On a scrap of paper at Selhurst Park last March, Jose Mourinho scribbled down the one word lacking from his Chelsea team after they had been beaten by Crystal Palace. At Upton Park, Mourinho’s side showed ‘balls’ of steel, surviving a difficult game against one of those teams — and at one of those grounds — where anything can happen. Chelsea have the mentality of champions. Their celebrations at Wembley on Sunday told a story, linking arms and sliding to their knees in front of their supporters after they had beaten Tottenham 2-0 in the Capital One Cup final. Cesar Azpilicueta, John Terry and Ramires leave the Upton Park pitch after another victory for Chelsea . Jose Mourinho won the first trophy of his second stint at Chelsea and few would bet against him adding the title . Chelsea celebrate their Capital One Cup trophy win at Wembley and maintained their five-point lead . There have been markers at key stages of the season: a 2-0 win over Arsenal in October, 2-1 at Liverpool the following month and their stunning performance in the 5-0 win at Swansea in January. This 1-0 victory at West Ham was another. Chelsea’s bond is strong, building this resilience in the dressing room as the season has progressed. They looked impenetrable, especially in the closing stages as West Ham pushed for an equaliser. Their work-rate is phenomenal, a team fighting for each other as they close in on their first Barclays Premier League title since Mourinho returned to the club. He described himself as a kid after he ambushed the trophy celebrations on Sunday, but it is on nights like this when the big boys go to work. Look around the Chelsea dressing room and it will be difficult to separate some of these players when it comes to voting for the PFA Player of the Year in a few weeks’ time. John Terry, exceptional against Tottenham at Wembley, must be in with a shout. Incredible as it sounds, he last won it in 2005. Thibaut Courtois, returning in goal in place of Petr Cech, was exceptional. His first-half save from Diafra Sakho was top class. He oozes confidence, taking responsibility as the last line of defence after Terry’s early booking for a foul on Cheikhou Kouyate. The doubts that crept in after a rare mistake in the 1-1 draw against Manchester City in January have been eradicated. Mourinho has made the right call to make him first choice. Thibaut Courtois was again exceptional and could make it back-to-back titles after winning La Liga last year . Cesc Fabregas probes into West Ham territory with Enner Valencia and Mark Noble close by . Cesc Fabregas, what with those 15 assists in the league since his move last summer from Barcelona, will also be in the running. Then there is last season’s Young Player of the Year Eden Hazard, the tormentor-in-chief down Chelsea’s left last night. He scored with a clever header from a cross by Ramires in the 22nd minute to secure his side’s 19th league victory of the season. Sometimes he leaves you drooling. His composure on the ball, coupled with that ability to be able to run with it when he is looking at the options around him, are made to look like pure instinct. Some of the twists and turns, creating space by leaving Carl Jenkinson and James Collins wrong-footed, were of the highest order. So what has changed since last season, when they gifted Manchester City their second Premier League title with a series of faltering performances? They have the bottle for the big occasion now. At Wembley last Sunday, Mourinho turned to a television camera and squirted water all over the lens after Terry had opened the scoring for Chelsea. Here they washed West Ham’s faces again. Adrian dives in vain as Hazard's header sails past the Spanish keeper and into the back of West Ham's net . Hazard was in irresistible form and leads James Collins a merry dance here . For many different reasons, some tribal and some because of an irrational hatred of former player Frank Lampard, who has since left Stamford Bridge, away at West Ham is always a tough fixture for Chelsea. To their credit they always seem to survive the taunts, the songs from the terraces that are usually directed at the captain Terry and his mother. Chelsea’s captain always appears unmoved by it all. But there was more last night. When Kurt Zouma was fouled by Collins just before half-time, West Ham’s supporters sang ‘You won’t let him on the train’ when he was waiting for treatment. Naturally those chants, given the dreadful incident on the Paris Metro before Chelsea’s Champions League clash at Parc des Princes last month, should be discouraged. Chelsea are the big noise in football right now, the team to beat as they prepare to face Paris Saint-Germain in the return leg of their last-16 Champions League tie next week. Increasingly Chelsea look like a team determined to power on and finish the job in the Premier League after feeding off the scraps last season. After this, the message from Mourinho was loud and clear. West Ham players gather around the floored Kurt Zouma after Collins' tackle on the Frenchman .
