It was just as well they got the fireworks out the way before the game, because even after an explosive start and some quite extraordinary rugby any hope England had of having something to celebrate had this amazing habit of quickly disappearing here on Saturday night. That opening try from Ben Youngs, scored after less than 90 seconds, invited England and their expectant supporters to dream. From Jeremy Guscott came a gushing, confident response. England would not only win the game, he declared, but they would do so in the style he once displayed on a rugby pitch. It was an understandable reaction but it did not take into account England's ability under Stuart Lancaster to too often blow these opportunities. They should have nailed Scotland last week, as the Irish did at Murrayfield on Saturday, and their failure to do so cost them dear in the end. England captain Chris Robshaw (right) wanders off the Twickenham pitch after his country's win . England lock Courtney Lawes appears dejected as he trudges off the pitch after the final whistle . England's players, including captain Robshaw (right), look dejected after conceding a crucial try to France . If Lancaster likened the challenge his side might be facing on this most absorbing afternoon of international rugby to the Ryder Cup, he no doubt hoped his side would not need to pull off their own Miracle of Medinah. But a 26-point winning advantage against France, even this France, seemed like a pretty tall order and so it proved. No sooner had they secured seven points than they were nursing the bruises of two French tries, Philippe Saint-Andre's side punishing England for a lack of precision as well as patience. A lack of discipline too, summed up by the foolishness of James Haskell in what became an utterly insane try fest. That England then responded the way they did made it a highly entertaining spectacle. The try Youngs scored after 35 minutes was a beauty, the move England put together covering the full length of the Twickenham pitch. Ben Youngs goes over the line to give England an early lead in their must-win Six Nations clash . Leicester Tigers star Youngs jumps for joy after scoring the first try of the match on Saturday evening . France's Sebastien Tillous-Borde responded to Youngs' early try with one of his own after a 40-yard dash . But those early lapses in concentration as they chased that points total were so damaging to England's ambitions of securing a first Six Nations championship under Lancaster, with a 24-point victory still required after more than half an hour and 14 at half-time. Within three minutes of the second half they needed 21. There were moments when they were close. Painfully close. With four minutes remaining they needed just one converted try. But Lancaster will have to reflect on that period of the first half – as well as certain spells after the break - when they allowed France to look like their old selves and examine in detail where improvements still need to be made. With six months remaining until the start of the World Cup, Lancaster is sure to focus on some of the positives too. The fact that they beat Wales in Cardiff and Australia here last autumn certainly bodes well for those group exchanges. As does the emergence of players like Jonathan Joseph and other individual performances. But is this a team that can seriously make the most of home advantage and secure a second World Cup in 12 years? The evidence right now would suggest not, even if the detail in Lancaster's preparation extends to involving the players' partners in trying to win the tournament later this year. Courtney Lawes is grabbed by his shirt as France's players let their frustrations boil over . England's Lawes gets caught up in a scuffle with four France players as tempers flare during the first half . France's Noa Nakaitaci scores a controversial try after getting away from Youngs during the first half . In 2003 England were the complete team. Dominant against their northern hemisphere rivals and quite clearly equipped to conquer all on the opposite side of the world. And they believed it too, with such confidence a crucial quality for any team with serious ambitions. But England in 2015? They can play some wonderful rugby with a nice combination of power and pace. But are they clinical enough? Are they robust enough? And do they really believe that anything is possible? Anything seemed possible here on Saturday in this insane contest; one that saw 12 excellent tries and some marvellous running rugby. Billy Vunipola set the tone with the thumping intervention that led to the opening Youngs try and what followed was a breathless 80 minutes of action to round off a remarkable climax to the championship. The balance of power on the pitch as well as on the final table swung violently. A missed kick from George Ford and a converted kick for the French from Jules Plisson and suddenly the challenge looked all the more insurmountable for England again; and nigh on impossible once an unforced error had invited Sebastian Tillous-Borde to run in a try that knocked the stuffing not only out of England but an expectant, excited Twickenham crowd. England's Jonathan Joseph (centre) is tackled by France duo Maxime Mermoz (left) and Vincent Debaty . Captain Chris Robshaw bursts forward as England chase a big win to beat Ireland to the Six Nations title . Youngs caps a brilliant first-half performance with his second try of the match and England's third . A second French try, one Noa Nakaitaci so nearly contrived to mess up, compounded England's early misery. The French were running the ball like the France teams of yesteryear. Like the teams Saint-Andre once represented rather than coached. England would come back valiantly, running in tries with a frequency that have Twickenham daring to dream again. But Maxime Mermoz would score for France and so too would Vincent Debaty, the giant French prop exploiting an England team caught out by their own desperation to score big. With Vunipola's try came a renewed sense of optimism. England were eight points from glorious victory. But then came another French try, arriving so rapidly the BBC managed to award five points to both teams. In fairness to the host broadcaster, the confusion was understandable. Bonkers. Just bonkers.
