My teenage kids (Molly, 15, Dylan, 17) demand something a bit more exciting than sand and sea from family summer holidays nowadays. So, given their obsession with all things Kardashian, we decided on California this year - a classic American road trip along the Pacific Coast Highway (aka Route 1) from San Francisco to Los Angeles. We took our time (three weeks) to do it, but fitted so much in that I can't hang about now. San Francisco is known as America's most European city, you'll need to pack a fleece even in late July . So here we go... San Francisco is known as America's most European city, possibly because you'll need to pack a fleece even in late July. The mist that rolls in off the sea and shrouds the Golden Gate Bridge most days can sometimes linger, but we never stayed still long enough to get cold. Based in the funky Hotel Zetta - where the foyer combines games room and bar, and is plastered with colossal photos of John Lennon and past guests of Alcatraz - we spent three days hurtling around the city, often clinging for dear life to the famous cable cars that haul you up and down the City's equally famous hills. We ate clam chowder from a bread bowl at Fisherman's Wharf, we trawled the boutiques of Haight Ashbury in search of the summer of love, we bussed out to the Golden Gate, and we wondered at the aquarium in Golden Gate Park. Jane travelled to America with her teenage children, Molly, 15 and Dylan who's 17 . And, fleeces on, we took the boat trip to Alcatraz, which is not to be missed. The brilliant audio guide that leads you around the prison is narrated only by men who were once guards or prisoners on the rock. It's an eerie and compelling tour. After trying to distil the city into only 72 hours, we climbed into our SUV and headed for Route 1. It's only about 350 miles as the crow flies between San Francisco and LA, but this (mostly) coastal route is probably well over 500 miles long as it winds through some of California's most wonderful, ever-changing scenery. Much of the highway has a 55mph speed limit and has only one lane in each direction - it's time to take your foot off the gas, relax and take it all in. The kids said it reminded them of Dorset as we headed south past Santa Cruz and then nipped briefly into Monterey to dine in a seafront restaurant on the edge of Cannery Row, the waterfront district made famous in John Steinbeck's novel of the same name. At Dylan's insistence, we took a detour on to 17 Mile Drive, the scenic road around the Monterey Peninsula that leads to the world-famous Pebble Beach golf club. He was rather disappointed by the condition of the course there, but thrilled with the state of Quail Lodge and Golf Club, our first port of call just outside the pretty little town of Carmel. Even the non-golfers among us loved our luxurious bungalow at the edge of the course; secluded and tranquil, plush and green with a view of distant misty mountains. When the sound of silence got too much for us, just across the street at Valley Hills there was the excellent and lively Baja Cantina Mexican restaurant, and a wonderful deli too. Leaving Carmel, you find yourself at the edge of the spectacular area known as Big Sur: wild and often mountainous terrain battling it out with the equally wild Pacific. The road coils up and down cliffs and crosses cavernous gorges for almost 100 miles - incredibly dramatic but sometimes not for the faint-hearted. We stopped off at the Garrapata National Park, in a baking-hot and silent valley, where the crash of the waves was replaced by the hum of insects and the call of the buzzards wheeling overhead. Much of the highway has a 55mph speed limit and has only one lane in each direction - it's time to take your foot off the gas, relax and take it all in . This was a completely different wildness, underlined when Dylan narrowly avoided stepping on a basking rattlesnake. At the end of Big Sur you can encounter yet another type of wildness altogether in the form of the legendary Madonna Inn in San Luis Obispo. Every bedroom is themed here - from Rock Bottom (it's a cave) to Old Mexico and the comparatively muted silver walls and flock wallpaper of our own Crystal Room. To call the Madonna Inn 'kitsch' is to do it a huge disservice, because it takes everything to a whole new level of eyepopping taste. Take the Gold Rush Steakhouse, which puts the shocking into pink. The whole place is furnished and upholstered in a pink that is practically pornographic, softened only by the presence of enormous gold chandeliers. You have to see it to believe it. But the food and service were fantastic. The family nipped briefly into Monterey to dine in a seafront restaurant on the edge of Cannery Row, the waterfront district made famous in John Steinbeck's novel of the