It is the moment mother Emily Caines feared she would never experience – the ‘lion’s roar’ of her baby’s vital first cry. After she had lost two babies because they were born prematurely, doctors went to extraordinary lengths to ensure baby Lennox would survive. One year earlier, she had delivered her tiny daughter Adelaide at 24 weeks, a baby who tragically lived for just one hour. Despite her overwhelming grief, Mrs Caines allowed a photograph showing Adelaide struggling for life to be published, because she felt so strongly that abortions should not be carried out on babies of a similar age. Other babies born so prematurely have survived, which she believed made ‘a mockery’ of the law allowing abortions until the start of the 24th week of pregnancy. Before 24 weeks, they are not legally considered ‘viable’ – despite recent advances in neonatal care. The tragedy: This was the image that broke our hearts... of baby girl Adelaide who died at 24 weeks . The triumph: This is baby boy Lennox, born to the same mother... who lived at 32 weeks . Doctors had told Mrs Caines that, due to physiological reasons, any child she conceived was unlikely to survive. Her cervix was so short that it would be a miracle if her womb could hold on to the baby long enough – meaning it would probably die after another extremely premature birth. But now Mrs Caines, 26, has realised her ‘impossible’ dream of becoming a mother, giving birth to Lennox at 32 weeks last December, with her husband Alastair beside her. Lennox’s birth came not only after the heartache of losing Adelaide, but also their first baby Isabelle, who was born at 23 weeks in 2011. But thanks to medics at Southmead Hospital in Bristol, the result this time has been triumph instead of tragedy. Describing the moment Lennox erupted into life, Mrs Caines said: ‘Isabelle never cried and Adelaide’s cry was very weak but Lennox’s was like a lion’s roar. ‘We just burst into tears because we finally believed he really was going to be OK. It was amazing.’ Thriving: Young Lennox with mother Emily Caines, who now feels 'totally blessed' She said: ‘There were so many times when I thought, “I’m never going to be a mum, ever. It’s not meant to be.” ‘After Isabelle and Adelaide, we asked ourselves, “Are we going to put ourselves through this again? Are we going to put ourselves through potentially another loss?” ‘But we just had to give it another go. I just couldn’t give up.’ Mrs Caines and Alastair, a 29-year-old security guard, subsequently started IVF in March and she was implanted with the embryo in April. Hero: Professor Tim Draycott holds tiny Lennox shortly after his birth . Crucially, her obstetrician Professor Tim Draycott used medical techniques designed to ‘trick’ her body into avoiding an early labour. At 12 weeks, he put in a cervical stitch to give her womb more support. And at 14 weeks, he started giving her extra doses of progesterone. Explaining why he administered extra progesterone, he said: ‘Progesterone is hugely higher in pregnancy than at other times. This helps to keep the uterus muscle quiet and probably helps reduce inflammation too, so there’s nothing driving it to contract before it should. ‘But we think some women don’t have enough progesterone in pregnancy, so the uterine muscle sparks off. We know that if we give this medication, it reduces the chance of early labour by about 50 per cent.’ Other precautions included prescribing aspirin to help maintain a healthy placenta, as doctors believe a breakdown triggered her miscarriage of Isabelle, and regular screening. And in a highly unusual move, Mrs Caines also spent over a month in hospital when she reached 23 weeks, so medical staff could do everything possible to stop the baby arriving early. Nurses scanned her every 48 hours to monitor the baby and – crucially – measure if her cervix was shortening. If it was, that drastically increased the risk of contractions starting. Thankfully, she did not go into labour – and a week after being discharged, she enjoyed a baby shower party with friends at home in Yeovil, Somerset. She said: ‘It was a huge milestone because I’d lost both my daughters before my baby showers.’ But soon afterwards, her waters began to leak, raising the risk that Lennox could contract a potentially fatal infection. As a result, Prof Draycott and colleagues decided it would be safer to get the baby out rather than continue to 36 weeks, which had been the target delivery date. Before the birth, Mrs Caines was injected with steroids to boost Lennox’s lungs to help him breathe independently after birth, which had been a major concern. It paid off too and he needed no help breathing from his first breathe. Mr and Mrs Caines married on September 8th 2012 in a villa in Portugal. This day was the anniversary of Mrs Caines' first daughter Isabella's birth and death . Five days after the birth, Lennox was transferred from Southmead’s specialist neonatal department to Yeovil Hospital, and he was discharged at three weeks. But his mother admitted: ‘Even now, I feel like Lennox is on loan because it feels too good to be true, that he is actually here. He is now 9lb 1oz, though, and doing great. He’s got some catching up to do, but he’s even started smiling.’ She added: ‘I tried to thank the professor but there weren’t really the words to convey what he has done for us.’ Prof Draycott said he was ‘no cleverer than anyone else’, but had the good fortune to work at Southmead, which has one of the safest maternity units in the country. Looking back on her two earlier births, Mrs Caines said she could not understand how Isabelle could have been legally aborted. ‘Isabelle was born at 23 weeks and called a miscarriage, and Adelaide was born one week later and called a neonatal death – but both my daughters looked exactly the same to me,’ she said. ‘We found the term miscarriage to be offensive. But what really hurt was knowing that this country permits babies like Adelaide and Isabelle to be terminated. I am not opposed to late abortions on medical grounds – if there is something seriously wrong with the baby, or if the mother’s life is at risk. ‘But personally I believe that if an abortion is for social reasons – just because you’ve been lazy with contraception – then I’m 100 per cent sure the 24-week limit is too high. We live in an age where the technology is available to keep a baby alive who is born at 23 or 24 weeks. ‘I know only too well we can’t keep all of them alive, but we can save some. So I think it’s wrong that babies can be aborted when they reach that stage. In my opinion, the limit should be lowered to 16 weeks, because four months is long enough to make up your mind if you want to keep the baby or not. ‘A baby is a baby from the moment you see a blue line on the pregnancy test. I saw Adelaide and Lennox when they were embryos, because they were both conceived through IVF, and to me they were already babies at that very early stage.’ Survival rates among babies born in England at 24 weeks have jumped in recent decades. While only 35 per cent of those admitted to neonatal care survived in 1995, 47 per cent did in 2006, according to a study published in the British Medical Journal in 2012. But only a quarter of those who survive birth before 24 weeks escape major health problems. Emily and Alastair Caines fell in love in the agonising weeks after she lost her first daughter Isabelle . More recent research has found higher survival rates among those born in highly specialist units like Southmead. And the BMJ figures are now almost a decade old – meaning there may have been further improvements in survival rates since then. At around the time that paper was published, Health Secretary Jeremy Hunt caused consternation by saying he thought the abortion limit should be cut to 12 weeks. He let slip in an interview: ‘Everyone looks at the evidence and comes to a view about when they think that moment is, and my own view is that 12 weeks is the right point for it.’ His comments caused uproar among ‘pro-choice’ campaigners, who labelled him a ‘hard-line anti-abortionist’, but also from doctors. They said that there was no evidence for halving the time limit and that many abortions were carried out after 12 weeks for sound medical reasons. However, other senior Conservatives have also backed lowering the limit, with Home Secretary Theresa May suggesting 20 weeks, and former Culture Secretary Maria Miller saying it is ‘common sense’ because ‘the science has moved on’. Almost 16,000 abortions in England and Wales – nearly a tenth of the annual total – are performed after 12 weeks. Of those, 2,500 are carried out after 20 weeks but before 24 weeks. Mrs Caines said her newborn son bore such a strong resemblance to Adelaide at birth that she felt he had brought part of her with him. ‘My heart will always be broken for Adelaide and Isabelle, but Lenny has helped me to heal,’ she said. ‘We feel totally blessed now, because we know that there are so many people who will never be in our shoes. We know how lucky we are.’
Emily Caines, 26, lost two babies because they were born prematurely .
Photograph of daughter, born at 24 weeks, struggling for life broke hearts .
Now she has given birth to a miracle baby after drugs 'tricked' her body .
Mrs Caines' son Lennox was born at 32 weeks after doctors delayed labour .
She spoke of moment 'impossible' dream of becoming mother came true .
