Turn on the telly, lie back and think of England the way it used to be. It isn’t difficult. Not with David James, Phil Neville, Jamie Carragher, Martin Keown and Lee Dixon sharing their expertise and defensive acumen. Or maybe there’s the midfield craft of Steve McManaman, Paul Scholes, Owen Hargreaves and Jamie Redknapp. Or the striking instincts of Alan Shearer and Michael Owen. That’s a decent international team right there, boasting more than 500 caps and more than a hundred goals, even without Match of the Day host Gary Lineker. Or Gary Neville, one of a few England internationals from his generation involved in coaching, when his Sky TV duties allow. Holland beat England 2-0 in 1993 and almost all of the Dutch side are in coaching but not one player from England is in management... HOLLAND . De Goey: Now works with goalkeepers at Dutch amateur side DHC Delft . De Wolf: Ex-boss at Zwart, Halsteren, SVVSMC, Haaglandia, Turkiyemspor, Voorschoten 97, WKE & Sliedrecht, recently retired as assistant at Sparta Rotterdam and now working on TV . R Koeman: Southampton manager . Minutes after escaping a red card for pulling down David Platt, Ronald Koeman fired a free kick past David Seaman . F de Boer: Ajax manager . Rijkaard: Ex-Barcelona manager now retired . Wouters: Ex-manager of Ajax & Utrecht, also coached at Rangers & PSV, now head of youth development at Kasimpasa in Turkey . E Koeman: Southampton assistant, also ex-manager of Waalwijk, Feyenoord, Hungary, Utrecht & PSV . Bergkamp: Ajax assistant . Overmars: Ajax director of football . R de Boer: Was Ajax U18 & U19 assistant, but chose TV when urged by Ajax to make a career choice . Roy: Ajax B – U16 & U17 coach . Subs: . Winter: Netherlands U19 coach . Van Gobbel: Coaching 8-10-year-olds at Feyenoord . Paul Merson is tackled as he challenges for the ball (left) as Alan Shearer loses out to Frank de Boer (right) ENGLAND . Seaman: Occasionally helps Arsenal coach their goalkeepers . Parker: Ex-manager of Chelmsford and Welling, last seen blogging for Yahoo . Dorigo: Various media . Ince: Ex-manager of Macclesfield, MK Dons, Blackburn, Notts County and Blackpool . Pallister: Works in the media . Adams: Ex-manager of Wycombe, Portsmouth and Gabala in Azerbaijan . Platt: Ex-manager of Sampdoria, Nottingham Forest, England U21s and assistant at Man City . Palmer: Coaching at an independent school in China . Shearer: Eight games as Newcastle’s caretaker manager in 2009, now BBC pundit . Merson: Less than two years as Walsall manager, now Sky TV pundit . Paul Merson challenged by John De Wolf as England crashed to defeat in the vital qualifying match . Sharpe: Abu Dhabi sports pundit . Subs: . Sinton: Ex-manager of Fleet Town and Telford United . Wright: BBC broadcaster . Ian Wright  is dejected after England's hopes of reaching the World Cup in 1994 . Many former England stars have opted for the sofa. Who can blame them? Coaching is a vocation, an all-consuming passion; not something to dabble at in the hope of discovering you possess a magical gift. Arsene Wenger, Jose Mourinho and Sir Alex Ferguson have devoted their lives to it. Many top players from the previous generation were chewed up and spat out having been through the usual routine: use your name to get a job, discover it’s damn hard and totally different to being a player and either get disillusioned or