same name . We took a rare detour off Route 1 to the Danish settlement of Solvang, a sort of cutesy yet sinister re-creation of Denmark in the California sun, full of pastry shops and Chinese tourists. A little unnerved by this, we headed back to the safety of the highway and soon found ourselves in Santa Barbara. It's the classic California of posters and T-shirts, with infinitely long palm-lined streets with mountains at one end and the ocean at the other. We stayed at the beachside end of one such thoroughfare in the aptly named Harbor View Inn. We found great seafood at the end of the pier at Stearns Wharf opposite the hotel and at the fantastic Fishhouse just a couple of blocks along Cabrillo Boulevard. Over the rail tracks behind the inn is State Street, where you can find everything from Macy's and American Apparel to tattooists and cavernous bars advertising Punk Rock Bingo. The Horrocks' took a detour on to 17 Mile Drive, the scenic road around the Monterey Peninsula that leads to the world-famous Pebble Beach golf club . The farmers' market closes the street on a Tuesday afternoon, offering up a Californian cornucopia of fruit, veg and other tasty treats. To the east of State Street is The Funk Zone, an old industrial area that is regenerating itself into a haven of restaurants, art galleries and wine-tasting rooms. Back on the road near San Simeon, you will see exotic animals on either side of the highway. Floundering on the beach are gigantic elephant seals - enormous specimens of blubbery ugliness hooting and honking and generally having a riot at the edge of the sea. On the other side are zebras - direct descendants of the herd that press tycoon William Randolph Hearst installed at the magnificent Hearst Castle, which appears right ahead of you. You can take a tour of the castle and its grounds. After a 15-minute coach drive up the snaking road to the top of the hill, you discover a spectacular mansion furnished with antiques and tapestries from all over Europe, andboasting Roman baths, an enormous neo-Classical marble swimming pool and its own private cinema. In the 1930s, Hearst Castle was party central for Clark Gable, Errol Flynn, Greta Garbo et al. There are gold courses galore just outside the pretty little town of Carmel . Having soaked up a bit of the Golden Age of Hollywood, we headed off on Route 1 again to see the City of Angels of today. There we stayed at the slick and sleek Viceroy Santa Monica Hotel, choosing the beach-life of Santa Monica and Venice over the urban sprawl of Hollywood or Beverly Hills where the car is king. The body-builders and gymnasts of Muscle Beach and the roller-blading buskers of Venice are highly entertaining, and you can actually walk everywhere. Hollywood is really an idea rather than a place anyway. It always seems as if it might be just around the next corner but it never is, and the Hollywood sign always stays aloof in the distance. We went on an excellent guided tour taking in the Chinese Theatre, Walk of Fame, Rodeo Drive, Sunset Strip and other spots of note. A Sunday trip to Universal Studios was great fun, too, for the rides and a look at a real working film set on its day off. Mind you, the scariest ride of the day was getting on the freeway by accident on the way into LA. Stop off for an guided tour taking in the Chinese Theatre, Walk of Fame, Rodeo Drive, Sunset Strip and other spots of note in LA . Unless you're a professional stunt driver in a hurry, the freeway is probably best avoided in favour of a trundle along the city's more sedate boulevards. We drove the last 40 miles south through the LA suburbs to our final stop at the Huntington Beach Hyatt Regency. And what a beach it is - three-and-a-half miles of uncrowded white sand known as Surf City. It was thrilling to watch the guys surfing along on the waves. Later we watched the sun go down over the pier from the comfort of the superb Duke's Restaurant, before ambling back along a beach glowing with fire-pits and shrouded in barbecue smoke - preparing ourselves for the horrors of donning fleeces again for the journey home. GETTING THERE . American Sky (americansky.co.uk, 0843 6362001) offers an 11-night self-drive Golden California tour from £1,199pp. It includes room-only accommodation at a choice of hotels along the route from San Francisco to Los Angeles, return flights with United Airlines from Gatwick into San Francisco and out of Los Angeles, and 4WD car hire. For more information about California, go to visitcalifornia.co.uk or call 020 7257 6180.
Jane opted for a road trip along the Pacific Coast Highway (aka Route 1)
The route goes from San Francisco to Los Angeles .
The mostly coastal route is well over 500 miles long .
Route winds through some of California's most wonderful scenery .
