Rosetta has captured a selfie of its shadow on comet 67P in what is the highest-resolution image to be taken by the probe. The image was taken during a Valentine's Day flyby when Rosetta passed within just four miles (6 km) from the surface of the icy comet. As well as the craft's shadow, an 'alien' glow is seen reflected onto the comet, which scientists believe is caused by a trick of the light from the sun. Scroll down for video . Rosetta has captured a selfie of its shadow (bottom of image) on comet 67P in what is the highest-resolution image to be taken by the probe. The image was taken during a Valentine's Day flyby when the Rosetta passed just four miles (6 km) from the surface of the icy comet. The glow causes the shadow to be fuzzy and somewhat larger than Rosetta itself, measuring approximately 65ft by 165 ft (20 by 50 metres). If the sun were farther away, the shadow would be sharp and almost exactly the same size as Rosetta, which is around 2 x 32 metres. However, even at 215 million miles (347 million km) from 67P/C-G on 14 February, the sun appeared as a disc about 0.2 degrees across. This is about 2.3 times smaller than on Earth - resulting in a fuzzy 'penumbra' around the spacecraft's shadow. With Rosetta just four miles (6km) above the surface, the penumbra effect adds roughly 65ft (20 metres) to the spacecraft's dimensions, which . This graphic shows the difference between how a sharp shadow is generated by a point source (left) and a fuzzy shadow by a diffuse source (right) The view, which shows the detail in features down to 11cm, is of a region on the bottom of the comet. The OSIRIS narrow-angle camera image from the close flyby shown here in context with a NAVCAM image . If you were standing on the surface with Rosetta high above you, there would be no place in the shadow where the entire sun would be blocked from view. The view, which shows the detail in features down to 11cm, is of a region on the bottom of the comet. Other images reveal boulders on the comet's surface, as well as 'stunning details of the contrasting terrain,' the European Space Agency said. The boulders in these images range in size from a few metres to a few tens of metres, and lay scattered across the comet's surface. Images taken from this viewpoint are of high scientific value,' says OSIRIS Principal Investigator Holger Sierks from the Max Planck Institute for Solar System Research (MPS) in Germany. 'This kind of view is key for the study of grain sizes.' Esa's Rosetta spacecraft launched on 2 March 2004 aboard an Ariane 5 rocket, on a mission to visit comet 67P/Churyumov-Gerasimenko. It took more than ten years to reach the comet, and on the way it flew past Mars and two asteroids. On 6 August 2014 it entered orbit around the comet, beginning a series of complex manoeuvres to get the best views possible. On 12 November 2014 Rosetta successfully released a smaller vehicle it had carried called Philae. This small probe bounced twice on the surface before coming to rest. Although Philae's landing did not go as planned, it was still able to complete more than 90 per cent of the science it was intended to do before its main batteries died, sending the probe to sleep. The location of the lander is currently unknown. It is thought to be in partial shadow near a cliff but, as the comet approaches the sun, the additional light may charge its solar panels enough for the lander to wake up. Rosetta, meanwhile, is continuing its mission around the comet. 67P is approaching the sun and, by August this year, it is thought its activity will have dramatically increased. This will release much more ice, vapour and other materials from the surface - and Rosetta will be there to watch it all happen. This OSIRIS shape model is marked with the position of the narrow-angle camera field of view taken during the 14 February flyby . A four-image montage of Comet 67P/Churyumov–Gerasimenko comprising images taken on 14 February 2015 during the first dedicated close flyby. This image set was taken at 10:32 GMT from a distance of 7.8 miles (12.6 km) from the comet centre. Using the surface distance, the image scale is 0.9 m/pixel . The closest approach took place at 12:41 GMT over the Imhotep region on the comet's large lobe. Rosetta's parting shot following the close flyby features the comet's small lobe at the top of the image, with the larger lobe in the lower portion of the image set. As well as providing the opportunity to take close-up high-resolution images of the comet surface, flybys like this also allow Rosetta's instruments to sample the innermost parts of the comet's atmosphere, or coma. Rosetta is now moving out for a far view of the comet – it will reach a distance of about 160 miles (255km) from the comet centre tomorrow. Last month, Nasa said the structure of Comet 67P resembles ice cream. In an experiment, they found that while the exterior of a comet is encased in a hard, outer crust, the interior would mostly be fluffy ice. Rosetta's parting shot following the close flyby features the comet's small lobe at the top of the image, with the larger lobe in the lower portion of the image set . 'A comet is like deep fried ice cream,' said Dr Murthy Gudipati of Nasa's Jet Propulsion Laboratory in Pasadena, California, corresponding author of a recent study appearing in the Journal of Physical Chemistry. 'The crust is made of crystalline ice, while the interior is colder and more porous. The organics are like a final layer of chocolate on top.' To come to the conclusion, astronomers used an icebox-like instrument nicknamed Himalaya. They showed that fluffy ice on the surface of a comet would crystallise and harden as the comet heads towards the sun and warms up. The composition of comets is important to understanding how they might have delivered water and organics to the young, hot Earth. New results from the Rosetta mission show that asteroids may have been the primary carriers of life's ingredients; however, the debate is ongoing and comets may have played a role. New results from the Rosetta mission show that asteroids may have been the primary carriers of life's ingredients; however, the debate is ongoing and comets may have played a role. This image set was taken at 4:32 GMT from a distance of 22 miles (35km)
The halo is believed to be created by a trick of light from the sun .