sacked or both. Soon the name doesn’t open doors because you’re no longer a star footballer but a failed manager. In the Championship, managers survive an average of eight months, not even long enough to complete the UEFA Pro Licence course, the top qualification which is required to coach in the top two tiers of English football. Gary Neville is one of a few former England internationals involved in coaching after stopping playing . Jamie Redknapp (left) and Jamie Carragher right) chose to work as pundits upon ending their playing days . Southampton boss Ronald Koeman is one of a number of  Dutch professionals who have gone on to coach . It is a staggering statistic but out of the 92 Football League managers, only four have played for England and they have just 25 caps between them. They are Sheffield United’s Nigel Clough (14 caps), Huddersfield’s Chris Powell (5), Aston Villa’s Tim Sherwood (3) and Carlisle’s Keith Curle (3). Here lies the mangled logic at the heart of the problem. In the spirit of the football culture in this country, many good players are impatient, convinced they should bypass the qualification process. They would rather learn on the job but the job is too insecure on which to learn. Time in charge is diminishing, as is the likelihood of a second chance. Little wonder English coaching has become a punchbag for the failing national team, although English coaches actually do nothing much different to their foreign counterparts. Did we not like it when Holland beat England in Rotterdam in October 1993? Look back on the teams and none of Graham Taylor’s players are working full-time in football, although most have tried and some may return. Paul Ince managed for 238 games. Almost all the Dutch side are locked into the game at different levels. Six of them have the Pro Licence, compared with three of the English. Frank de Boer is coach of Ajax and has won the Dutch league four times in as many seasons . Danny Blind (left) is part of Holland's coaching setup and is earmarked to succeed Guus Hiddink (centre) Former Arsenal winger Marc Overmars (right) is now the director of football at Ajax . Ronald Koeman is at Southampton and coveted by Barcelona, Frank de Boer is at Ajax, where Marc Overmars and Dennis Bergkamp are in senior roles. Ronald de Boer was involved in the Ajax youth set-up until the club ordered him to choose between his coaching and broadcasting. He chose TV, surprisingly. Move on to the Euro 96 meeting between the nations and the Dutch team includes PSV Eindhoven boss Phillip Cocu and Danny Blind, earmarked to succeed Guus Hiddink as Holland coach. With Giovanni van Bronckhorst stepping up to become Feyenoord boss next season, it means Holland’s ‘Big Three’ clubs will be led by legends with more than 300 caps between them. There is nothing comparable in this country. Scour 92 clubs and you can find 25 England caps, property of Tim Sherwood (3), Keith Curle (3), Chris Powell (5) and Nigel Clough (14). There is a better show from some of the other Home Nations. In Terry Venables’ Euro 96 team which beat Holland 4-1, there was Gareth Southgate, now England U21 manager, protected in the confines of the FA bubble where Stuart Pearce spent much of his coaching career and where Gary Neville is learning. There was Teddy Sheringham, part-time at West Ham, and also in the squad were Les Ferdinand, QPR’s