זה הרגע שאמא אמילי קיינס חששה שלעולם לא תחווה - את 'שאגת האריה' של הבכי הראשון החיוני של תינוקה. לאחר שאיבדה שני תינוקות בגלל שנולדו בטרם עת, הרופאים עשו מאמצים יוצאי דופן כדי להבטיח שהתינוק לנוקס ישרוד. שנה אחת קודם לכן היא ילדה את בתה הקטנטנה אדלייד בשבוע 24, תינוקת שבאופן טרגי חיה רק ​​שעה אחת. למרות הצער העצום שלה, הגברת קיינס אפשרה לפרסם תמונה המראה את אדלייד נאבקת על חייה, משום שהיא חשה כל כך בעוצמה שאסור לבצע הפלות בתינוקות בגיל דומה. תינוקות אחרים שנולדו כל כך בטרם עת שרדו, מה שלדעתה עשה "לעג" לחוק המתיר הפלות עד תחילת השבוע ה-24 להריון. לפני 24 שבועות, הם אינם נחשבים מבחינה חוקית ל"כדאיים" - למרות ההתקדמות האחרונה בטיפול בילודים. הטרגדיה: זו הייתה התמונה ששברה את ליבנו... של התינוקת אדלייד שמתה בשבוע 24. הניצחון: זהו התינוק לנוקס, שנולד לאותה אמא... שחיה בשבוע 32. הרופאים אמרו לגברת קיינס שמסיבות פיזיולוגיות, אין סיכוי שילד שהיא הרתה ישרוד. צוואר הרחם שלה היה כל כך קצר שזה יהיה נס אם הרחם שלה יוכל להחזיק את התינוק מספיק זמן - כלומר כנראה ימות אחרי עוד לידה מוקדמת מאוד. אבל עכשיו גברת קיינס, בת 26, הגשימה את החלום ה"בלתי אפשרי" שלה להפוך לאם, שילדה את לנוקס בשבוע 32 בדצמבר האחרון, עם בעלה אלסטייר לצדה. הלידה של לנוקס באה לא רק אחרי כאב הלב של אובדן אדלייד, אלא גם התינוקת הראשונה שלהם איזבל, שנולדה בשבוע 23 בשנת 2011. אבל הודות לחובשים בבית החולים סאות'מיד בבריסטול, התוצאה הפעם הייתה ניצחון במקום טרגדיה. כשתיארה את הרגע שבו לנוקס פרץ לחיים, גברת קיינס אמרה: "איזבל מעולם לא בכתה והבכי של אדלייד היה חלש מאוד אבל זו של לנוקס הייתה כמו שאגת אריה. "פשוט פרצנו בבכי כי סוף סוף האמנו שהוא באמת הולך להיות בסדר. זה היה מדהים.' משגשג: לנוקס הצעירה עם אמא אמילי קיינס, שמרגישה כעת 'ברוכה לגמרי'. היא אמרה: 'היו כל כך הרבה פעמים שחשבתי, "אני לעולם לא אהיה אמא. זה לא נועד להיות." "אחרי איזבל ואדלייד, שאלנו את עצמנו, "האם אנחנו הולכים לעבור את זה שוב? האם נעמיד את עצמנו בהפסד פוטנציאלי נוסף?" "אבל פשוט היינו צריכים לנסות שוב. פשוט לא יכולתי לוותר.' גברת קיינס ואלאסטייר, מאבטחת בת 29, החלו לאחר מכן ב-IVF במרץ, והיא הושתלה עם העובר באפריל. גיבור: פרופסור טים דרייקוט מחזיק לנוקס הזעיר זמן קצר לאחר לידתו. באופן מכריע, הרופא המיילד שלה פרופסור טים דרייקוט השתמש בטכניקות רפואיות שנועדו "לרמות" את גופה כדי להימנע מלידה מוקדמת. בשבוע 12, הוא עשה תפר צוואר הרחם כדי לתת לרחם יותר תמיכה. ובשבוע 14 הוא התחיל לתת לה מנות נוספות של פרוגסטרון. כשהסביר מדוע הוא נתן עודף פרוגסטרון, הוא אמר: "פרוגסטרון גבוה בהרבה בהריון מאשר בזמנים אחרים. זה עוזר לשמור על שקט שריר הרחם וכנראה גם עוזר להפחית את הדלקת, כך שאין שום דבר