nazis (one supposes the big studios were hedging their bets on this). The Royal Palm resort is huge, with much of the 570 acres devoted to an 18-hole golf course . I went to Casablanca, Morocco’s largest city, about 15 years ago to see how closely the modern-day place resembled the movie version. Any similarity, of course, was purely coincidental as the 1942 film was shot wholly within the confines of the Burbank studio. During the film’s production, it was generally assumed that Casablanca would be a turkey. Despite the lengthy written introduction at the beginning of the film intended to offer some explanatory historical context, few American viewers had the remotest idea where Casablanca was and had little grasp of its complicated place in a sprawling global conflict. The film focuses on Ingrid Bergman’s attempts to get the necessary exit visas to fly to Lisbon with her husband. If this sounds daft, it’s because it was a made-up device to drive the plot. A VIP experience awaits passengers who fly into Marrakech and head to resorts such as the Royal Palm . Casablanca’s director was handed the script on a day-by-day basis. Nobody – not even the scriptwriters – were entirely certain what would happen in the end. The film struck a chord, however, and regularly tops the list of favourite movies. Some lines, such as ‘We’ll always have Paris’, are unforgettable. Some are execrable: Bogart’s Rick recalling with Bergman’s Ilsa the day the Nazis marched into the French capital: ‘The Germans wore grey. You wore blue.’ There is little in the real Casablanca to summon up Bogart and Bergman – it’s a pretty bleak port: think Tilbury with palm trees. It’s only when I visit Marrakech that I feel like crying: ‘Play it again, Sam!’ Here is to be discovered all the mystery of the casbah along with the exotic heat of the desert and the intriguing mingling of French and Arabic cultures – with the croissant set beside the tagine. If I had time, I’m sure I’d find Rick’s American Cafe with Sam at the piano still burbling: ‘You must remember this…’ While it would be curious to enjoy a holiday in Marrakech without being taken to the souk, these days the city centre has become something of an optional extra for a new breed of visitors. In the past five years, there has been a substantial building boom in the outer reaches of the city with the construction of several extremely plush stand-alone resort hotels which offer everything you need in one self-contained holiday place. The hotel has 135 suites and villas all built in a style that manages to combine the modern and traditional . That means you can now enjoy chic Marrakech breaks in cool top-end resort hotels – and your stay doesn’t necessarily have to involve a visit to the centre of the city, avoiding slipper-buying jaunts altogether if you prefer. Marrakech is now also one of those places that you can enjoy on a cunning fly-cheap, stay-posh basis. From the UK, there are now easyJet and Ryanair flights with return fares from about £100 (often substantially less expensive than competing flights to the Canary Islands, for example). And flying into Marrakech – unlike flying into Tenerife – passengers heading for resorts such as the Royal Palm, one of the newest and most impressive, have a bit of a red-carpet experience awaiting them. A VIP services man meets us off the plane and takes us straight to a private lounge, where we are served a mint tea as we complete passport formalities. We are then fast-tracked through immigration – pushed in front of a sizeable queue – and into the baggage hall. Outside, we are met by the hotel driver who takes our bags to a brand-new Land Rover Discovery for a 15-minute drive to the hotel, which lies about eight miles from the centre of Marrakech. The Royal Palm's imaginative kids’ club features models of lifesize sheep, all woolly and very cuddly . On the flight back, the reverse process is so well managed that we go from kerbside to aircraft seat in less than 15 minutes – I’d go back to Marrakech just for this unwonted delight. We were fortunate enough to arrive at the Royal Palm just after dark when the resort theatrically dresses up in exotic style. Driving up to the main hotel building is pure Hollywood, with blazing fire pits and walkways illuminated by dozens of hand-lit lanterns – not so much Bogart, more Indiana Jones. The Royal Palm resort is huge, with much of the 570 acres devoted to an 18-hole golf course lined with bougainvillea, laurel, roses and hibiscus shrubs – and shaded by some 4,000 olive trees, many hundreds of years old. If you’re worried about the wisdom of having a water-hungry golf course sitting on the edge of the Sahara, the resort is at pains to explain that it has been designed with the utmost care for water resources and local vegetation. Guests can choose from a traditional restaurant or the main restaurant which offers a mixture of cuisines . In the daylight, views extend well beyond the golf course across to the Atlas Mountains, which provide a wonderful, shimmering backdrop. At night, with clear skies, you sit under a canopy of the brightest stars, a sight it is impossible to grow tired of. While it sits on a large site, the hotel itself is not big, with 135 suites and villas all built in a style that manages to combine the modern and traditional. And, unexpectedly for a hotel of this sort, the Royal Palm is keen to attract families with even very young children. There is much to do here. The hotel has three pools, with the biggest one vast and stretching the length of the main building – a complex, connected expanse of water that spreads beneath bridges and around curves of the manicured gardens. There’s always a quiet place to swim and sunbathe. The spa has an indoor pool, and the fitness centre has a heated outdoor pool perfect for laps. Perhaps the real tour de force at the Royal Palm is the extraordinarily imaginative kids’ club which would not look out of place at a chic London members’ club and features – this is the best bit – models of lifesize sheep, all woolly and very cuddly. The spa at the Royal Palm has an indoor pool, and the fitness centre has a heated outdoor pool . There is traditional local costume for dressing up, arts and crafts, mini tennis courts, stargazing telescopes, and a special children’s pool. During the day you lunch next to the main pool. In the evening, you can choose from a traditional Moroccan restaurant offering mouth-watering local cuisine, or you can opt for the main restaurant which offers a mixture of cuisines. Beachcomber Tours 01483 445 685) offers seven nights at the Royal Palm in a two bedroom Garden Suite (two adults and two children under 12), with breakfast, flights and transfers, from £3,868. Best of all are the rooms, which are all chic, stylish, luxurious and spacious. I was able to resist the urge to leave the hotel for a couple of days, but eventually had to answer the siren call of the casbah, where I had my encounter with the slipper-seller. As I climbed out of the taxi in Marrakech’s famously madcap main square, I found myself face to face with a baby goat. I had the perfect line ready. ‘Here’s looking at you, kid.’