Chelsea have discovered the ruthless, killer instinct required to win matches .
The bond is already strong, building this resilience in the dressing room as the season has progressed. Here at Upton Park they looked impenetrable .
Their work-rate is phenomenal. They are a team fighting for each other as they close in on their first Premier League title since Mourinho's return .
Increasingly they look like a team determined to power on and finish the job well before they play their final game of the season against Sunderland .
על פיסת נייר בסלהרסט פארק במרץ האחרון, ז'וזה מוריניו שרבט את המילה האחת שחסרה לקבוצתו בצ'לסי לאחר שהובסה על ידי קריסטל פאלאס. באפטון פארק, החבורה של מוריניו הראתה 'כדורי פלדה', שרדה משחק קשה מול אחת הקבוצות האלה - ובאחד מהמגרשים האלה - שבהם הכל יכול לקרות. לצ'לסי יש מנטליות של אלופים. החגיגות שלהם בוומבלי ביום ראשון סיפרו סיפור, קשרו ידיים והחליקו לברכיים מול תומכיהם לאחר שניצחו את טוטנהאם 2-0 בגמר גביע הבירה. סזאר אזפיליקואטה, ג'ון טרי ורמירס עוזבים את המגרש של אפטון פארק לאחר ניצחון נוסף לצ'לסי. ז'וזה מוריניו זכה בגביע הראשון בקדנציה השנייה שלו בצ'לסי ומעטים היו מהמרים נגדו שיוסיף את התואר. צ'לסי חוגגת את זכייתה בגביע Capital One בוומבלי ושמרה על יתרון חמש הנקודות שלה. היו סימנים בשלבי מפתח של העונה: ניצחון 2-0 על ארסנל באוקטובר, 2-1 בליברפול בחודש הבא וההופעה המדהימה שלהם בניצחון 5-0 בסוונסי בינואר. הניצחון הזה 1-0 בווסטהאם היה נוסף. הקשר של צ'לסי חזק, ובונה את החוסן הזה בחדר ההלבשה ככל שהעונה התקדמה. הם נראו בלתי חדירים, במיוחד בשלבי הסיום כאשר ווסטהאם דחפה לשיוויון. קצב העבודה שלהם הוא פנומנלי, קבוצה שנלחמת זה על זה כשהם מתקרבים לתואר הפרמיירליג הראשון שלהם בברקליס מאז שמוריניו חזר למועדון. הוא תיאר את עצמו כילד לאחר שארב לחגיגות הגביע ביום ראשון, אבל זה בלילות כאלה כשהבנים הגדולים הולכים לעבודה. תסתכל סביב חדר ההלבשה של צ'לסי ויהיה קשה להפריד בין כמה מהשחקנים האלה כשזה מגיע להצבעה לשחקן השנה של PFA בעוד כמה שבועות. ג'ון טרי, יוצא דופן מול טוטנהאם בוומבלי, חייב להיות בקול צעקה. כמה שזה נשמע מדהים, הוא זכה בו בפעם האחרונה ב-2005. טיבו קורטואה, שחזר בשער במקומו של פטר צ'ך, היה יוצא דופן. ההצלה שלו במחצית הראשונה מדיאפרה סאצ'ו הייתה ברמה הגבוהה ביותר. הוא נוטף ביטחון עצמי, לוקח אחריות כקו ההגנה האחרון לאחר ההזמנה המוקדמת של טרי על עבירה על צ'יקו קויאטה. הספקות שהתגנבו לאחר טעות נדירה ב-1:1 מול מנצ'סטר סיטי בינואר נמחקו. מוריניו עשה את הקריאה הנכונה לעשות לו בחירה ראשונה. טיבו קורטואה שוב היה יוצא דופן ויכול היה להגיע לתארים גב אל גב לאחר שזכה בלה