director of football, and Steve Stone, coach at Newcastle. Nothing proves elite players make the best coaches. The opposite could be true to some extent when you look at Ferguson, Wenger or Mourinho. But international players can make fine coaches as Sir Alf Ramsey, Sir Bobby Robson, Don Howe and Venables proved. Some who have devoted much time to this subject conclude that the trend is rooted in the British culture, where academic teaching has always held sway over sporting education and where youth coaching is not treated as a career in itself — unlike in parts of Europe and the Americas. Huddersfield manager Chris Powell is one of four former England internationals in the Football League . Aston Villa boss Tim Sherwood played three times for England but now manages in the Premier League . The opening of St George's Park has boosted the facilities on hand to the England national team . Why would millionaire footballers trade their comfortable lives to start at the bottom of a profession struggling for identity? This friction has lingered since the days of Sir Walter Winterbottom, who met resistance from traditionalists running clubs and the FA when he tried to modernise the England team to keep pace with countries such as Hungary and Italy in the ’50s. Barriers have been removed. The opening of St George’s Park and recent changes to coach education at the FA represent a big step forward according to many, but some views are deeply engrained. Winterbottom once asked Robson, one of his England players, what he might do when he finished playing. ‘I don’t know,’ replied Robson. ‘I don’t think cleaning windows is an option.’ Nor was a job on Sky Sports, so Winterbottom persuaded Robson to attend one of his coaching courses. Imagine Sven Goran Eriksson asking David Beckham the same question. ‘I’m going to help banish child poverty, model underpants and buy a franchise for a soccer team in Florida, Sven.’ How do the Dutch get their players into the coaching system? And how do they stay there when so many of the English slide out? Is it because England is a nation which prefers coaches to have come through the system? Quite the opposite, really. The obsession with rushing big-name players into high-profile jobs was more probably part of the problem. They weren’t ready for it, since they had no coaching experience, and have fallen out of the system, no doubt bruised by those who sit in judgment and brand them coaching failures. Swansea manager Garry Monk is the top-ranked English manager, his team eighth in the Premier League . Northern Irishman Brendan Rodgers, the Liverpool manager, is the highest ranked British coach in fifth . Meanwhile, there are brilliant coaches who have spent their lives in the lower leagues, a welcoming hand never reaching out to them from the Premier League. Many of the ’93 Holland team went through the Ajax gateway to a coaching career, a club with a reputation for producing elite talent. They were not thrown in at Wycombe like Tony Adams or at Stockport like Carlton Palmer. Holland is a hot-house football environment. Fewer professional teams mean it has a more concentrated focus of talent in competition. There is a greater tactical education and a desire to exchange ideas, all of which works for both young players and young coaches. Swansea’s Garry Monk is the top-ranked English manager