Find an intriguing mingling of French and Arabic cultures in Marrakech .
The souk near Djemaa El Fna Square is now an optional extra in the city .
Now you can now enjoy chic Marrakech breaks in cool top-end resorts .
זוג נעלי בית בצבע עז, כה רועש שהיו צריכים להגיע עם אטמי אוזניים, מוצע על ידי גבר בחלוק מתנופף. 'אתה רוצה? אתה קונה? וריגוד, אדוני! מאוד, ואיר זול!’ לא רציתי, עניתי, לא אקנה. נדתי בראשי והמשכתי במהירות. אולם בחלק זה של העולם, סירוב קנייה מתפרש כאמצעי מיקוח ערמומי. ברור שבטח רציתי זוג נעלי בית צבעוניים - והעזיבה המהירה שלי פשוט פירושה שקיוויתי להוזיל את המחיר. מוכר מצטלם עם זוג נעלי בית בתוך קסבה במרוקו (צילום ספרייה) הוא מיהר אחרי, נעלי בית פרושות. 'לא, באמת', התעקשתי, 'למעשה כבר יש לי זוג נעלי בית נחמדות.' אבל לא יכחיש אותו. 'כמה אתה משלם, אדוני? המחיר הטוב ביותר. אתה אומר.' מעגל של השוקים של מרקש, אזור הקמעונאים הצפוף במדינה שמצפון לכיכר דג'מה אל פנה המפורסמת, הוא חוויה מתישה ולפעמים מדאיגה. אם יש משרד מרוקאי של מסחר הוגן - לא סביר, אני מנחש - כתב האישום שלו לא ירחיב עד השוק, ואל תחשוב אפילו לחזור בשביל החזר לא שטויות בסגנון M&S. המקבילה הבריטית מוחצת הנשמה הקרובה ביותר לשוקים שאני יכול לחשוב עליו היא הרגע הזה של ייאוש קיומי באיקאה שבו אתה מאבד את הכיוון עם אביזרי תאורה ומתחיל לחשוב שאולי לעולם לא תמצא את הדרך החוצה. מעגל של שווקים של מרקש הוא חוויה מתישה ולפעמים מדאיגה. שימו לב, מסתורי השוק תמיד היו רומנטיים מדי. 'בוא איתי לקסבה ובואו נעשה מוזיקה מתוקה' אמור להיות בדרך כלל הקו הקטלני מהסרט אלג'יר מ-1938. בו, צ'ארלס בוייר מגלם את גנב התכשיטים פפה לה מוקו, שמשתמש בשוק של העיר כמקום מסתור ומתלהב מהיופי המרהיב של הכוכבת המשותפת הדי למאר. למעשה, הקו משמש למעשה את הבואש המצויר הצרפתי פפה לה פיו בשליחת לוני טונס המאוחרת מאלג'יר. איפה עוד מלבד הוליווד בואש מצויר יכול להצליח להיות בלתי נשכח יותר מצ'רלס בוייר? עם זאת, ההצלחה של אלג'יר היא שהעניקה השראה לאחים וורנר ארבע שנים מאוחר יותר ליצור את הסרט של האמפרי בוגרט קזבלנקה, הסרט ההוליוודי הראשון שהתמודד עם הנאצים (אפשר להניח שהאולפנים הגדולים מגנים את ההימורים שלהם על כך). אתר הנופש רויאל פאלם הוא ענק, עם חלק גדול מ-570 הדונם המוקדש למסלול גולף בן 18 גומות. נסעתי לקזבלנקה, העיר הגדולה ביותר במרוקו, לפני כ-15 שנה כדי לראות עד כמה המקום המודרני דומה לגרסת הסרט. כל דמיון, כמובן, היה מקרי לחלוטין שכן הסרט מ-1942 צולם כולו בגבולות האולפן של ברבנק. במהלך הפקת הסרט, ההנחה הכללית הייתה שקזבלנקה תהיה תרנגול הודו. למרות ההקדמה הכתובה הארוכה בתחילת הסרט שנועדה להציע הקשר היסטורי הסברתי, מעטים מהצופים האמריקאים היו בעלי מושג רחוק יותר היכן נמצאת קזבלנקה ולא הבינו מעט את מקומה המסובך בסכסוך עולמי רחב ידיים. הסרט מתמקד בניסיונותיה של אינגריד ברגמן להשיג את אשרות היציאה