Keeping up a quick pace to the finish line, Curtis Penix didn't look like someone who had walked nearly 240 miles in the footsteps of frontiersman Daniel Boone, an arduous trip through the Appalachian terrain that was inspired by his own family's pioneering roots in the Kentucky wilderness. The Michigan steel mill worker, toting a 40-pound backpack, completed his 16-day journey on Thursday. It started in Tennessee, wound into Virginia and took him to hallowed ground in Kentucky — the place where Fort Boonesborough was built in 1775 after Boone and his band of axe men had carved out Boone Trace. The path became an important early artery for settlers heading westward. 'I can't wait to sit down,' the 46-year-old Penix said after being greeted by family and other supporters. 'I haven't had a soft chair in a long time. Physically, I feel fine. I feel like any other day I would get up for work. ... I could keep going if I wanted, but I don't want to.' Traveler: Curtis Penix smiles as he arrives at the site of the original Fort Boonesborough, Kentucky on Thursday March 26, 2015 . Sweet reunion: Curtis Penix kisses his wife Kimberly at the finish on Thursday . Amber Penix embraced her father and then teasingly told him: 'You don't smell too bad.' During his adventure, Penix slept outside, crossed rivers on foot, trudged through rain and mud and endured blistered feet. He started his journey on March 10 near Kingsport, Tennessee — the same place where Boone's group left in March 1775. Penix followed the famous frontiersman's route into Virginia and through Cumberland Gap into Kentucky. After five days of traveling alone, Penix was joined by walking companion Givan Fox, 42, near the Virginia-Kentucky border. Fox's father, John Fox, is president of Friends of Boone Trace, a nonprofit group that hopes to preserve the historic route as a hiking trail and a memorial to the pioneers. 'The American dream started on this road,' Penix said. His trip was inspired by his fifth-great grandfather, Joshua Penix, who followed Boone Trace on his way to Fort Boonesborough. 'This is where Grandpa Joshua came in 1779,' Penix said. 'So he would have been right here somewhere in this little area.' His ancestor did quite well for himself in the frontier. He eventually acquired 1,400 acres near Paris in central Kentucky, but later parceled it off and sold it, Penix said. Joshua Penix eventually became a plantation owner in Virginia. Among those welcoming Penix and Givan Fox on their arrival was Donna Jones, who said some of her ancestors were among the settlers at Fort Boonesborough. Their names are among those etched on a monument honoring the pioneers. 'Anybody that would spend this many days to get here certainly has an understanding of what our ancestors did to make all of this available to us now,' Jones said. 'I just think that's a wonderful for someone to do, to raise our level of awareness.' Trek: Penix, left and his walking partner Givan Fox walk Kentucky State Road 388 following the Boone Trace near Fort Boonesborough on Thursday. Curtis' 5th great grandfather, Joshua Penix, was one of Daniel Boone's men who walked to Fort Boonesborough in 1775 and helped blaze a trail from Cumberland Gap to the fort . Explorer: Daniel Boone and his band of axe men had carved out Boone Trace in the 1700s.  The path became an important early artery for settlers heading westward . At the start of his trip, Penix said, he was determined to 'rough it,' just like the pioneers. On his first day, he waded across seven streams and rivers on foot, including one that was knee deep. 'I quickly found out that by getting your feet wet and then continuing to walk, you could get what the pioneers called "scalded feet,"' he said. The foot blisters were enough to dissuade him from river crossings and take the bridges instead. He endured steady rain during his first four days. At the end of one day, he started shivering uncontrollably, he said. 'Rather than end my trip there, I bit the bullet and I decided to stop in at a motel and dry off and warm up,' he said. 'That was kind of a low point. I had tried to do this . . . just like Grandpa Joshua did. Sleeping under the stars, fording the rivers, carrying all my own food.' His attitude changed after a park ranger told him the pioneers stopped at settlements for food, warm places to sleep and to resupply before reaching the Kentucky wilderness. After that, he said, he accepted the generosity from people offering meals and places to sleep, including carports and garages. With help from groups including Friends of the Boone Trace, Penix charted the most historically accurate route for his journey. Penix said he got lost just once, on a mountainside in Virginia. He estimated about 60 percent of his trip was on roads and the rest through woodlands or fields. While the early pioneers faced dangers from Indians, Penix's biggest threat was vehicles on roads that lacked shoulders for him and Fox to walk on. 'When a large truck would come by, we had this little technique where we would lean (on their walking sticks) into the ditch and away from the road, just long enough for them to go by, and then we'd pop back out on the road,' he said. Penix planned to visit Boone's grave in Kentucky's capital city of Frankfort and then return home to Monroe, Michigan. You did it! Donna Jones, left, congratulates Curtis Penix as he arrives at the original site of Fort Boonesborough on Thursday .
