With 60 years of managerial experience between them, Louis van Gaal and Arsene Wenger have more big match experience than most coaches still involved in European football. They have, as they saying goes, forgotten more about the game than many people will ever know. Games like this, however, still throw up unique questions and challenges, both before and during play, and on Monday night he two men faced one of their biggest nights of the season in a competition their respective clubs are unusually desperate to win. Here, Ian Ladyman assesses how they shaped up at Old Trafford. TEAM SELECTION . Managers are paid to make the right calls and sometimes that involves an element of risk. Wenger’s decision to include Danny Welbeck ahead of Olivier Giroud seemed baffling. Giroud had scored five goals in his last five games and it was hard to think Welbeck would have anything in his repertoire that his former team-mates in the United ranks didn’t know all about. For an hour here it seemed as though the Arsenal manager had blundered a little. Arsenal were familiarly quick and progressive through midfield but Welbeck seemed unable to hold of possession long enough to bring his supporting players Alexis Sanchez and Alex Oxlade Chamberlain in to play. Arsenal left back Nacho Monreal jumps in the air after putting his side in the lead . Manchester United captain Wayne Rooney cancelled out Nacho Monreal's opener . Ultimately, though, Wenger’s decision was vindicated when Welbeck was bright enough to anticipate Antonio Valencia’s back pass and calm enough to win his subsequent challenge with David de Gea and score the winner. For their part, it was surprising to see United without their best passer, Michael Carrick, but they still had a bold look about them at the start and that was indicative of the fact that this was a game Van Gaal wished to win at the first attempt. Daley Blind was selected as United’s only holding player and that, in turn, released Ander Herrera and Marouane Fellaini to try and hurt Arsenal further up the field. Most interesting, though, was Van Gaal’s decision to select Ashley Young as a traditional winger. Young has looked good going forward from left-back this season and by shunting him further up the field, Van Gaal gave him licence to trouble young Hector Bellerin. It was a plan that worked early on, as Bellerin was booked for a foul, but Young couldn’t maintain the threat and spent too much time in his own half. Ashley Young celebrates with Rooney following the Manchester United and England captain's equaliser . TACTICS AND STYLE . Wenger is nothing if not brave when it comes to these games and that was reflected in his decision to pair Santi Cazorla and Mesut Ozil as central players. Some Arsenal supporters may have wanted their team to look rather more secure and at times the visiting team did look vulnerable when Fellaini edge forwards to impose his unique brand of physicality on to the Arsenal central defenders. Arsenal’s three-man attacking formation took a while to click but the holders’ full-backs Bellerin and Nacho Monreal got significant change out of their