הדרושות כדי לטוס לליסבון עם בעלה. אם זה נשמע מופרך, זה בגלל שזה היה מכשיר עשוי להניע את העלילה. חווית VIP ממתינה לנוסעים שטסים למרקש ופונים לאתרי נופש כמו ה-Royal Palm. הבמאי של קזבלנקה קיבל את התסריט על בסיס יום-יום. אף אחד - אפילו לא התסריטאים - לא היה בטוח לחלוטין מה יקרה בסופו של דבר. עם זאת, הסרט פגע ברשימה, ועולה באופן קבוע בראש רשימת הסרטים האהובים. כמה שורות, כמו 'תמיד תהיה לנו פריז', הן בלתי נשכחות. חלקם ניתנים להחרפה: ריק של בוגרט נזכר עם אילסה של ברגמן ביום שבו צעדו הנאצים לתוך הבירה הצרפתית: 'הגרמנים לבשו אפור. לבשת כחול.' בקזבלנקה האמיתית אין מעט כדי לזמן את בוגרט וברגמן - זה נמל די עגום: תחשוב על טילברי עם עצי דקל. רק כשאני מבקר במרקש מתחשק לי לבכות: 'שחק את זה שוב, סם!' כאן יש לגלות את כל המסתורין של הקסבה יחד עם החום האקזוטי של המדבר והערבוב המסקרן של תרבויות צרפתיות וערבית - עם הקרויאסון ליד הטאג'ין. אם היה לי זמן, אני בטוח שהייתי מוצא את בית הקפה האמריקאי של ריק עם סם ליד הפסנתר עדיין מבעבע: 'אתה חייב לזכור את זה...' למרות שזה יהיה מעניין ליהנות מחופשה במרקש מבלי שייקחו אותו לשוק, אלה ימים שלמים הפך מרכז העיר לתוספת אופציונלית עבור זן חדש של מבקרים. בחמש השנים האחרונות, חלה תנופת בנייה משמעותית באזורים החיצוניים של העיר עם בנייתם ​​של כמה מלונות נופש עצמאיים מפוארים במיוחד, המציעים את כל מה שאתה צריך במקום נופש עצמאי אחד. במלון 135 סוויטות ווילות הבנויות כולן בסגנון שמצליח לשלב בין מודרני למסורתי. המשמעות היא שכעת תוכלו ליהנות מהפסקות אופנתיות במרקש במלונות נופש מגניבים ברמה הגבוהה ביותר - והשהייה שלכם לא בהכרח חייבת להיות כרוכה בביקור במרכז העיר, הימנעות כליל מנסיעות לקניית נעלי בית אם אתם מעדיפים. מרקש היא כעת גם אחד מאותם מקומות שתוכלו ליהנות מהם על בסיס ערמומי-זול, להישאר יוקרתי. מבריטניה, יש כיום טיסות של איזי ג'ט ו-Ryanair עם תעריפים הלוך ושוב של כ-100 פאונד (לעתים קרובות זולים משמעותית מטיסות מתחרות לאיים הקנריים, למשל). וטיסה למרקש - בניגוד לטיסה לטנריף - לנוסעים הפונים לאתרי נופש כמו ה-Royal Palm, אחד החדשים והמרשימים ביותר, מחכה להם חוויה של שטיח אדום. איש שירותי VIP פוגש אותנו מהמטוס ולוקח אותנו היישר לטרקלין פרטי, שם מגישים לנו תה נענע בזמן שאנו משלימים את רשמי הדרכון. לאחר מכן עוקבים אחרינו במהירות דרך ההגירה - נדחפים לפני תור גדול - ואל אולם המזוודות. בחוץ פוגש אותנו נהג המלון שלוקח את התיקים שלנו ללנד רובר דיסקברי חדש לגמרי לנסיעה של 15 דקות למלון, השוכן כשמונה קילומטרים ממרכז מרקש. מועדון הילדים הדמיוני של רויאל פאלם כולל דגמים של כבשים בגודל טבעי, כולם צמריים ומחבקים מאוד. בטיסה חזרה, התהליך ההפוך מנוהל כל כך טוב שאנחנו עוברים מהשוליים למושב המטוס תוך פחות מ-15 דקות - הייתי חוזר למרקש רק בשביל התענוג הבלתי רגיל הזה. התמזל מזלנו להגיע לרויאל פאלם מיד לאחר רדת החשיכה, כאשר אתר הנופש