הילדים המתבגרים שלי (מולי, 15, דילן, 17) דורשים משהו קצת יותר מרגש מחול וים מחופשות הקיץ המשפחתיות בימינו. אז, לאור האובססיה שלהם לכל מה שקרדשיאן, החלטנו השנה על קליפורניה - טיול כביש אמריקאי קלאסי לאורך הכביש המהיר של חוף האוקיינוס ​​השקט (המכונה כביש 1) מסן פרנסיסקו ללוס אנג'לס. לקחנו את הזמן (שלושה שבועות) לעשות את זה, אבל השתלבנו כל כך הרבה שאני לא יכול להסתפק עכשיו. סן פרנסיסקו ידועה כעיר האירופית ביותר באמריקה, תצטרכו לארוז צמר אפילו בסוף יולי. אז הנה... סן פרנסיסקו ידועה כעיר האירופית ביותר באמריקה, אולי בגלל שתצטרכו לארוז צמר אפילו בסוף יולי. הערפל שמתגלגל פנימה מהים ועוטף את גשר שער הזהב ברוב הימים יכול לפעמים להתעכב, אבל אף פעם לא נשארנו מספיק זמן כדי להתקרר. בהתבסס במלון Zetta המפואר - שבו המבואה משלבת חדר משחקים ובר, ומכוסה בתמונות ענקיות של ג'ון לנון ואורחים קודמים של אלקטרז - בילינו שלושה ימים בהתרוצצות ברחבי העיר, ולעתים קרובות נצמדנו לחיים יקרים לרכבלים המפורסמים. שגוררים אותך במעלה ובמורד הגבעות המפורסמות באותה מידה של העיר. אכלנו חמין צדפות מקערת לחם ב- Fisherman's Wharf, סילנו את הבוטיקים של הייט אשבורי בחיפוש אחר קיץ האהבה, יצאנו באוטובוס אל שער הזהב ותהינו באקווריום בפארק גולדן גייט. ג'יין נסעה לאמריקה עם ילדיה המתבגרים, מולי בת ה-15 ודילן בן ה-17. ובהמשך, יצאנו לשייט בסירה לאלקטרז, שאסור לפספס. המדריך האודיו המבריק שמוביל אתכם ברחבי הכלא מסופר רק על ידי גברים שהיו פעם שומרים או אסירים על הסלע. זה סיור מפחיד ומשכנע. לאחר שניסינו לזקק את העיר ל-72 שעות בלבד, עלינו לרכב השטח שלנו ופנינו לכביש 1. זה רק כ-350 מייל בקו אוויר בין סן פרנסיסקו ללוס אנג'לס, אבל נתיב החוף הזה (בעיקר) הוא כנראה הרבה יותר מ-500 מיילים כל עוד הוא מתפתל בכמה מהנופים הנפלאים והמשתנים ביותר של קליפורניה. בחלק גדול מהכביש המהיר יש הגבלת מהירות של 55 קמ"ש ויש לו רק נתיב אחד לכל כיוון - זה הזמן להוריד את הרגל מהגז, להירגע ולהכניס הכל פנימה. הילדים אמרו שזה מזכיר להם את דורסט כשפנינו דרומה על פני סנטה קרוז ולאחר מכן נגס לרגע במונטריי כדי לסעוד במסעדה על שפת הים בקצה Cannery Row, רובע החוף שהתפרסם ברומן באותו השם של ג'ון סטיינבק. על פי התעקשותו של דילן, עשינו עיקוף ל-17 מייל דרייב, הכביש הנופי סביב חצי האי מונטריי המוביל למועדון הגולף המפורסם בעולם Pebble Beach. הוא היה די מאוכזב ממצב המסלול שם, אבל נפעם מהמצב של Quail Lodge and Golf Club, הנמל הראשון שלנו ממש מחוץ לעיירה הקטנה והיפה כרמל. אפילו הגולפים שבינינו אהבו את הבונגלו המפואר שלנו בקצה המגרש; מבודד ושליו, מפואר וירוק עם נוף של הרים מעורפלים רחוקים. כשקול הדממה התגבר עלינו, ממש מעבר לרחוב בעמק הילס הייתה המסעדה המקסיקנית המצוינת והתוססת Baja Cantina, וגם מעדנייה נפלאה. עוזבים את הכרמל, מוצאים את עצמכם