England lost on the Six Nations title by just six points on Saturday .
Stuart Lancaster's men beat France 55-35 but it wasn't enough .
England failed to drive home their advantage at Twickenham .
זה היה טוב באותה מידה שהם הוציאו את הזיקוקים בדרך לפני המשחק, כי גם אחרי התחלה נפיצה וקצת רוגבי די יוצא דופן, כל תקווה שלאנגליה שיהיה לה מה לחגוג היה לה את ההרגל המדהים הזה להיעלם כאן במהירות במוצאי שבת. ניסיון הפתיחה ההוא של בן יאנגס, שהבקיע אחרי פחות מ-90 שניות, הזמין את אנגליה ותומכיה המצופים לחלום. מג'רמי גוסקוט הגיעה תגובה קולחת ובטוחה. אנגליה לא רק תנצח במשחק, הוא הכריז, אלא שהם יעשו זאת בסגנון שהציג פעם על מגרש רוגבי. זו הייתה תגובה מובנת אבל היא לא לקחה בחשבון את היכולת של אנגליה תחת סטיוארט לנקסטר לפוצץ את ההזדמנויות האלה לעתים קרובות מדי. הם היו צריכים לעקוף את סקוטלנד בשבוע שעבר, כפי שעשו האירים במוריפילד בשבת, וכישלונם לעשות זאת עלה להם ביוקר בסופו של דבר. קפטן אנגליה כריס רובשו (מימין) נודד מהמגרש של טוויקנהאם לאחר הניצחון של ארצו. המנעול של אנגליה קורטני לאוס נראה מדוכדך כשהוא משתרך מהמגרש לאחר שריקת הסיום. שחקני אנגליה, כולל הקפטן רובשו (מימין), נראים מדוכדכים לאחר שספגו ניסיון מכריע לצרפת. אם לנקסטר משווה את האתגר שעומדת בפני הצד שלו אחר הצהריים הסופג ביותר של רוגבי בינלאומי לגביע ריידר, הוא ללא ספק קיווה שהקבוצה שלו לא תצטרך לעשות את נס מדינה משלה. אבל יתרון ניצחון של 26 נקודות מול צרפת, אפילו צרפת הזאת, נראה כמו סדר די גבוה וכך זה הוכיח. ברגע שהם הבטיחו שבע נקודות, הם טיפלו בחבורות של שני ניסיונות צרפתיים, החבורה של פיליפ סן אנדרה הענישה את אנגליה על חוסר דיוק כמו גם סבלנות. גם חוסר משמעת, המסוכם בטיפשות של ג'יימס האסקל במה שהפך לפסטיבל נסיון מטורף לחלוטין. העובדה שאנגליה הגיבה אז כמו שהגיבה הפכה את זה למחזה משעשע ביותר. הניסיון שהשיג יאנגס אחרי 35 דקות היה יופי, המהלך שהרכיבה אנגליה מכסה את כל המגרש של טוויקנהאם. בן יאנגס עובר את הקו כדי לתת לאנגליה יתרון מוקדם בהתמודדות החובה שלהם בשש האומות. כוכב לסטר טייגרס יאנג'ס קופץ משמחה לאחר שהבקיע את הניסיון הראשון במשחק בשבת בערב. סבסטיאן טילוס-בורד הצרפתי הגיב לניסיון המוקדם של יאנגס עם אחד משלו לאחר ריצה של 40 יארד. אבל הירידה המוקדמת בריכוז כשהם רדפו אחרי שסה"כ הנקודות היו כל כך פוגעות בשאיפותיה של אנגליה להשיג אליפות ראשונה בשש האומות תחת לנקסטר, עם ניצחון של 24 נקודות שעדיין נדרש לאחר יותר מחצי שעה ו-14 במחצית. תוך שלוש דקות מהמחצית השנייה הם היו צריכים 21. היו רגעים שהם היו קרובים. סגור עד כאב. כשנותרו ארבע דקות הם היו זקוקים לניסיון אחד בלבד. אבל לנקסטר תצטרך להרהר על התקופה ההיא של המחצית הראשונה - כמו גם קסמים מסוימים לאחר ההפסקה - כאשר היא אפשרה לצרפת להיראות כמו האני הישן שלה ולבחון בפירוט היכן עדיין צריך לבצע שיפורים. כשנותרו שישה חודשים לתחילת המונדיאל, לנקסטר בטוח תתמקד גם בכמה מהדברים החיוביים. העובדה שהם