(CNN)Hillary Clinton held a closed door meeting with President Barack Obama at the White House on Monday.  Although the former secretary of state, senator and first lady has not declared, it is treated as a foregone conclusion that Clinton is running for president. Likely to launch her campaign in April, Clinton is regarded as the front-runner — if not the only Democratic candidate — and the inevitable Democratic nominee. There is an assumption that since Clinton supported Obama, the black community will now embrace her.  But there are more than a few who didn't get that memo.  At this stage of the game, many African-Americans may not be excited about a candidate Hillary Clinton in 2016. And after two terms of the nation's first black president, she should proceed with caution. Clinton need look no further than the 2008 contest, when black voters doused water on her presidential prospects.  Early on, Clinton was the favorite of black folks, lest you forgot, and it did not hurt that President Clinton had been regarded as the "first black president" with high approval among African-Americans. Then, support for a senator named Barack Obama blew up after the Iowa caucuses. And Clinton found herself apologizing for her husband's comments about Obama's win in the South Carolina primary. President Clinton was relieved of his black card privileges for the remainder of the 2008 election season when he compared Obama's win in the Palmetto state to that of Jesse Jackson in 2004 and 2008, suggesting that Obama, like Jackson, would not win.  The misstep was an affront to many African-Americans, as were Hillary Clinton's suggestions on the campaign trail that Obama was only good for making speeches, but not for taking action. And let's not forget her assertions that she was the candidate for "hard-working Americans, white Americans." We can chalk up some of that rhetoric to spirited campaign-trail junk-talking, and obviously much has happened since the 2008 election.  President Obama made Clinton his secretary of state, and she served as a capable top diplomat and a loyal member of the Obama Cabinet.  But that does not mean black voters will completely forget the bitter, racially tinged presidential campaign politics of seven years ago. Black voters are among the most loyal of the Democratic Party base, and their record high turnout for Obama  was an important part of his victory.  However, with a charismatic Obama no longer on the ballot, maintaining the same level of enthusiasm for any other candidate is a challenge. theGrio.com: Blacks are treated 72% as well as whites . Moreover, as for Clinton, who (understandably?) has her own ideas and may not agree with the President on certain issues, any criticism of Obama could cost her some black voters.  Remember that Clinton voted in favor of the unpopular, costly and deadly Iraq war.  That support cost Clinton in 2008.  And while she has remained silent on the recent re-election of Israeli Prime Minister Benjamin Netanyahu, Clinton's strongly pro-Israel stance on Mideast peace now appears at odds with the emerging consensus among major groups in the Democratic base, including blacks, Latinos and young voters. However, it is likely that foreign policy will not pose as great a challenge to Hillary Clinton as economics.  Because she is tied to the Wall Street wing of her party and commands sky-high speaking fees, people may take a closer look at her approach to tackling inequality and the shrinking of the middle class, and whether she is too concerned about offending the wealthy. The nation is hurting, despite the economic turnaround, and this is felt particularly strongly among blacks, who still have high unemployment rates, a rising wealth gap compared to whites, and, for many, no recovery in sight. And while police shootings of young black men continue to stir outrage in the community, Clinton has remained relatively quiet on the subject. She will have to prove that she can identify with this frustration and offer ideas for reform in local law enforcement. This, rather than her email account, is what concerns the black electorate. theGrio.com: Let's stop the 'struggle equation' Perhaps a populist, more down-to-earth challenger such as Massachusetts Sen. Elizabeth Warren or former Virginia Sen. Jim Webb could appeal to black and working-class voters, and unlike Clinton, would not have to fight the perception of living in a protective security bubble, or lacking core beliefs other than being in power. It is safe to assume that if Clinton wins the Democratic nomination that she will ultimately win the majority black vote in the general election, but that may not be enough. Let's remember President George W. Bush won re-election in 2004 with just 11% of the black vote. Had Mitt Romney been able to duplicate that number of black votes, he would be president now. Obama won in no small part because blacks turned out for him in record numbers in 2012, particularly in swing states like Ohio. Clinton can't assume she'll inherit that same level of black voter enthusiasm.  Support for Barack Obama does not necessarily translate into support for another Democrat.  This means Clinton must fight for votes like anyone else: knock on doors, kiss babies, clap off beat at the AME church, and do whatever it takes.