ליגה בשנה שעברה. ססק פברגאס חוקר בשטח ווסטהאם עם אנר ולנסיה ומארק נובל בקרבת מקום. ססק פברגאס, מה גם עם 15 האסיסטים האלה בליגה מאז המעבר שלו בקיץ שעבר מברצלונה, יהיה גם הוא בהתמודדות. אז יש את השחקן הצעיר של השנה של העונה שעברה, אדן הזאר, המענה הראשי בצד שמאל של צ'לסי אמש. הוא כבש בראש חכם מכדור רוחב של ראמירס בדקה ה-22 כדי להבטיח את ניצחון הליגה ה-19 של קבוצתו העונה. לפעמים הוא משאיר אותך מזיל ריר. קור הרוח שלו על הכדור, יחד עם היכולת הזו להיות מסוגל לרוץ איתו כשהוא מסתכל על האפשרויות סביבו, נראות כמו אינסטינקט טהור. חלק מהפיתולים, שיצרו מרחב על ידי השארת קרל ג'נקינסון וג'יימס קולינס ברגליים לא נכונות, היו מהמעלה הראשונה. אז מה השתנה מאז העונה שעברה, כשהעניקה למנצ'סטר סיטי את תואר הפרמיירליג השני שלה עם סדרה של הופעות מדשדשות? יש להם את הבקבוק לאירוע הגדול עכשיו. בוומבלי ביום ראשון שעבר, מוריניו פנה למצלמת טלוויזיה והתיז מים על כל העדשה לאחר שטרי פתח את השער עבור צ'לסי. כאן שטפו שוב את פניה של ווסטהאם. אדריאן צולל לשווא כשהראש של הזאר משייט על פני השוער הספרדי ולגבי הרשת של ווסטהאם. האזרד היה בכושר שאי אפשר לעמוד בפניו ומוביל כאן ריקוד עליז של ג'יימס קולינס. מסיבות רבות ושונות, חלקן שבטיות וחלקן בגלל שנאה לא הגיונית לשחקן העבר פרנק למפארד, שעזב מאז את סטמפורד ברידג', בחוץ בווסטהאם היא תמיד עניין קשה עבור צ'לסי. לזכותם ייאמר שהם תמיד שורדים את התגרות, השירים מהטראסות שבדרך כלל מופנים לקפטן טרי ולאמו. הקפטן של צ'לסי תמיד נראה לא מתרגש מהכל. אבל היה עוד אתמול בלילה. כשקורט זומה הוכשל על ידי קולינס רגע לפני המחצית, תומכי ווסטהאם שרו 'אתה לא תיתן לו לרכבת' כשהוא חיכה לטיפול. כמובן, יש להמנע מהמזמורים האלה, בהתחשב בתקרית הנוראה במטרו של פריז לפני עימות ליגת האלופות של צ'לסי בפארק דה פרינס בחודש שעבר. צ'לסי היא הרעש הגדול בכדורגל כרגע, הקבוצה שצריך לנצח כשהיא מתכוננת להתמודד עם פאריס סן ז'רמן במשחק הגומלין ב-16 האחרונות שלה בליגת האלופות בשבוע הבא. צ'לסי נראית יותר ויותר כמו קבוצה שנחושה להפעיל ולסיים את העבודה בפרמייר ליג לאחר שניזונה מהשאריות בעונה שעברה. לאחר מכן, המסר ממוריניו היה חזק וברור. שחקני ווסטהאם מתאספים סביב קורט זומה המכוסה ברצפה לאחר ההתמודדות של קולינס עם הצרפתי.
צ'לסי גילתה את האינסטינקט חסר הרחמים והרוצח הנדרש כדי לנצח משחקים.
הקשר כבר חזק, ובונה את החוסן הזה בחדר ההלבשה ככל שהעונה התקדמה. כאן באפטון פארק הם נראו בלתי חדירים.
קצב העבודה שלהם פנומנלי. הם קבוצה שנלחמת אחד על השני כשהם מתקרבים לתואר הפרמיירליג הראשון שלהם מאז חזרתו של מוריניו.
יותר ויותר הם נראים כמו קבוצה שנחושה להפעיל ולסיים את העבודה הרבה לפני שהם משחקים את המשחק האחרון של העונה נגד סנדרלנד.