Curtis Penix, 46, walked nearly 240 miles in the footsteps of frontiersman Daniel Boone in an arduous trip through Appalachian terrain .
The Michigan steel mill worker, toting a 40-pound backpack, completed his 16-day journey on Thursday .
It started in Tennessee, wound into Virginia and took him to the place where Fort Boonesborough was built in 1775 in Kentucky .
His trip was inspired by his fifth-great grandfather, Joshua Penix, who followed Boone Trace on his way to Fort Boonesborough .
כשהוא שומר על קצב מהיר עד קו הסיום, קרטיס פניקס לא נראה כמו מישהו שצעד כמעט 240 קילומטרים בעקבותיו של איש הגבול דניאל בון, טיול מפרך בשטח האפלצ'י שנוצר בהשראת השורשים החלוציים של משפחתו שלו. שממה של קנטאקי. עובד מפעל הפלדה במישיגן, עם תיק גב במשקל 40 קילו, השלים את מסעו בן 16 הימים ביום חמישי. זה התחיל בטנסי, נפצע לתוך וירג'יניה ולקח אותו לאדמה מקודשת בקנטקי - המקום שבו נבנה פורט בונסבורו ב-1775 לאחר שבון וחבורת אנשי הגרזן שלו חצבו את בון טרייס. השביל הפך לעורק מוקדם חשוב עבור מתנחלים היוצאים מערבה. "אני לא יכול לחכות לשבת", אמר פניקס בן ה-46 לאחר שקיבל את פני המשפחה ותומכים אחרים. ״הרבה זמן לא היה לי כיסא רך. פיזית, אני מרגיש בסדר. אני מרגיש כמו בכל יום אחר שהייתי קם לעבודה. ... יכולתי להמשיך אם ארצה, אבל אני לא רוצה״. נוסע: קרטיס פניקס מחייך כשהוא מגיע לאתר של פורט בונסבורו המקורי, קנטקי ביום חמישי 26 במרץ 2015. מפגש מתוק: קרטיס פניקס מנשק את אשתו קימברלי בסיום ביום חמישי. אמבר פניקס חיבקה את אביה ואז אמרה לו בקנטות: 'אתה לא מריח רע מדי'. במהלך ההרפתקה שלו, פניקס ישן בחוץ, חצה נהרות ברגל, השתרך בגשם ובבוץ וסבל רגליים עם שלפוחיות. הוא התחיל את מסעו ב-10 במרץ ליד קינגספורט, טנסי - אותו מקום שבו עזבה הקבוצה של בון במרץ 1775. פניקס עקב אחר הנתיב של איש הגבול המפורסם לתוך וירג'יניה ודרך קמברלנד גאפ לקנטקי. לאחר חמישה ימים של נסיעה לבד, פניקס הצטרף למלווה ההליכה ג'יוון פוקס, בן 42, סמוך לגבול וירג'יניה-קנטקי. אביו של פוקס, ג'ון פוקס, הוא נשיא Friends of Boone Trace, קבוצה ללא מטרות רווח שמקווה לשמר את המסלול ההיסטורי כשביל הליכה וכאנדרטת זיכרון לחלוצים. "החלום האמריקאי התחיל בכביש הזה," אמר פניקס. הטיול שלו נוצר בהשראת סבו סבא סבא חמישי, ג'ושוע פניקס, שעקב אחרי בון טרייס בדרכו לפורט בונסבורו. ״כאן הגיע סבא יהושע ב-1779,״ אמר פניקס. "אז הוא היה נמצא כאן איפשהו באזור הקטן הזה." אביו עשה את עצמו די טוב בגבול. בסופו של דבר הוא רכש 1,400 דונם ליד פריז במרכז קנטקי, אבל מאוחר יותר חלק אותם ומכר אותם, אמר פניקס. ג'ושוע פניקס הפך בסופו של דבר לבעל מטעים בווירג'יניה. בין אלה שקיבלו את פני פניקס וגיוון פוקס עם הגעתם הייתה דונה ג'ונס, שאמרה שכמה מאבותיה היו בין המתיישבים בפורט בונסבורו. שמותיהם נמנים עם אלה שנחרטו על אנדרטה לכבוד החלוצים. "כל מי שיבלה כל כך הרבה ימים כדי להגיע לכאן בוודאי מבין מה אבותינו עשו כדי להפוך את כל זה לזמין עבורנו עכשיו", אמר ג'ונס. 