מתלבש בתיאטרון בסגנון אקזוטי. הנסיעה עד לבניין המלון הראשי היא הוליווד טהורה, עם בורות אש בוערים ושבילי הליכה מוארים בעשרות פנסים מוארים ביד - לא כל כך בוגארט, יותר אינדיאנה ג'ונס. אתר הנופש רויאל פאלם הוא ענק, עם חלק גדול מ-570 הדונם המוקדש למסלול גולף בן 18 גומות מרופד בבוגנוויליה, דפנה, ורדים ושיחי היביסקוס - ומוצל על ידי כ-4,000 עצי זית בני מאות רבות של שנים. אם אתם מודאגים מהחוכמה שיש מגרש גולף רעב למים יושב על שפת הסהרה, אתר הנופש מקפיד להסביר שהוא תוכנן תוך הקפדה מרבית על משאבי מים וצמחייה מקומית. האורחים יכולים לבחור בין מסעדה מסורתית או המסעדה הראשית המציעה תערובת של מאכלים. באור יום, נופים משתרעים הרבה מעבר למסלול הגולף אל הרי האטלס, המספקים רקע נפלא ומנצנץ. בלילה, בשמים בהירים, יושבים מתחת לחופה של הכוכבים הבהירים ביותר, מראה שאי אפשר להתעייף ממנו. אמנם הוא יושב על אתר גדול, אבל המלון עצמו לא גדול, עם 135 סוויטות ווילות הבנויות כולן בסגנון שמצליח לשלב בין המודרני למסורתי. ובאופן בלתי צפוי עבור מלון מסוג זה, רויאל פאלם מעוניין למשוך משפחות עם ילדים קטנים מאוד. יש הרבה מה לעשות כאן. למלון שלוש בריכות, כאשר הגדולה אחת עצומה ונמתחת לאורכו של הבניין הראשי - מרחב מים מורכב ומחובר המתפרש מתחת לגשרים ומסביב לקימורים של הגנים המטופחים. תמיד יש מקום שקט לשחות ולהשתזף. בספא יש בריכה מקורה, ובמרכז הכושר יש בריכה חיצונית מחוממת מושלמת להקפות. אולי הטור דה-כוח האמיתי ברויאל פאלם הוא מועדון הילדים בעל הדמיון יוצא הדופן, שלא ייראה לא במקום במועדון החברים הלונדוני האופנתי וכולל - זה החלק הטוב ביותר - דגמים של כבשים בגודל טבעי, כולם צמריים ומחבקים מאוד . הספא במלון רויאל פאלם כולל בריכה מקורה, ובמרכז הכושר יש בריכה חיצונית מחוממת . יש תלבושות מקומיות מסורתיות להתלבשות, אומנויות ואומנות, מגרשי טניס מיני, טלסקופים לצפייה בכוכבים ובריכת ילדים מיוחדת. במהלך היום אוכלים ארוחת צהריים ליד הבריכה הראשית. בערב, תוכלו לבחור במסעדה מרוקאית מסורתית המציעה מאכלים מקומיים מעוררי תיאבון, או שתוכלו לבחור במסעדה הראשית המציעה תערובת של מאכלים. Beachcomber Tours 01483 445 685) מציע שבעה לילות ב-Royal Palm בסוויטת גן עם שני חדרי שינה (שני מבוגרים ו-2 ילדים מתחת ל-12), עם ארוחת בוקר, טיסות והעברות, מ-3,868 פאונד. הטובים מכולם הם החדרים, שכולם אופנתיים, מסוגננים, יוקרתיים ומרווחים. הצלחתי לעמוד בפני הדחף לעזוב את המלון לכמה ימים, אבל בסופו של דבר נאלצתי לענות לקריאת הצפירה של הקסבה, שם נתקלתי במוכר הכפכפים. כשיצאתי מהמונית בכיכר המרכזית המפורסמת והמטורפת של מרקש, מצאתי את עצמי פנים אל פנים עם עז תינוק. היה לי את הקו המושלם מוכן. 'הנה מסתכל עליך, ילד.'
מצא ערבוב מסקרן של תרבויות צרפתית וערבית במרקש.
השוק ליד כיכר דג'מה אל פנה הוא כעת תוספת אופציונלית בעיר.
עכשיו אתה יכול ליהנות מהפסקות אופנתיות במרקש באתרי נופש מגניבים ברמה הגבוהה ביותר.