David Love: The former secretary of state would need to woo African-American voters to turn out in big numbers for 2016 .
Memories of the bitter 2008 battle with Barack Obama still linger, he writes .
(CNN) הילרי קלינטון קיימה ביום שני פגישה בדלתיים סגורות עם הנשיא ברק אובמה בבית הלבן. למרות ששר החוץ לשעבר, הסנאטור והגברת הראשונה לא הכריזו, מתייחסים לזה כאל תוצאה ידועה מראש שקלינטון מתמודד לנשיאות. ככל הנראה תשיק את הקמפיין שלה באפריל, קלינטון נחשבת למועמדת הראשונה - אם לא המועמדת הדמוקרטית היחידה - והמועמדת הדמוקרטית הבלתי נמנעת. יש הנחה שמאחר שקלינטון תמכה באובמה, הקהילה השחורה תחבק אותה כעת. אבל יש יותר מכמה שלא קיבלו את התזכיר הזה. בשלב זה של המשחק, אפרו-אמריקאים רבים עשויים שלא להתרגש ממועמדת הילרי קלינטון ב-2016. ואחרי שתי כהונות של הנשיא השחור הראשון של האומה, עליה להמשיך בזהירות. קלינטון לא צריכה להסתכל רחוק יותר מהתחרות ב-2008, כאשר מצביעים שחורים זרקו מים על סיכוייה לנשיאות. בשלב מוקדם, קלינטון הייתה החביבה על השחורים, שלא תשכח, ולא הזיק שהנשיא קלינטון נחשב ל"נשיא השחור הראשון" עם אישור גבוה בקרב אפרו-אמריקאים. ואז, התמיכה בסנאטור בשם ברק אובמה התפוצצה לאחר הבחירות של איווה. וקלינטון מצאה את עצמה מתנצלת על הערותיו של בעלה על זכייתו של אובמה בפריימריז בדרום קרוליינה. הנשיא קלינטון שוחרר מהרשאות הכרטיס השחור שלו לשארית עונת הבחירות של 2008 כשהשווה את זכייתו של אובמה במדינת פאלמטו לזו של ג'סי ג'קסון ב-2004 וב-2008, מה שמרמז שאובמה, כמו ג'קסון, לא ינצח. הצעד המוטעה היה עלבון לאפרו-אמריקאים רבים, וכך גם ההצעות של הילרי קלינטון על מסלול הקמפיין שאובמה טוב רק לנאום, אבל לא לנקוט בפעולה. ובל נשכח את קביעותיה שהיא המועמדת ל"אמריקאים חרוצים, אמריקאים לבנים". אנחנו יכולים לגבש חלק מהרטוריקה הזו לדיבור זבל נמרץ בקמפיין, וברור שהרבה קרה מאז הבחירות ב-2008. הנשיא אובמה הפך את קלינטון למזכירת המדינה שלו, והיא שימשה כדיפלומטית בכירה מוכשרת וחברה נאמנה בקבינט של אובמה. אבל זה לא אומר שהבוחרים השחורים ישכחו לחלוטין את פוליטיקת הקמפיין הנשיאותי המרה, בעלת גוון גזעי, מלפני שבע שנים. המצביעים השחורים הם מהנאמנים ביותר בבסיס המפלגה הדמוקרטית, ושיא ההצבעה הגבוה שלהם עבור אובמה היה חלק חשוב בניצחונו. עם זאת, עם אובמה כריזמטי שכבר לא נמצא בקלפי, לשמור על אותה רמת התלהבות עבור כל מועמד אחר הוא אתגר. theGrio.com: השחורים מקבלים יחס של 72% כמו גם לבנים . יתרה מכך, באשר לקלינטון, שלה (מובן?) יש רעיונות משלה ואולי לא