in this country whose team are eighth in the Premier League. Of nine English managers in the top flight, five are in the bottom six fighting to prove their worth as the foreign coaches contest the title with Brendan Rodgers, the top-ranked Brit offering hope in fifth. Mauricio Pochettino has already managed Southampton and Tottenham at the age of 43 . Burnley manager Sean Dyche (left) and Bournemouth boss Eddie Howe are both highly rated British coaches . Should anyone slip, there is a ready supply of experienced and fully qualified foreign coaches, often ex-internationals, waiting to step in. Ambitious coaches such as Koeman and Mauricio Pochettino regularly jump ahead of promising homespun talent such as Sean Dyche and Eddie Howe. England, meanwhile, are in danger of surrendering an entire generation of international footballers to an array of media opportunities.
In 1993, Holland beat England 2-0 in a World Cup qualifier .
Many of the England internationals from that night are now working in punditry .
On the Holland side however, most players are now working in coaching .
Only four former England players are now managing across the top four leagues .
הדליקו את הטלוויזיה, תשכבו אחורה וחשבו על אנגליה כמו פעם. זה לא קשה. לא עם דיוויד ג'יימס, פיל נוויל, ג'יימי קארגר, מרטין קיון ולי דיקסון שחולקים את המומחיות והחוכמה ההגנתית שלהם. או אולי יש את מלאכת האמצע של סטיב מקמנמן, פול סקולס, אוון הארגריבס וג'יימי רדנאפ. או האינסטינקטים הבולטים של אלן שירר ומייקל אוון. זו קבוצה בינלאומית הגונה שם, שמתהדרת ביותר מ-500 כיבושים ויותר ממאה שערים, אפילו ללא מארח משחק היום, גארי ליניקר. או גארי נוויל, אחד מכמה שחקני אנגליה מהדור שלו שעוסקים באימון, כאשר חובותיו ב-Sky TV מאפשרים זאת. הולנד ניצחה את אנגליה 2-0 ב-1993 וכמעט כל הקבוצה ההולנדית עוסקת באימון אבל אף שחקן מאנגליה לא נמצא בהנהלה... הולנד. דה גואי: עובד כעת עם שוערים בקבוצת החובבים ההולנדית DHC Delft. דה וולף: בוס לשעבר ב- Zwart, Halsteren, SVVSMC, Haaglandia, Turkiyemspor, Voorschoten 97, WKE & Sliedrecht, פרש לאחרונה כעוזר בספרטה רוטרדם ועכשיו עובד בטלוויזיה. R Koeman: מנג'ר סאות'המפטון. דקות לאחר שברח מכרטיס אדום על משיכת דיוויד פלאט, רונלד קומאן ירה בעיטה חופשית על פני דייויד סימן. פ דה בור: מנג'ר אייאקס. רייקארד: מנג'ר ברצלונה לשעבר פרש כעת. ווטרס: מנהל לשעבר של אייאקס ואוטרכט, אימן גם בריינג'רס ו-PSV, כיום ראש פיתוח נוער בקאסימפסה בטורקיה. E Koeman: עוזר סאות'המפטון, גם המנהל לשעבר של ואלוויק, פיינורד, הונגריה, אוטרכט ופ.ס.וו. ברגקאמפ: עוזר אייאקס . Overmars: מנהל הכדורגל של אייאקס. ר דה בור: היה עוזר של אייאקס U18 ו-U19, אבל בחר בטלוויזיה כשאייאקס דרצה אותה לבחור בקריירה. רועי: מאמן אייאקס B – U16 ו-U17. משנה: . חורף: מאמן הולנד U19. ואן גובל: מאמן ילדים בני 8-10 בפיינורד. פול מרסון מתמודד כשהוא מאתגר את הכדור (משמאל) כאשר אלן שירר מפסיד לפרנק דה בור (מימין) אנגליה. איש ים: עוזר מדי פעם לארסנל לאמן את השוערים שלהם. פארקר: מנהל לשעבר של Chelmsford and Welling, נראה לאחרונה כבלוג עבור Yahoo. דוריגו: אמצעי תקשורת שונים. Ince: לשעבר המנהל של Macclesfield, MK Dons, Blackburn, Notts County ובלקפול. פליסטר: עובד בתקשורת. אדמס: מנהל לשעבר של וויקומב, פורטסמות' וגבאלה באזרבייג'ן. פלאט: לשעבר המנהל של סמפדוריה, נוטינגהאם פורסט, אנגליה U21 ועוזר ב-Man City. פאלמר: אימון בבית ספר עצמאי בסין. שירר: שמונה משחקים כמנהל הזמני של ניוקאסל ב-2009, כיום מומחה ל-BBC. מרסון: פחות משנתיים כמנהל וולסל, כיום מומחה ב-Sky TV. פול מרסון קרא תיגר על ידי ג'ון דה וולף כשאנגליה התרסקה להפסד במשחק