Sun over comet appears 2.3 smaller than on Earth, causing the effect .
Valentine's day swoop was the first dedicated close flyby of the mission .
Rosetta passed just four miles (6 km) from the surface of the icy comet .
Imaged boulders range in size from a few metres to a few tens of metres .
רוזטה צילמה תמונת סלפי של הצל שלה על השביט 67P במה שהיא התמונה ברזולוציה הגבוהה ביותר שצולמה על ידי הגשושית. התמונה צולמה במהלך טיסה בחג האהבה כאשר רוזטה חלפה במרחק של 6 ק"מ בלבד מפני השטח של השביט הקפוא. בנוסף לצל של כלי השיט, נראה זוהר 'חייזרי' המשתקף על השביט, שלדעת המדענים נגרם על ידי טריק של האור מהשמש. גלול למטה לסרטון. רוזטה צילמה תמונת סלפי של הצל שלה (תחתית התמונה) על השביט 67P במה שהיא התמונה ברזולוציה הגבוהה ביותר שצולמה על ידי הגשושית. התמונה צולמה במהלך טיסה של יום האהבה כאשר הרוזטה עברה רק ארבעה מיילים (6 ק"מ) מפני השטח של השביט הקפוא. הזוהר גורם לצל להיות מעורפל וגדול במקצת מרוזטה עצמה, בגודל של כ-65 רגל על ​​165 רגל (20 על 50 מטר). אם השמש הייתה רחוקה יותר, הצל היה חד וכמעט בדיוק בגודל של רוזטה, שגודלו כ-2 על 32 מטרים. עם זאת, אפילו ב-215 מיליון מיילים (347 מיליון ק"מ) מ-67P/C-G ב-14 בפברואר, השמש הופיעה כדיסק בקוטר של כ-0.2 מעלות. זה קטן בערך פי 2.3 מאשר על כדור הארץ - וכתוצאה מכך נוצר 'פנימברה' מטושטשת סביב הצל של החללית. עם רוזטה רק ארבעה מיילים (6 ק"מ) מעל פני השטח, אפקט הפנימברה מוסיף בערך 65 רגל (20 מטר) למימדי החללית, אשר . גרפיקה זו מציגה את ההבדל בין האופן שבו נוצר צל חד על ידי מקור נקודתי (משמאל) לבין צל מעורפל על ידי מקור מפוזר (ימין) התצוגה, המציגה את הפרטים בתכונות עד 11 ס"מ, היא של אזור בתחתית של השביט. תמונת המצלמה בעלת הזווית הצרה של OSIRIS מהמעבר הקרוב המוצג כאן בהקשר עם תמונת NAVCAM. אם הייתם עומדים על פני השטח עם רוזטה גבוה מעליכם, לא היה מקום בצל שבו השמש כולה תהיה חסומה מהנוף. התצוגה, המציגה את הפרטים בתכונות עד ל-11 ס"מ, היא של אזור בתחתית השביט. תמונות אחרות חושפות סלעים על פני השביט, כמו גם "פרטים מדהימים של השטח המנוגד", אמרה סוכנות החלל האירופית. הסלעים בתמונות אלה נעים בגודל של מטרים ספורים לכמה עשרות מטרים, והם מונחים מפוזרים על פני השטח של השביט. לתמונות שצולמו מנקודת מבט זו יש ערך מדעי גבוה", אומר החוקר הראשי של OSIRIS הולגר סירקס ממכון מקס פלנק לחקר מערכת השמש (MPS) בגרמניה. "סוג זה של השקפה הוא המפתח לחקר גדלי גרגירים." החללית "רוזטה" של Esa שוגרה ב-2 במרץ 2004 על סיפון רקטת Ariane 5, במשימה לבקר את השביט 67P/Churyumov-Gerasimenko. לקח יותר מעשר שנים להגיע לשביט, ובדרך הוא טס על פני מאדים ושני אסטרואידים. ב-6 באוגוסט 2014 הוא נכנס למסלול סביב השביט, והחל סדרה של תמרונים מורכבים כדי לקבל את התצוגות הטובות ביותר האפשריות. ב-12 בנובמבר 2014 רוזטה שחררה בהצלחה רכב קטן יותר שנשאה בשם Philae. הגשושית הקטנה הזו קפצה פעמיים על פני השטח לפני שעמדה לנוח. למרות שהנחיתה של פילה לא התנהלה כמתוכנן, היא עדיין הצליחה להשלים יותר מ-90 אחוז מהמדע שנועד לעשות לפני שהסוללות הראשיות שלה ימותו, מה ששלח את הגשושית לישון. מיקום הגשושית אינו ידוע כרגע. משערים שהוא נמצא בצל חלקי ליד צוק, אך כאשר השביט מתקרב לשמש, האור הנוסף עשוי להטעין את לוחות השמש שלו מספיק כדי שהנחתת תתעורר. רוזטה, בינתיים, ממשיכה במשימתה סביב השביט. 