(CNN)Sen. Harry's Reid's perfunctory announcement on Friday that he won't seek re-election next year -- leaving a vacancy for leadership of the Senate Democrats -- was followed, hours later, by a matter-of-fact statement in an interview with The Washington Post: "I think Schumer should be able to succeed me." That would usher in a whirlwind of activity on Capitol Hill in the next year as New York's senior senator prepares to seize the reins of power -- and retool the party as a center-left powerhouse that can win and hold a majority in 2016 and beyond. Left-leaning activists have begun scrambling to block Chuck Schumer's rise. The progressive organization Democracy for America is calling for Sen. Elizabeth Warren to seek the leadership post, and the left-leaning Daily Kos website is circulating a poll seeking other challengers and denouncing Schumer as too close to the "Wall Street wing" of the Democratic Party. With more than a year to go before Senate Democrats will choose a new leader, anything can happen. But after watching Schumer in action for more than 20 years, I'd be surprised if he gets outsmarted in a political moment he has literally been working for a generation to create. With more than $13.4 million on hand in his campaign coffers, Schumer has more money than all but one member of the Senate -- and is the only Democrat in the top 10 in that category. He ran the Democratic Senatorial Campaign Committee when it took the majority in 2006 -- and while Democrats lost the majority during his second stint in the job in 2012, the field looks far more promising for them in 2016: Republicans must defend 24 seats, while Democrats need to protect only 10. Schumer brings an extraordinary level of personal political skill to the leadership fight. Even among the 100-member Senate -- home to a great many ambitious politicians with big egos -- Schumer has long operated at a high-octane level of smarts and media-savvy brashness that impress and occasionally startle his colleagues. Republican Bob Dole, a longtime lion of the Senate, once quipped that the most dangerous place to be in the Capitol is between Schumer and a television camera. The joke stuck -- but behind the gag is a sign of grudging respect for a man who excels at the basic block-and-tackle necessities of political life. Schumer is attuned to television and radio (growing up in the world's media capital will do that). In fact, he popularized a practice of holding press conferences on Sunday, a slow news day guaranteed to draw reporters -- and ensure him prominent placement in the Monday newspapers. But he is also a consummate street politician: At 64, he maintains a habit of biking around New York City neighborhoods without fanfare or an entourage, quietly noting local problems and occasionally inviting himself into a block party or parade. When a reporter once casually asked him to name all 62 counties of New York state, Schumer did her one better, and hand-sketched a map of the state with all the counties filled in. (He visits every county in the state every year.) Schumer isn't the only politically ambitious kid from Brooklyn -- before attending Harvard, he graduated from a public school, James Madison High, whose alumni include Supreme Court Justice Ruth Bader Ginsburg, Sen. Bernie Sanders and ex-Sen. Norm Coleman of Minnesota (a childhood pal of Schumer's). But Schumer's political climb been a long-term work in progress. He emerged on the national stage as a prime sponsor of the Violent Crime Control and Law Enforcement Act of 1994, a law that banned assault weapons; in the run-up to the final vote, New Yorkers practically couldn't turn on television without seeing Schumer, then a congressman, on the floor of the House, waving a rifle over his head as he argued for the ban. The higher profile served him well a few years later, when Schumer took on -- and defeated -- three-term incumbent Sen. Alfonse D'Amato. As a senator on the rise, Schumer attracted politically ambitious staffers who moved on to high-profile positions where they can help their former mentor. A very partial list of those includes Howard Wolfson, Phil Singer and Blake Zeff, who went on to help run Hillary Clinton's 2008 campaign; Ben Lawsky, who is now shaking up the world of finance as New York's top banking regulator; Preet Bharara, who has become an anti-corruption powerhouse as a U.S. attorney; and Rodney Capel, who is executive director of the state's Democratic Party. With allies, money and the blessing of Reid, Schumer is in a prime position to implement the ideas contained in his important and overlooked 2007 book, "Positively American," which lays out a vision for how Democrats should lead America. Like Schumer himself, the book is savvy, hopeful and politically attuned to the desires of middle-class voters. Those who wonder what a Schumer Senate leadership would look like should take a look as Democrats prepare for what could well be the start of the Schumer era on Capitol Hill.
Harry Reid wants Chuck Schumer to succeed him as Senate minority leader .
Errol Louis: But some on left want to block Schumer's rise to leadership post .
Louis says Schumer is tuned into middle-class voters, could create new Democratic era .