'אני פשוט חושב שזה נפלא למישהו לעשות, להעלות את רמת המודעות שלנו'. טרק: פניקס, משמאל ושותפו להליכה Givan Fox צועדים על כביש קנטאקי 388 בעקבות ה-Bone Trace ליד Fort Boonesborough ביום חמישי. סבא רבא 5 של קרטיס, ג'ושוע פניקס, היה אחד מאנשיו של דניאל בון שהלך לפורט בונסבורו בשנת 1775 ועזר לפרוץ שביל מקמברלנד גאפ אל המבצר. סייר: דניאל בון ולהקת אנשי הגרזן שלו גילפו את בון טרייס בשנות ה-1700. השביל הפך לעורק מוקדם חשוב עבור מתנחלים לכיוון מערב. בתחילת נסיעתו, אמר פניקס, הוא היה נחוש בדעתו 'להתפרע', בדיוק כמו החלוצים. ביומו הראשון הוא השתכשך על פני שבעה נחלים ונהרות ברגל, כולל אחד שהיה עד הברכיים. "גיליתי מהר שעל ידי הרטבת הרגליים ולאחר מכן המשך ללכת, אתה יכול לקבל את מה שהחלוצים כינו "כפות רגליים צרובות", אמר. שלפוחיות הרגל הספיקו כדי להניא אותו ממעבר נהרות ולקחת את הגשרים במקום. הוא סבל גשם קבוע בארבעת ימיו הראשונים. בסופו של יום אחד, הוא התחיל לרעוד ללא שליטה, אמר. "במקום לסיים את הטיול שלי שם, נשכתי את הכדור והחלטתי לעצור במוטל ולהתייבש ולהתחמם", אמר. ״זאת הייתה סוג של נקודת שפל. ניסיתי לעשות את זה. . . בדיוק כמו שעשה סבא יהושע. ישן תחת הכוכבים, נוסע בנהרות, נושא את כל האוכל שלי.' גישתו השתנתה לאחר ששומר בפארק אמר לו שהחלוצים עצרו בהתנחלויות כדי לקבל אוכל, מקומות חמים לישון ולספק מחדש לפני שהגיעו למדבר קנטקי. לאחר מכן, אמר, הוא קיבל את הנדיבות מאנשים שהציעו ארוחות ומקומות לישון, כולל חניונים ומוסכים. בעזרת קבוצות כולל Friends of the Boone Trace, פניקס התווה את המסלול המדויק ביותר מבחינה היסטורית למסע שלו. פניקס אמר שהוא הלך לאיבוד רק פעם אחת, על צלע הר בווירג'יניה. הוא העריך שכ-60 אחוז מהטיול שלו היה בכבישים והשאר דרך יערות או שדות. בעוד שהחלוצים המוקדמים התמודדו עם סכנות מצד האינדיאנים, האיום הגדול ביותר של פניקס היה כלי רכב בכבישים שחסרו להם כתפיים עבורו ופוקס ללכת עליהם. "כשמשאית גדולה הגיעה, הייתה לנו את הטכניקה הקטנה הזו שבה היינו נשענים (על מקלות ההליכה שלהם) לתוך התעלה ומתרחקים מהכביש, מספיק זמן כדי שהם יעברו, ואז היינו קופצים החוצה. על הכביש,' אמר. פניקס תכנן לבקר בקברו של בון בעיר הבירה של קנטקי פרנקפורט ואז לחזור הביתה למונרו, מישיגן. עשית את זה! דונה ג'ונס, משמאל, מברכת את קרטיס פניקס כשהוא מגיע לאתר המקורי של פורט בונסבורו ביום חמישי.
קרטיס פניקס, בן 46, הלך כמעט 240 מיילים בעקבותיו של איש הגבול דניאל בון בטיול מפרך בשטח האפלצ'י.
עובד מפעל הפלדה במישיגן, עם תיק גב במשקל 40 פאונד, השלים את מסעו בן 16 הימים ביום חמישי.
זה התחיל בטנסי, נקלע לתוך וירג'יניה ולקח אותו למקום שבו נבנה פורט בונסבורו בשנת 1775 בקנטקי.
הטיול שלו היה בהשראת סבו סבא סבא חמישי, ג'ושוע פניקס, שעקב אחרי בון טרייס בדרכו לפורט בונסבורו.