מסכימה עם הנשיא בנושאים מסוימים, כל ביקורת על אובמה עלולה לעלות לה בכמה מצביעים שחורים. זכרו שקלינטון הצביעה בעד מלחמת עיראק הלא פופולרית, היקרה והקטלנית. התמיכה הזו עלתה לקלינטון ב-2008. ובעוד היא שמרה על שתיקה על בחירתו מחדש של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לאחרונה, עמדתה הפרו-ישראלית של קלינטון באשר לשלום במזרח התיכון נראית כעת בסתירה לקונצנזוס המתגבש בקרב קבוצות מרכזיות בבסיס הדמוקרטי. , כולל שחורים, לטינים ומצביעים צעירים. עם זאת, סביר להניח שמדיניות החוץ לא תהווה אתגר גדול להילרי קלינטון כמו הכלכלה. מכיוון שהיא קשורה לאגף וול סטריט במפלגתה ודורשת דמי דיבור בשמיים, אנשים עשויים לבחון מקרוב את הגישה שלה להתמודדות עם אי-השוויון והצטמקות מעמד הביניים, והאם היא מודאגת מדי מפגיעה בעשירים. . האומה כואבת, למרות התפנית הכלכלית, והדבר מורגש במיוחד בקרב שחורים, שעדיין יש להם שיעורי אבטלה גבוהים, פער עושר גדל בהשוואה ללבנים, ולרבים אין התאוששות באופק. ובעוד שיריות משטרתיות בגברים שחורים צעירים ממשיכים לעורר זעם בקהילה, קלינטון נשארה שקטה יחסית בנושא. היא תצטרך להוכיח שהיא יכולה להזדהות עם התסכול הזה ולהציע רעיונות לרפורמה באכיפת החוק המקומית. זה, במקום חשבון האימייל שלה, מה שמדאיג את ציבור הבוחרים השחורים. theGrio.com: בוא נעצור את 'משוואת המאבק' אולי מתמודד פופוליסטי, צנועה יותר כמו הסנאטורית של מסצ'וסטס אליזבת וורן או הסנאטור לשעבר של וירג'יניה ג'ים ווב יוכל לפנות למצביעים שחורים ומעמד הפועלים, ובניגוד לקלינטון, לא יצטרך להילחם בתפיסה של חיים בבועת ביטחון מגן, או חסר אמונות ליבה מלבד היותו בשלטון. אפשר להניח שאם קלינטון תזכה במועמדות הדמוקרטית, היא תזכה בסופו של דבר ברוב קולות השחורים בבחירות הכלליות, אבל זה אולי לא יספיק. בואו נזכור שהנשיא ג'ורג' בוש זכה בבחירות חוזרות ב-2004 עם רק 11% מהקולות השחורים. לו מיט רומני היה מסוגל לשכפל את המספר הזה של קולות שחורים, הוא היה נשיא עכשיו. אובמה ניצח לא מעט בגלל שהשחורים התגלו עבורו במספרי שיא ב-2012, במיוחד במדינות סווינג כמו אוהיו. קלינטון לא יכולה להניח שהיא תירש את אותה רמה של התלהבות מצביעים שחורים. תמיכה בברק אובמה אינה מתורגמת בהכרח לתמיכה בדמוקרט אחר. זה אומר שקלינטון חייב להילחם על קולות כמו כל אחד אחר: לדפוק על דלתות, לנשק תינוקות, למחוא כפיים בכנסיית AME ולעשות כל מה שצריך.
דיוויד לאב: שר החוץ לשעבר יצטרך לחזר אחרי מצביעים אפרו-אמריקאים כדי שיגיעו במספרים גדולים לשנת 2016.
הזיכרונות מהקרב המר עם ברק אובמה ב-2008 עדיין נשארים, הוא כותב.