שמניע אותו להתכווץ לפני שהוא צריך. "אבל אנחנו חושבים שלחלק מהנשים אין מספיק פרוגסטרון בהריון, אז שריר הרחם נדלק. אנחנו יודעים שאם אנחנו נותנים את התרופה הזו, זה מקטין את הסיכוי ללידה מוקדמת בכ-50 אחוזים.' אמצעי זהירות אחרים כללו מתן מרשם של אספירין כדי לעזור לשמור על שליה בריאה, שכן הרופאים מאמינים שהתמוטטות גרמה להפלה של איזבל, ובדיקות סקר קבועות. ובצעד חריג מאוד, גברת קיינס גם בילתה יותר מחודש בבית החולים כשהגיעה לשבוע 23, כך שהצוות הרפואי יכול לעשות הכל כדי למנוע מהתינוק להגיע מוקדם. אחיות סרקו אותה כל 48 שעות כדי לפקח על התינוק, ובעיקר למדוד אם צוואר הרחם שלה מתקצר. אם כן, זה הגדיל באופן דרסטי את הסיכון להתחלת צירים. למרבה המזל, היא לא נכנסה לצירים - ושבוע לאחר שהשתחררה, היא נהנתה ממסיבת מקלחת עם חברים בבית ב-Yeovil, סומרסט. היא אמרה: 'זה היה אבן דרך ענקית כי איבדתי את שתי בנותיי לפני המקלחת שלי.' אבל זמן קצר לאחר מכן, המים שלה החלו לדלוף, מה שהעלה את הסיכון שלנוקס עלול להידבק בזיהום שעלול להיות קטלני. כתוצאה מכך, פרופ' דרייקוט ועמיתיו החליטו שיהיה בטוח יותר להוציא את התינוק במקום להמשיך לשבוע 36, שהיה יעד הלידה. לפני הלידה, גברת קיינס הוזרקה בסטרואידים כדי להגביר את ריאותיו של לנוקס כדי לעזור לו לנשום באופן עצמאי לאחר הלידה, מה שהיווה דאגה גדולה. גם זה השתלם והוא לא נזקק לעזרה בנשימה מהנשימה הראשונה שלו. מר וגברת קיינס נישאו ב-8 בספטמבר 2012 בווילה בפורטוגל. היום הזה היה יום השנה להולדתה ומותה של בתה הראשונה של גברת קיין, איזבלה. חמישה ימים לאחר הלידה, לנוקס הועבר ממחלקת היילודים המומחית של סאות'מיד לבית החולים Yeovil, והוא שוחרר לאחר שלושה שבועות. אבל אמו הודתה: 'גם עכשיו, אני מרגישה שלנוקס מושאל כי זה מרגיש טוב מכדי להיות אמיתי, שהוא בעצם כאן. עם זאת, הוא שוקל כעת 9 ק"ג ו-1 אונקייה, ועושה את זה מצוין. יש לו קצת להתעדכן, אבל הוא אפילו התחיל לחייך.' היא הוסיפה: 'ניסיתי להודות לפרופסור אבל לא ממש היו מילים להעביר את מה שהוא עשה עבורנו.' פרופ' דרייקוט אמר שהוא 'לא'. חכם יותר מכל אחד אחר', אבל היה המזל לעבוד בסאות'מיד, שיש לה את אחת מיחידות הלידה הבטוחות בארץ. במבט לאחור על שתי הלידות הקודמות שלה, גברת קיינס אמרה שהיא לא יכולה להבין איך יכלה להיות הפלה חוקית של איזבל. "איזבל נולדה בשבוע 23 וקראה לה הפלה, ואדלייד נולדה שבוע לאחר מכן ונקראה מוות ילודים - אבל שתי הבנות שלי נראו לי בדיוק אותו הדבר", אמרה. "מצאנו שהמונח הפלה פוגעני. אבל מה שבאמת כאב היה הידיעה שהמדינה הזו מאפשרת לפטר תינוקות כמו אדלייד ואיזבל. אני לא מתנגד להפלות מאוחרות על רקע רפואי - אם יש משהו לא בסדר עם התינוק, או אם חיי האם בסכנה. "אבל באופן אישי אני מאמין שאם הפלה היא מסיבות חברתיות - רק בגלל שהתעצלת עם אמצעי מניעה - אז