(CNN) סנ. ההכרזה הזמנית של הארי'ס ריד ביום שישי כי לא יבקש להיבחר מחדש בשנה הבאה - והשאירה מקום פנוי להנהגת הדמוקרטים בסנאט - בעקבותיה, שעות לאחר מכן, הצהרה עניינית בראיון ל"וושינגטון". פוסט: "אני חושב ששומר צריך להיות מסוגל לרשת אותי". זה יגרום למערבולת של פעילות בגבעת הקפיטול בשנה הבאה, כאשר הסנאטור הבכיר בניו יורק יתכונן לתפוס את מושכות השלטון - ולעצב מחדש את המפלגה כמעצמת מרכז-שמאל שיכולה לזכות ולהחזיק רוב ב-2016 ואילך. . פעילי שמאל החלו להתאמץ כדי לבלום את עלייתו של צ'אק שומר. הארגון הפרוגרסיבי Democracy for America קורא לסנאטורית אליזבת וורן לחפש את תפקיד המנהיגות, ואתר Daily Kos הנוטה לשמאל מפיץ סקר המחפש מתמודדים אחרים ומוקיע את שומר כקרוב מדי ל"אגף וול סטריט" של הדמוקרטים. מפלגה. כשנותרו יותר משנה עד שהדמוקרטים בסנאט יבחרו מנהיג חדש, הכל יכול לקרות. אבל אחרי שצפיתי בשומר בפעולה במשך יותר מ-20 שנה, אתפלא אם הוא יתחכם ברגע פוליטי שהוא ממש עובד במשך דור כדי ליצור. עם יותר מ-13.4 מיליון דולר בהישג יד בקופת הקמפיין שלו, לשומר יש יותר כסף מאשר לכל חברי הסנאט מלבד אחד - והוא הדמוקרט היחיד ב-10 הגדולים בקטגוריה הזו. הוא ניהל את ועדת הקמפיין הסנאטורית הדמוקרטית כשהיא לקחה את הרוב ב-2006 - ובעוד שהדמוקרטים איבדו את הרוב במהלך הקדנציה השנייה שלו בתפקיד ב-2012, התחום נראה הרבה יותר מבטיח עבורם ב-2016: הרפובליקנים חייבים להגן על 24 מושבים, בעוד הדמוקרטים צריכים להגן רק על 10. שומר מביא רמה יוצאת דופן של מיומנות פוליטית אישית למאבק המנהיגות. אפילו בקרב 100 חברי הסנאט - ביתם של הרבה מאוד פוליטיקאים שאפתניים עם אגו גדול - שומר פעל זה מכבר ברמת אוקטן גבוהה של חכמים ונועזות תקשורתית שמרשימה ומדי פעם מפחידה את עמיתיו. בוב דול הרפובליקני, אריה ותיק של הסנאט, צייץ פעם שהמקום המסוכן ביותר להיות בו בקפיטול הוא בין שומר למצלמת טלוויזיה. הבדיחה תקועה - אבל מאחורי ההסתברות יש סימן לכבוד עצבני לאדם שמצטיין בצרכי החסימה הבסיסיים של החיים הפוליטיים. שומר מכוון לטלוויזיה ולרדיו (לגדול בבירת התקשורת העולמית יעשה זאת). למעשה, הוא הפך לפופולרי נוהג של קיום מסיבות עיתונאים ביום ראשון, יום חדשות איטי המובטח למשוך כתבים - ולהבטיח לו מיקום בולט בעיתוני יום שני. אבל הוא גם פוליטיקאי רחוב משוכלל: בגיל 64, הוא שומר על הרגל לרכוב על אופניים ברחבי שכונות ניו יורק ללא רעש או פמליה, מציין בשקט בעיות מקומיות ומדי פעם מזמין את עצמו למסיבת בלוק או מצעד. כשכתבת ביקשה ממנו פעם אחת כלאחר יד לנקוב בשמות של כל 62 המחוזות של מדינת ניו יורק, שומר עשתה זאת טוב יותר, ושרטט ביד מפה של המדינה עם כל המחוזות מלאים. (הוא מבקר בכל מחוז במדינה מדי שנה. שומר הוא לא הילד השאפתני היחיד מברוקלין - לפני שלמד בהרווארד, הוא סיים את לימודיו בבית ספר ציבורי, ג'יימס מדיסון היי, שבין בוגריו ניתן למצוא את שופטת בית המשפט העליון רות באדר גינסבורג, הסנאטור ברני סנדרס וסנט לשעבר. נורם קולמן ממינסוטה (חבר ילדות של שומר). אבל הטיפוס הפוליטי של שומר היה עבודה ארוכת טווח בתהליך. הוא הופיע על הבמה הלאומית כספונסר ראשי של חוק בקרת פשיעה אלימה ואכיפת החוק משנת 1994, חוק שאסר על נשק תקיפה; לקראת ההצבעה הסופית, בניו יורק כמעט ולא יכלו להדליק טלוויזיה בלי לראות את שומר, אז חבר קונגרס, על רצפת בית הנבחרים, מניף רובה מעל ראשו בזמן שהוא טוען לאיסור. הפרופיל הגבוה שירת אותו היטב כמה שנים מאוחר יותר, כאשר שומר לקח על עצמו - והביס - את הסנאטור המכהן לשלושה כהונות, אלפונס ד'אמאטו. כסנאטור במגמת עלייה, שומר משך עובדים שאפתנים פוליטית שעברו לתפקידים בעלי פרופיל גבוה שבהם הם יכולים לעזור למנטור לשעבר שלהם. רשימה חלקית מאוד של אלה כוללת את הווארד וולפסון, פיל סינגר ובלייק זף, שהמשיכו לעזור בניהול הקמפיין של הילרי קלינטון ב-2008; בן לוסקי, שמטלטל כעת את עולם הפיננסים כרגולטור הבנקאות הבכיר בניו יורק; Preet Bharara, שהפך למעצמה נגד שחיתות כעורך דין אמריקאי; ורודני קאפל, שהוא מנכ"ל המפלגה הדמוקרטית במדינה. עם בעלי ברית, כסף וברכתו של ריד, שומר נמצא בעמדה מצוינת ליישם את הרעיונות הכלולים בספרו החשוב והמתעלם מ-2007, "אמריקאי חיובי", המציג חזון כיצד על הדמוקרטים להוביל את אמריקה. כמו שומר עצמו, הספר מתמצא, מלא תקווה ומכוון פוליטית לרצונותיהם של מצביעי המעמד הבינוני. מי שתוהה איך תיראה הנהגת סנאט שומר, צריך להסתכל בזמן שהדמוקרטים מתכוננים למה שיכול בהחלט להיות תחילתו של עידן שומר בגבעת הקפיטול.
הארי ריד רוצה שצ'אק שומר יחליף אותו כמנהיג המיעוט בסנאט.
ארול לואי: אבל חלק מהשמאל רוצים לחסום את עלייתו של שומר לתפקיד מנהיגותי.
לואי אומר ששומר מכוון למצביעים ממעמד הביניים, יכול ליצור עידן דמוקרטי חדש.