opposite numbers, forcing them back, and this allowed the visiting team to stretch the play in a fashion that made United look distinctly uncomfortable. Santi Cazorla (second left) vies for the ball with United trio Young, Daley Blind and Marouane Fellaini . When United did have the ball it was clear they had been instructed to play with more urgency. Certainly Van Gaal’s team moved the ball more quickly early on and tried to deliver telling balls between two Arsenal central defenders that can be vulnerable, something that paid dividends when Wayne Rooney equalised. Unfortunately, this is not a United team that has any great confidence or belief and as soon as things started to go wrong their game plan fell apart to the extent that the final 20 minutes saw them launch a succession of long balls up towards Fellaini. That, it must be said, was startlingly unsophisticated. One final question, here: If Rooney is the man chosen to take your free-kicks from out wide, just what does that say for the abilities of Young and Angel di Maria? TECHNICAL AREA SAVVY . Wenger once got so animated here that he ended up standing on the platform behind the dug-outs after being sent from his seat. It was not a good look but then his team were on the brink of a defeat at the time so perhaps he was to be excused signs of madness. On Monday night he was visible at times and contributed a lovely 360 degree dance after the first goal. A place in Strictly Come Dancing beckons in retirement, perhaps. Van Gaal, meanwhile, rarely ventures from his seat and whether that is the right thing or not depends on whether you think footballers actually benefit from a frantic man in a suit screaming at them while they are trying to put in to practice the things they have spent all week rehearsing. As usual, Van Gaal spent much of the time sitting down whilst scribbling mysteriously on his big black clipboard. It will be some letter home by the time the season ends and, sadly for him, will not include any stories about Wembley. Arsene Wenger (left) was animated on the touchline during Arsenal's win against Manchester United . SUBSTITUTIONS . Van Gaal sees football as an 18-man game and his use of substitutes – both good and bad – has been a feature of his time at Old Trafford, just as it was during last summer’s World Cup. Here, the United manager saw his team very much in the game and gathering momentum towards the end of the first half but then made two changes during the interval. It is hard to say they worked, the hooking of Luke Shaw and Ander Herrera serving only to rob United of any impetus. Luke Shaw was taken off in the second half for United after proving to be ineffective on the left . Equally, the early subs left Van Gaal with no wild card as United chased the game late on. As a result, Radamel Falcao remained on the bench. Wenger, meanwhile, was prepared to wait a little longer but his hand was forced when Oxlade-Chamberlain was injured immediately after the interval. Wenger’s response was positive, sending on a like-for-like replacement in Aaron Ramsey. VERDICT . If you come away with a victory on a night like this then you win the duel, it’s as simple as that. Wenger gambled with his selection and tactics and knew he would be criticised if it didn’t come off. Managers are paid to make the decisive calls, however, and to the victor the spoils. Louis van Gaal (middle) issues instructions to United midfielder Ashley Young . The Frenchman points the way during his side's FA Cup quarter-final win against Manchester United .