המוקדמות החיוני. שארפ: מומחה לספורט אבו דאבי. משנה: . סינטון: לשעבר מנהל פליט טאון וטלפורד יונייטד. רייט: שדרן ה-BBC. איאן רייט מדוכדך אחרי התקווה של אנגליה להגיע למונדיאל ב-1994. רבים מכוכבי אנגליה לשעבר בחרו בספה. מי יכול להאשים אותם? אימון הוא ייעוד, תשוקה המכילה הכל; לא משהו להתעסק בו בתקווה לגלות שיש לך מתנה קסומה. ארסן ונגר, ז'וזה מוריניו וסר אלכס פרגוסון הקדישו את חייהם לכך. שחקנים מובילים רבים מהדור הקודם נלעסו וירקו לאחר שעברו את השגרה הרגילה: השתמשו בשם שלכם כדי למצוא עבודה, גילו שזה נורא קשה ושונה לגמרי מלהיות שחקן, או להתפכח או להתפטר או שניהם. בקרוב השם לא פותח דלתות כי אתה כבר לא כוכב כדורגל אלא מנהל כושל. באליפות, המנהלים שורדים בממוצע שמונה חודשים, אפילו לא מספיק זמן כדי להשלים את קורס UEFA Pro License, ההסמכה הבכירה שנדרשת לאימון בשתי השכבות העליונות של הכדורגל האנגלי. גארי נוויל הוא אחד מכמה שחקני אנגליה לשעבר המעורבים באימון לאחר שהפסיק לשחק. ג'יימי רדנאפ (משמאל) וג'יימי קרגר מימין) בחרו לעבוד בתור מבינים עם סיום ימי המשחק שלהם. הבוס של סאות'המפטון, רונלד קומאן, הוא אחד ממספר אנשי מקצוע הולנדים שהמשיכו לאמן. זה נתון מדהים אבל מתוך 92 מנהלי ליגת הפוטבול, רק ארבעה שיחקו באנגליה ויש להם רק 25 כיבושים ביניהם. אלה הם נייג'ל קלאו של שפילד יונייטד (14 כיבושים), כריס פאוול של האדרספילד (5), טים שרווד של אסטון וילה (3) וקית' קורל של קרלייל (3). כאן טמון ההיגיון המעוות בלב הבעיה. ברוח תרבות הכדורגל בארץ, שחקנים טובים רבים חסרי סבלנות, משוכנעים שעליהם לעקוף את תהליך ההסמכה. הם מעדיפים ללמוד בעבודה אבל העבודה לא בטוחה מדי בשביל ללמוד. הזמן באחריות הולך ופוחת, וכך גם הסבירות להזדמנות שנייה. אין פלא שהאימון האנגלי הפך לשק חבטות עבור הנבחרת הכושלת, אם כי מאמנים אנגלים למעשה לא עושים דבר שונה בהרבה מעמיתיהם הזרים. האם לא אהבנו כשהולנד ניצחה את אנגליה ברוטרדם באוקטובר 1993? תסתכל אחורה על הקבוצות ואף אחד מהשחקנים של גרהם טיילור לא עובד במשרה מלאה בכדורגל, למרות שרובם ניסו וחלקם עשויים לחזור. פול אינס הספיק ל-238 משחקים. כמעט כל הצד ההולנדי ננעל למשחק ברמות שונות. לשישה מהם יש את ה-Pro Licence, לעומת שלושה מהאנגלים. פרנק דה בור הוא מאמן אייאקס וזכה בליגה ההולנדית ארבע פעמים באותה עונות. דני בלינד (משמאל) הוא חלק ממערך האימון של הולנד ומיועד לרשת את Guus Hiddink (במרכז). שחקן הכנף לשעבר של ארסנל מארק אוברמארס (מימין) הוא כעת מנהל הכדורגל באייאקס. רונלד קומאן נמצא בסאות'המפטון ונחשק על ידי ברצלונה, פרנק דה בור נמצא באייאקס, שם מארק אוברמארס ודניס ברגקאמפ נמצאים בתפקידים בכירים. רונלד דה בור היה מעורב במערך הנוער של אייאקס עד שהמועדון הורה לו לבחור בין האימון שלו לשידור. הוא בחר בטלוויזיה, באופן מפתיע. עברו למפגש יורו 96 בין האומות ונבחרת הולנד כוללת את הבוס של פ.ס.וו איינדהובן פיליפ קוקו ודני בלינד, המיועדים לרשת את גווס הידינק כמאמן הולנד. כשג'ובאני ואן ברונקהורסט יהפוך להיות הבוס של פיינורד בעונה הבאה, זה אומר שמועדוני "שלושת הגדולים" של הולנד יונהגו על ידי אגדות עם יותר מ-300 כיבושים ביניהן. אין מה להשוות במדינה הזו. סרקו 92 מועדונים ותוכלו למצוא 25 משחקי נבחרת אנגליה, רכושם של טים שרווד (3), קית' קורל (3), כריס פאוול (5) ונייג'ל קלאו (14). יש הופעה טובה יותר מכמה ממדינות הבית האחרות. בנבחרת יורו 96 של טרי ונבלס שניצחה את הולנד 4-1, היה גארת' סאות'גייט, כיום מנג'ר אנגליה U21, מוגן בגבולות הבועה של האנגליה שבה בילה סטיוארט פירס חלק ניכר מקריירת האימון שלו ושם גארי נוויל לומד. היה טדי שרינגהאם, במשרה חלקית בווסטהאם, וגם בסגל היו לס פרדיננד, מנהל הכדורגל של QPR, וסטיב סטון, מאמן ניוקאסל. שום דבר לא מוכיח ששחקני עילית הם המאמנים הטובים ביותר. ההפך יכול להיות נכון במידה מסוימת כשמסתכלים על פרגוסון, ונגר או מוריניו. אבל