67P מתקרב לשמש, ועד אוגוסט השנה, מעריכים שהפעילות שלו תגדל באופן דרמטי. זה ישחרר הרבה יותר קרח, אדים וחומרים אחרים מפני השטח - ורוזטה תהיה שם כדי לראות את הכל קורה. דגם צורת OSIRIS זה מסומן עם המיקום של שדה הראייה של המצלמה עם הזווית הצרה שצולם במהלך הטיסה ב-14 בפברואר. מונטאז' בן ארבע תמונות של השביט 67P/Churyumov-Gerasimenko הכולל תמונות שצולמו ב-14 בפברואר 2015 במהלך הטיסה הקרובה הראשונה. סט תמונות זה צולם בשעה 10:32 GMT ממרחק של 7.8 מייל (12.6 ק"מ) ממרכז השביט. לפי מרחק פני השטח, קנה המידה של התמונה הוא 0.9 מ'/פיקסל. הגישה הקרובה ביותר התרחשה בשעה 12:41 GMT מעל אזור Imhotep על האונה הגדולה של השביט. צילום הפרידה של רוזטה בעקבות המעבר הקרוב מציג את האונה הקטנה של השביט בחלק העליון של התמונה, כשהאונה הגדולה יותר בחלק התחתון של סט התמונה. בנוסף לספק את ההזדמנות לצלם תמונות מקרוב ברזולוציה גבוהה של פני השטח של השביט, מעברי טיסה כמו זה גם מאפשרים למכשירים של רוזטה לדגום את החלקים הפנימיים ביותר של האטמוספירה של השביט, או התרדמת. רוזטה יוצאת כעת למראה רחוק של השביט - הוא יגיע מחר למרחק של כ-160 מייל (255 ק"מ) ממרכז השביט. בחודש שעבר, נאסא אמרה שהמבנה של Comet 67P דומה לגלידה. בניסוי הם גילו שבעוד שחלקו החיצוני של כוכב שביט עטוף בקרום קשיח וחיצוני, החלק הפנימי יהיה בעיקר קרח רך. צילום הפרידה של רוזטה בעקבות המעבר הקרוב מציג את האונה הקטנה של השביט בראש התמונה, כאשר האונה הגדולה יותר בחלק התחתון של סט התמונה. "שביט הוא כמו גלידה מטוגנת בשמן עמוק", אמר ד"ר מרתי גודיפאטי ממעבדת הנעה סילון של נאסא בפסדינה, קליפורניה, מחבר מקביל של מחקר שנערך לאחרונה בכתב העת Journal of Physical Chemistry. ״הקרום עשוי מקרח גבישי, בעוד שהחלק הפנימי קר ונקבובי יותר. האורגניות הן כמו שכבה אחרונה של שוקולד מעל״. כדי להגיע למסקנה, אסטרונומים השתמשו במכשיר דמוי קופסת קרח שזכה לכינוי הימלאיה. הם הראו שקרח רך על פני השטח של שביט יתגבש ויתקשה כאשר השביט פונה לעבר השמש ומתחמם. הרכב השביטים חשוב כדי להבין כיצד הם עשויים לספק מים ואורגניים לכדור הארץ הצעיר והחם. תוצאות חדשות ממשימת רוזטה מראות שייתכן שאסטרואידים היו הנשאים העיקריים של מרכיבי החיים; עם זאת, הוויכוח נמשך וייתכן ששביטים מילאו תפקיד. תוצאות חדשות ממשימת רוזטה מראות שייתכן שאסטרואידים היו הנשאים העיקריים של מרכיבי החיים; עם זאת, הוויכוח נמשך וייתכן ששביטים מילאו תפקיד. סט תמונות זה צולם בשעה 4:32 GMT ממרחק של 22 מייל (35 ק"מ)
מאמינים שההילה נוצרה על ידי טריק של אור מהשמש.
שמש מעל כוכב שביט נראה קטן ב-2.3 מאשר בכדור הארץ, מה שגורם להשפעה.
יום האהבה היה המעבר הקרוב והמסור הראשון של המשימה.
רוזטה עברה רק ארבעה מיילים (6 ק"מ) מפני השטח של השביט הקפוא.
גודלם של סלעים מדומים נע בין כמה מטרים לכמה עשרות מטרים.