Arsenal beat Manchester 2-1 in their FA Cup quarter-final clash on Monday .
Danny Welbeck came back to haunt his former side with the winner for Arsene Wenger's men .
Louis van Gaal's substitutes proved to be too defensive on the night .
Whereas Arsene Wenger gambled with his tactics and reaped the rewards .
Arsenal will play either Bradford or Reading in the semi finals .
עם 60 שנות ניסיון ניהולי ביניהם, ללואי ואן חאל וארסן ונגר יש יותר ניסיון במשחקים מרוב המאמנים שעדיין מעורבים בכדורגל האירופי. הם, כמו שאומרים, שכחו מהמשחק יותר ממה שאנשים רבים יידעו אי פעם. משחקים כאלה, לעומת זאת, עדיין מעלים שאלות ואתגרים ייחודיים, גם לפני ובמהלך המשחק, וביום שני בערב שני הגברים התמודדו עם אחד הלילות הגדולים שלהם העונה בתחרות שהמועדונים שלהם נואשים בצורה יוצאת דופן לנצח. כאן, איאן ליידימן מעריך איך הם התעצבו באולד טראפורד. בחירת צוות. למנהלים משלמים כדי לבצע את השיחות הנכונות ולפעמים זה כרוך במרכיב של סיכון. ההחלטה של ​​ונגר לכלול את דני וולבק לפני אוליבייה ז'ירו נראתה מביכה. ז'ירו כבש חמישה שערים בחמשת משחקיו האחרונים וקשה היה לחשוב שלוולבק יהיה משהו ברפרטואר שלו שחבריו לשעבר בשורות יונייטד לא ידעו עליו הכל. במשך שעה כאן נראה היה כאילו מנג'ר ארסנל טעה מעט. ארסנל הייתה מהירה ומתקדמת באופן מוכר דרך מרכז השדה, אבל נראה היה שוולבק לא הצליח להחזיק בחזקה מספיק זמן כדי להביא את שחקני התמיכה שלו אלכסיס סאנצ'ס ואלכס אוקסלייד צ'מברליין לשחק. המגן השמאלי של ארסנל נאצ'ו מונריאל קופץ באוויר לאחר שהעלה את קבוצתו ליתרון. קפטן מנצ'סטר יונייטד, וויין רוני, ביטל את הפתיחה של נאצ'ו מונריאל. עם זאת, בסופו של דבר, ההחלטה של ​​ונגר הוכחה כאשר וולבק היה מספיק בהיר כדי לצפות את המסירה האחורית של אנטוניו ולנסיה ורגוע מספיק כדי לנצח את האתגר הבא שלו עם דויד דה חאה ולהבקיע את המנצח. מצידם, זה היה מפתיע לראות את יונייטד בלי העובר הכי טוב שלהם, מייקל קאריק, אבל עדיין היה להם מבט נועז לגביהם בהתחלה וזה היה מעיד על העובדה שזה היה משחק ואן חאל רצה לנצח בהתחלה לְנַסוֹת. דיילי בלינד נבחר לשחקן האחזקה היחיד של יונייטד וזה, בתורו, שיחרר את אנדר הררה ומארואן פלאיני כדי לנסות לפגוע בארסנל במעלה המגרש. עם זאת, המעניינת ביותר הייתה ההחלטה של ​​ואן חאל לבחור באשלי יאנג כשחקן כנף מסורתי. יאנג נראה טוב קדימה מהמגן השמאלי העונה ובעזרת הרחקה שלו במעלה המגרש, ואן חאל נתן לו רישיון להטריד את הקטור בלרין הצעיר. זו הייתה תוכנית שעבדה בשלב מוקדם, שכן בלרין קיבל הזמנה בגין עבירה, אבל יאנג לא הצליח לשמור על האיום ובילה יותר מדי זמן במחצית שלו. אשלי יאנג חוגג עם רוני בעקבות שער השוויון של קפטן מנצ'סטר יונייטד ואנגליה. טקטיקה וסגנון. ונגר אינו אמיץ אם לא בכל מה שקשור למשחקים הללו וזה בא לידי ביטוי בהחלטתו לצמד את סנטי קאזורלה ומסוט אוזיל כשחקנים מרכזיים. ייתכן שחלק מתומכי ארסנל רצו שהקבוצה שלהם תיראה בטוחה יותר ולעתים הקבוצה האורחת נראתה פגיעה כאשר פלאיני מתקדם בחזית כדי לכפות את המותג הייחודי של הפיזיות שלו על שחקני ההגנה המרכזיים