שחקנים בינלאומיים יכולים להיות מאמנים טובים כפי שהוכיחו סר אלף רמזי, סר בובי רובסון, דון האו וונבלס. יש מי שהקדישו זמן רב לנושא זה מסכמים שהמגמה נטועה בתרבות הבריטית, שבה הוראה אקדמית תמיד שלטה על החינוך הספורטיבי ושבה לא מתייחסים לאימון נוער כקריירה בפני עצמה - שלא כמו בחלקים מאירופה ובמדינות אמריקה. מנג'ר האדרספילד כריס פאוול הוא אחד מארבעת נבחרת אנגליה לשעבר בליגת הפוטבול. הבוס של אסטון וילה, טים שרווד, שיחק שלוש פעמים באנגליה, אך כעת הוא מנהל בפרמיירליג. פתיחת פארק סנט ג'ורג' הקפיצה את המתקנים העומדים לרשות נבחרת אנגליה. למה שכדורגלנים מיליונרים יחליפו את חייהם הנוחים כדי להתחיל בתחתית מקצוע שנאבק על זהות? החיכוך הזה נמשך מאז ימיו של סר וולטר ווינטרבוטום, שפגש התנגדות מצד המסורתיים המנהלים מועדונים וה-FA כשניסה לחדש את נבחרת אנגליה כדי לעמוד בקצב של מדינות כמו הונגריה ואיטליה בשנות ה-50. מחסומים הוסרו. פתיחת פארק סנט ג'ורג' והשינויים האחרונים בהשכלת המאמן ב-FA מייצגים צעד גדול קדימה לדעת רבים, אבל כמה דעות מושרשות עמוק. ווינטרבוטום שאל פעם את רובסון, אחד משחקני אנגליה, מה הוא עשוי לעשות כשיסיים לשחק. "אני לא יודע," ענה רובסון. 'אני לא חושב שניקוי חלונות הוא אופציה'. גם עבודה בסקיי ספורטס לא הייתה, אז ווינטרבוטום שכנע את רובסון להשתתף באחד מקורסי האימון שלו. דמיינו את סוון גוראן אריקסון שואל את דיוויד בקהאם את אותה שאלה. 'אני הולך לעזור לגרש את העוני בילדים, לדגמן תחתונים ולרכוש זיכיון לקבוצת כדורגל בפלורידה, סוון.' איך ההולנדים מכניסים את השחקנים שלהם למערכת האימון? ואיך הם נשארים שם כשכל כך הרבה מהאנגלים מחליקים החוצה? האם זה בגלל שאנגליה היא אומה שמעדיפה שהמאמנים עברו דרך המערכת? ממש להיפך, באמת. האובססיה למהר שחקנים בעלי שם גדול לעבודות בעלות פרופיל גבוה הייתה כנראה חלק מהבעיה. הם לא היו מוכנים לזה, מכיוון שלא היה להם ניסיון באימון, ונפלו מהמערכת, ללא ספק חבולים על ידי מי שיושבים בשיפוט וממתגים אותם כשלי אימון. מנג'ר סוונסי, גארי מונק, הוא המנג'ר האנגלי בדירוג העליון, קבוצתו במקום השמיני בפרמיירליג. הצפון אירי ברנדן רודג'רס, מנג'ר ליברפול, הוא המאמן הבריטי בדירוג הגבוה ביותר במקום החמישי. בינתיים, יש מאמנים מבריקים שבילו את חייהם בליגות הנמוכות, יד מזמינה אף פעם לא הושטה אליהם מליגת העל. רבים מנבחרת הולנד 93' עברו דרך שער אייאקס לקריירת אימון, מועדון עם מוניטין של ייצור כישרונות עילית. הם לא נזרקו לוויקומב כמו טוני אדמס או בסטוקפורט כמו קרלטון פאלמר. הולנד היא סביבת כדורגל חמה. פחות צוותים מקצועיים אומר שיש לו מיקוד מרוכז יותר של כישרונות בתחרות. יש חינוך טקטי גדול יותר ורצון להחליף רעיונות, כל זה עובד גם לשחקנים צעירים וגם למאמנים צעירים. גארי מונק של סוונסי הוא המנג'ר האנגלי המדורג בכיר במדינה זו שקבוצתו במקום השמיני בפרמיירליג. מתוך תשעה מנג'רים אנגלים בליגה העליונה, חמישה נמצאים בשש התחתונות שנלחמים כדי להוכיח את ערכם כשהמאמנים הזרים מתמודדים על התואר עם ברנדן רודג'רס, הבריטי המדורג העליון שמציע תקווה במקום החמישי. מאוריסיו פוצ'טינו כבר ניהל את סאות'המפטון וטוטנהאם בגיל 43. מנג'ר ברנלי שון דיצ'ה (משמאל) והבוס של בורנמות' אדי האו הם מאמנים בריטיים בעלי דירוג גבוה. אם מישהו יחליק, יש היצע מוכן של מאמנים זרים מנוסים ומוסמכים, לעתים קרובות לשעבר בינלאומיים, שמחכים להיכנס. מאמנים שאפתניים כמו קומאן ומאוריסיו פוצ'טינו קופצים בקביעות לפני כישרונות מבטיחים כמו שון דיצ'ה ואדי האו. אנגליה, בינתיים, נמצאת בסכנה למסור דור שלם של כדורגלנים בינלאומיים למגוון הזדמנויות תקשורתיות.
בשנת 1993, הולנד ניצחה את אנגליה 2-0 במסגרת מוקדמות גביע העולם.
רבים מהשחקנים הבינלאומיים באנגליה מאותו לילה עובדים כעת בפרשנות.
לעומת זאת, מהצד של הולנד, רוב השחקנים עובדים כעת באימון.
רק ארבעה שחקני אנגליה לשעבר מסתדרים כעת בארבע הליגות הבכירות.