בקצה האזור המרהיב המכונה ביג סור: שטח פראי ולעתים הררי נלחם בו עם האוקיינוס ​​השקט הפראי לא פחות. הדרך מתפתלת מעלה ומטה מצוקים וחוצה ערוצי מערות לאורך כמעט 100 מייל - דרמטי להפליא אבל לפעמים לא לבעלי לב חלש. עצרנו בפארק הלאומי Garrapata, בעמק לוהט ודומם, שבו התרסקות הגלים התחלפה בזמזום החרקים ובקריאה של הבאזז המגלגלים מעליו. לחלק גדול מהכביש המהיר יש הגבלת מהירות של 55 קמ"ש ויש לו רק נתיב אחד לכל כיוון - זה הזמן להוריד את הרגל מהגז, להירגע ולהכניס הכל. זו הייתה פראיות אחרת לגמרי, שהודגשה כאשר דילן נמנע בקושי מלדרוך על נחש רעשן. בסוף ביג סור תוכלו להיתקל בסוג נוסף של פראיות לגמרי בדמות פונדק מדונה האגדי בסן לואיס אוביספו. כל חדר שינה הוא נושא כאן - מרוק בוטום (זו מערה) ועד מקסיקו העתיקה וקירות הכסף והטפטים המושתקים יחסית של חדר הקריסטל שלנו. לקרוא לפונדק מדונה 'קיטש' זה לעשות את זה עוול ענק, כי זה לוקח הכל לרמה חדשה לגמרי של טעם מנקר עיניים. קח את ה-Gold Rush Steakhouse, שמכניס את המזעזע לוורוד. המקום כולו מרוהט ומרופד בוורוד שהוא כמעט פורנוגרפי, מרוכך רק על ידי נוכחותן של נברשות זהב ענקיות. אתה צריך לראות את זה כדי להאמין בזה. אבל האוכל והשירות היו פנטסטיים. המשפחה נגסה לזמן קצר במונטריי כדי לסעוד במסעדה על שפת הים בקצה Cannery Row, רובע החוף שהתפרסם ברומן באותו השם של ג'ון סטיינבק. עשינו מעקף נדיר מכביש 1 אל ההתנחלות הדני סולבנג, מעין יצירה מחדש חמודה אך מרושעת של דנמרק בשמש קליפורניה, מלאה בקונדיטוריות ותיירים סינים. קצת עצבני מזה, חזרנו לבטיחות הכביש המהיר ועד מהרה מצאנו את עצמנו בסנטה ברברה. זוהי קליפורניה הקלאסית של פוסטרים וחולצות טריקו, עם רחובות ארוכים לאין שיעור עם דקלים עם הרים בקצה אחד והאוקיינוס ​​בקצה השני. נשארנו בקצה חוף הים של כביש אחד כזה בפונדק עם השם המתאים Harbor View Inn. מצאנו פירות ים נהדרים בקצה המזח ב- Stearns Wharf מול המלון וב-Fishhouse הפנטסטי, רק כמה רחובות לאורך שדרות קברילו. מעל פסי הרכבת שמאחורי הפונדק נמצא רחוב סטייט, שבו תוכלו למצוא כל דבר, החל מ-Macy's ואמריקן אפרל ועד למקעקעים וברים מעוררי מערות המפרסמים בינגו פאנק רוק. ההורוקס' עשו עיקוף ל-17 מייל דרייב, הכביש הנופי מסביב לחצי האי מונטריי שמוביל למועדון הגולף המפורסם בעולם Pebble Beach. שוק האיכרים סוגר את הרחוב ביום שלישי אחר הצהריים, ומציע שפע שפע קליפורני של פירות, ירקות ופינוקים טעימים אחרים. ממזרח לרחוב סטייט נמצא The Funk Zone, אזור תעשייה ישן שמתחדש לגן עדן של מסעדות, גלריות אמנות וחדרי טעימות יין. בחזרה על הכביש ליד סן סימאון, תראו חיות אקזוטיות משני צידי הכביש המהיר. כלבי ים פילים ענקיים מתנפלים על החוף - דגימות עצומות של כיעור בועות צופרים וצופרים ובאופן כללי מתפרעים על שפת הים. בצד השני יש זברות - צאצאים ישירים של העדר שלחצו על טייקון וויליאם