אני בטוחה ב-100 אחוז שמגבלה של 24 שבועות היא גבוהה מדי. אנו חיים בעידן שבו הטכנולוגיה זמינה להשאיר תינוק בחיים שנולד בשבוע 23 או 24. "אני יודע טוב מדי שאנחנו לא יכולים לשמור על כולם בחיים, אבל אנחנו יכולים להציל חלק. אז אני חושב שזה לא בסדר שאפשר להפיל תינוקות כשהם מגיעים לשלב הזה. לדעתי צריך להוריד את הגבול ל-16 שבועות, כי ארבעה חודשים זה מספיק זמן כדי להחליט אם את רוצה לשמור על התינוק או לא. "תינוק הוא תינוק מהרגע שרואים קו כחול בבדיקת ההריון. ראיתי את אדלייד ולנוקס כשהם היו עוברים, כי שניהם נולדו באמצעות הפריה חוץ גופית, ובעיני הם כבר היו תינוקות בשלב מוקדם מאוד.' שיעורי ההישרדות בקרב תינוקות שנולדו באנגליה בשבוע 24 זינקו בעשורים האחרונים. בעוד שרק 35% מאלה שהתקבלו לטיפול בילודים שרדו ב-1995, 47% שרדו ב-2006, על פי מחקר שפורסם ב-British Medical Journal ב-2012. אבל רק רבע מאלה ששרדו את הלידה לפני 24 שבועות נמלטים מבריאות קשה. בעיות. אמילי ואלסטייר קיין התאהבו בשבועות המיוסרים לאחר שאיבדה את בתה הראשונה איזבל. מחקר עדכני יותר מצא שיעורי הישרדות גבוהים יותר בקרב אלו שנולדו ביחידות מומחיות מאוד כמו סאות'מיד. ונתוני ה-BMJ הם כעת בני כמעט עשור - כלומר אולי היו שיפורים נוספים בשיעורי ההישרדות מאז. בערך בזמן פרסום המאמר, שר הבריאות ג'רמי האנט עורר תמיהה כשאמר שהוא חושב שיש לקצץ את מגבלת ההפלות ל-12 שבועות. הוא החליק בראיון: 'כולם מסתכלים על הראיות ומגיעים לדעה מתי הם חושבים שזה הרגע, והדעה שלי היא ש-12 שבועות הם הנקודה הנכונה לכך.' דבריו עוררו סערה בקרב 'תומכי- פעילי בחירה, שתויגו אותו כ'נודע נגד הפלות', אבל גם מרופאים. הם אמרו כי אין ראיות להפחתת מגבלת הזמן במחצית וכי הפלות רבות בוצעו לאחר 12 שבועות מסיבות רפואיות נכונות. עם זאת, גם שמרנים בכירים אחרים תמכו בהורדת הגבול, כאשר שרת הפנים תרזה מיי הציעה 20 שבועות, ושרת התרבות לשעבר מריה מילר אמרה שזה "הגיון הישר" כי "המדע המשיך הלאה". כמעט 16,000 הפלות באנגליה ובוויילס - כמעט עשירית מהסך השנתי - מבוצעות לאחר 12 שבועות. מתוכם, 2,500 מבוצעים לאחר 20 שבועות אך לפני 24 שבועות. גברת קיינס אמרה שבנה הנולד דמה כל כך חזק לאדלייד בלידה, עד שהיא הרגישה שהוא הביא איתו חלק ממנה. "הלב שלי תמיד ישבר בגלל אדלייד ואיזבל, אבל לני עזר לי להחלים", אמרה. "אנחנו מרגישים מבורכים לגמרי עכשיו, כי אנחנו יודעים שיש כל כך הרבה אנשים שלעולם לא יהיו בנעליים שלנו. אנחנו יודעים כמה יש לנו מזל'.
אמילי קיינס, בת 26, איבדה שני תינוקות בגלל שנולדו בטרם עת.
תצלום של בת, שנולדה בשבוע 24, נאבקת על החיים שברה לבבות.
כעת היא ילדה תינוקת נס לאחר שתרופות 'ערמו' על גופה.
לנוקס בנה של גברת קיינס נולד בשבוע 32 לאחר שהרופאים עיכבו את הלידה.
היא דיברה על הגשמת חלום הרגע ה'בלתי אפשרי' להפוך לאמא.