של ארסנל. למערך ההתקפי של ארסנל עם שלושת השחקנים לקח זמן מה להחליק, אבל המגנים של המחזיקות בלרין ונאצ'ו מונריאל קיבלו שינוי משמעותי מהמספרים ההפוכים שלהם, והכריח אותם לחזור, וזה איפשר לקבוצה האורחת למתוח את המשחק בצורה שעשתה יונייטד נראית לא נוחה בעליל. סאנטי קאזורלה (שני משמאל) מתמודד על הכדור עם שלישיית יונייטד יאנג, דיילי בלינד ומרואן פלאיני. כשיונייטד אכן קיבלה את הכדור היה ברור שהם קיבלו הוראה לשחק ביתר דחיפות. אין ספק שהקבוצה של ואן חאל הזיזה את הכדור מהר יותר בשלב מוקדם וניסתה להעביר כדורים אומרים בין שני שחקני הגנה מרכזיים של ארסנל שיכולים להיות פגיעים, דבר ששילם דיווידנד כאשר וויין רוני השווה. למרבה הצער, זו לא קבוצה של יונייטד שיש לה ביטחון או אמונה גדולים, וברגע שהדברים התחילו להשתבש תוכנית המשחק שלהם התפרקה עד כדי כך שב-20 הדקות האחרונות הם משגרים רצף כדורים ארוכים לעבר פלאיני. זה, יש לומר, היה לא מתוחכם להפליא. שאלה אחרונה, הנה: אם רוני הוא האיש שנבחר לקחת את הבעיטות החופשיות שלך מהרחבה, מה זה אומר על היכולות של יאנג ואנחל די מריה? מיומנות בתחום הטכני. ונגר פעם התרגש כאן עד כדי כך שבסופו של דבר הוא עמד על הרציף מאחורי החפירות לאחר שנשלח ממושבו. זה לא נראה טוב, אבל אז הצוות שלו היה על סף תבוסה באותו זמן אז אולי היה צריך לסלוח לו סימנים של טירוף. ביום שני בערב הוא היה גלוי לפעמים ותרם ריקוד מקסים של 360 מעלות אחרי הגול הראשון. מקום ב-Strictly Come Dancing קורץ לפרישה, אולי. ואן חאל, בינתיים, ממעט להעז ממושבו ואם זה הדבר הנכון או לא תלוי אם אתה חושב שכדורגלנים באמת מרוויחים מכך שגבר תזזיתי בחליפה צורח עליהם בזמן שהם מנסים להתאמן על הדברים שיש להם. בילה את כל השבוע בחזרות. כרגיל, ואן חאל בילה את רוב הזמן בישיבה תוך כדי שרבוט מסתורי על הלוח השחור והגדול שלו. זה יהיה איזה מכתב הביתה עד שהעונה תסתיים, ולצערו לא יכלול שום סיפור על וומבלי. ארסן ונגר (משמאל) היה מונפש על קו המגע במהלך הניצחון של ארסנל נגד מנצ'סטר יונייטד. תחליפים . ואן חאל רואה בכדורגל משחק של 18 שחקנים והשימוש שלו במחליפים - טובים ורעים כאחד - היה מאפיין של תקופתו באולד טראפורד, בדיוק כפי שהיה במהלך גביע העולם בקיץ שעבר. כאן, מנג'ר יונייטד ראה את קבוצתו מאוד במשחק וצוברת מומנטום לקראת סוף המחצית הראשונה, אבל אז ביצע שני שינויים במהלך ההפסקה. קשה לומר שהם עבדו, החיבור של לוק שו ואנדר הררה רק כדי לגזול תנופה של יונייטד. לוק שו הורחק במחצית השנייה עבור יונייטד לאחר שהוכח כלא יעיל בצד שמאל. באותה מידה, החילופים המוקדמים השאירו את ואן חאל ללא כרטיס פראי, שכן יונייטד רדפה אחרי המשחק מאוחר. כתוצאה מכך, רדאמל פלקאו נשאר על הספסל. ונגר, בינתיים, היה מוכן לחכות עוד קצת אבל ידו נאלצה כשאוקסלייד-צ'מברליין נפצע מיד לאחר ההפסקה. תגובתו של ונגר הייתה חיובית, ושלחה מחליף דומה לארון רמזי. פסק דין . אם אתה יוצא עם ניצחון בלילה כזה אז אתה מנצח בדו-קרב, זה פשוט כמו זה. ונגר הימר עם הבחירה והטקטיקה שלו וידע שהוא יקבל ביקורת אם זה לא ייצא. עם זאת, משלמים למנהלים כדי לבצע את השיחות המכריעות, ולמנצח את השלל. לואי ואן חאל (באמצע) נותן הוראות לקשר יונייטד אשלי יאנג. הצרפתי מצביע על הדרך במהלך הניצחון של קבוצתו ברבע גמר הגביע האנגלי מול מנצ'סטר יונייטד.
ארסנל ניצחה את מנצ'סטר 2-1 במשחק רבע הגמר של הגביע האנגלי ביום שני.
דני וולבק חזר לרדוף את הצד הקודם שלו עם המנצח עבור אנשיו של ארסן ונגר.
המחליפים של לואי ואן חאל התגלו כהגנתיים מדי בלילה.
ואילו ארסן ונגר הימר עם הטקטיקה שלו וקצר את הפירות.
ארסנל תשחק מול ברדפורד או רידינג בחצי הגמר.