רנדולף הרסט שהותקן בטירת הרסט המפוארת, המופיעה ממש לפניכם. ניתן לערוך סיור בטירה ובשטחיה. לאחר נסיעה של 15 דקות ברכבת במעלה הדרך המתפתלת אל ראש הגבעה, אתה מגלה אחוזה מרהיבה מרוהטת בעתיקות ושטיחי קיר מכל רחבי אירופה, ומתהדרת במרחצאות רומיים, בריכת שחיה ענקית משיש ניאו-קלאסית ובית קולנוע פרטי משלה. . בשנות ה-30, טירת הרסט הייתה מרכז המפלגה של קלארק גייבל, ארול פלין, גרטה גרבו ועוד. יש מסלולי זהב בשפע ממש מחוץ לעיירה הקטנה והיפה כרמל. לאחר שספגנו קצת מתור הזהב של הוליווד, יצאנו שוב לכביש 1 כדי לראות את עיר המלאכים של היום. שם התארחנו במלון חלקלק ומלוטש Viceroy Santa Monica Hotel, ובחרנו בחיי החוף של סנטה מוניקה וונציה על פני המרחב העירוני של הוליווד או בוורלי הילס, שם המכונית היא המלך. מפתחי הגוף והמתעמלים של Muscle Beach והרולר בליידס של ונציה הם מאוד משעשעים, ואתה באמת יכול ללכת לכל מקום. ממילא הוליווד היא באמת רעיון ולא מקום. זה תמיד נראה כאילו זה יכול להיות ממש מעבר לפינה הבאה אבל זה אף פעם לא, ושלט הוליווד תמיד נשאר מרוחק מרחוק. הלכנו לסיור מודרך מצוין ולקחנו את התיאטרון הסיני, שדרת התהילה, רודיאו דרייב, סאנסט סטריפ ועוד נקודות חשובות. טיול יום ראשון לאולפני יוניברסל היה כיף גדול, גם עבור הרכיבות והצצה בסרט עובד אמיתי שנערך ביום החופשי שלו. שימו לב, הנסיעה המפחידה ביותר של היום הייתה לעלות על הכביש המהיר בטעות בדרך ללוס אנג'לס. עצרו לסיור מודרך בתיאטרון הסיני, שדרת התהילה, רודיאו דרייב, סאנסט סטריפ ועוד נקודות חשובות בלוס אנג'לס. אלא אם כן אתה נהג פעלולים מקצועי וממהר, מן הסתם עדיף להימנע מהכביש המהיר לטובת שיטוט לאורך השדרות היותר רגועות של העיר. נסענו את 40 הקילומטרים האחרונים דרומה דרך פרברי לוס אנג'לס עד לתחנה הסופית שלנו ב-Huntington Beach Hyatt Regency. ואיזה חוף זה - שלושה וחצי קילומטרים של חול לבן לא צפוף המכונה Surf City. זה היה מרגש לראות את החבר'ה גולשים על הגלים. מאוחר יותר צפינו בשמש שוקעת מעל המזח מהנוחות של מסעדת Duke's הנהדרת, לפני שטיילנו בחזרה לאורך חוף זוהר בבורות אש ועטופים בעשן ברביקיו - מכינים את עצמנו לזוועות של נטילת צמר שוב למסע הביתה. להגיע לשם . American Sky (americansky.co.uk, 0843 6362001) מציע סיור של 11 לילות בנהיגה עצמית בגולדן קליפורניה החל מ-1,199 פאונד. הוא כולל לינה בחדר בלבד במבחר מלונות לאורך המסלול מסן פרנסיסקו ללוס אנג'לס, טיסות חזור עם יונייטד איירליינס מגטוויק לסן פרנסיסקו ומחוץ ללוס אנג'לס, והשכרת רכב 4WD. למידע נוסף על קליפורניה, עבור אל visitcalifornia.co.uk או התקשר למספר 020 7257 6180.
ג'יין בחרה בטיול בכביש לאורך הכביש המהיר של חוף האוקיינוס ​​השקט (המכונה כביש 1)
המסלול עובר מסן פרנסיסקו ללוס אנג'לס.
מסלול החוף ברובו הוא הרבה יותר מ-500 מיילים.
מסלול מתפתל בכמה מהנופים הנפלאים ביותר של קליפורניה.