ניצחו את וויילס בקרדיף ובאוסטרליה כאן בסתיו שעבר בהחלט מבשרת טובות עבור החילופים הקבוצתיים האלה. וכך גם הופעת שחקנים כמו יונתן ג'וזף והופעות בודדות אחרות. אבל האם זו נבחרת שיכולה להפיק את המרב מיתרון הביתיות ולהבטיח מונדיאל שני תוך 12 שנים? העדויות כרגע יצביעו שלא, גם אם הפירוט בהכנה של לנקסטר מתרחב עד לערב השותפים של השחקנים בניסיון לזכות בטורניר מאוחר יותר השנה. קורטני לאוס נתפסת בחולצתו כאשר שחקני צרפת נותנים לתסכוליהם לרתוח. החוקים של אנגליה נקלעים לתגרה עם ארבעה שחקני צרפת כשהמזג מתלקח במהלך המחצית הראשונה. נועה נאקאיטאצ'י הצרפתית מבקיעה ניסיון שנוי במחלוקת לאחר שהתרחקה מיאנגס במהלך המחצית הראשונה. ב-2003 אנגליה הייתה הנבחרת השלמה. דומיננטיים מול יריביהם בחצי הכדור הצפוני ומצוידים בצורה ברורה לכבוש את כולם בצד הנגדי של העולם. וגם הם האמינו בזה, עם ביטחון כזה תכונה מכרעת לכל קבוצה עם שאיפות רציניות. אבל אנגליה ב-2015? הם יכולים לשחק רוגבי נפלא עם שילוב נחמד של כוח וקצב. אבל האם הם מספיק קליניים? האם הם חזקים מספיק? והאם הם באמת מאמינים שהכל אפשרי? הכל נראה אפשרי כאן בשבת בתחרות המטורפת הזו; אחד שראה 12 ניסיונות מצוינים וכמה רוגבי ריצה נפלא. בילי ווניפולה נתן את הטון עם ההתערבות החובטת שהובילה לניסיון הפתיחה של יאנג'ס ומה שלאחר מכן היה 80 דקות חסרות נשימה של פעולה כדי לסיים שיא מדהים לאליפות. יחסי הכוחות על המגרש וגם בשולחן הגמר התנודדו באלימות. בעיטה החמצה של ג'ורג' פורד ובעיטה המרה לצרפתים של ז'ול פליסון ופתאום האתגר נראה שוב בלתי עביר עבור אנגליה; וכמעט בלתי אפשרי ברגע ששגיאה בלתי מאולצת הזמינה את סבסטיאן טילוס-בורד לרוץ בניסיון שהפיל את המלית לא רק מאנגליה אלא גם קהל מצפה ונרגש של טוויקנהאם. ג'ונתן ג'וזף האנגלי (במרכז) מותמודד על ידי הצמד הצרפתי מקסים מרמוז (משמאל) ווינסנט דבאטי. הקפטן כריס רובשו פורץ קדימה בזמן שאנגליה רודפת אחרי ניצחון גדול כדי לנצח את אירלנד לתואר ששת האומות. יאנגס חוגג הופעה מבריקה במחצית הראשונה עם הניסיון השני שלו במשחק והשלישי של אנגליה. ניסיון צרפתי שני, נועה נאקאיטאצ'י אחת שכמעט הצליחה לבלבל, החריף את האומללות המוקדמת של אנגליה. הצרפתים ניהלו את הכדור כמו קבוצות צרפת של פעם. כמו הקבוצות שסין אנדרה ייצג פעם ולא אימן. אנגליה תחזור בגבורה, רצה בניסיונות בתדירות שבה טוויקנהאם תעז לחלום שוב. אבל מקסים מרמוז יבקיע עבור צרפת וכך גם וינסנט דבאטי, העזר הצרפתי הענק המנצל נבחרת אנגליה שנתפסה על ידי הייאוש שלה כדי להבקיע בגדול. עם הניסיון של ווניפולה באה תחושה מחודשת של אופטימיות. אנגליה הייתה שמונה נקודות מניצחון מפואר. אבל אז הגיע עוד ניסיון צרפתי, שהגיע כל כך מהר שה-BBC הצליח להעניק חמש נקודות לשתי הקבוצות. למען ההגינות כלפי השדרן המארח, הבלבול היה מובן. מְטוּרָף. פשוט מטומטמים.
אנגליה הפסידה בתואר ששת האומות בהפרש של שש נקודות בלבד בשבת.
השחקנים של סטיוארט לנקסטר ניצחו את צרפת 55-35 אבל זה לא הספיק.
אנגליה לא הצליחה להחזיר את היתרון שלה בטוויקנהאם.