Just as I can't travel to Liverpool without thinking of The Beatles, so I can't travel to Los Angeles without thinking of The Beach Boys. Their songs of beaches, baggies, boards and bikinis painted a picture of a sun-kissed paradise, and their voices sounded as bright and as laid-back as California itself. This time I was travelling specifically to discover the people and places that inspired the band. I started in Hawthorne where the three Wilson brothers - Brian, Carl and Dennis - were raised, and joined up with guitarist Al Jardine and vocalist Mike Love to form a group. The Beach Boys were famously non-surfers but that didn't stop them tapping into the sun, sea and sand culture of the Golden State . The Wilson family home on 119th Street, where the boys taped their first single Surfin' in 1961, was demolished to make way for Interstate 105. The rest of the street remains though, its neat lawns, porches and fluttering flags reminders of the group's clean-cut All-American origins. A redbrick memorial now stands at the site of the Wilson house, with a bas-relief frieze showing the group carrying a surfboard and a plaque noting that the music conceived here 'broadcast to the world an image of LA as a place of sun, surf and romance'. Hawthorne is indeed a place of sun (263 days a year) but no surf and little romance. It's a charmless city that expanded on the back of the post-war aviation industry (Los Angeles International is only five miles away). I could see why the teenagers of the 1950s would get 'bugged' driving 'up and down the same old strip'. Hawthorne Boulevard, with its low-rise jewellery shops and furniture stores, is no place for the young. The Pizza Show (13344 Hawthorne) added a splash of colour when it arrived in 1956 and became a home from home for the fledgling Beach Boys. Now run by the son of the original owner, it retains its kitsch medieval Italian interior, with wrought iron chandeliers, tiled awnings and mock grilled windows. Surfin' safari: The town of Huntington Beach, where the surf is year round, is known as Surf City USA . Foster's Freeze (11969 Hawthorne), another gathering place, is a blue-roofed fast-food outlet that offers FOOD from one service hatch and ICE CREAM from another. When I arrived Louie Louie, a 1963 hit by The Kingsmen, was playing over speakers in the overhang. This was the very 'hamburger stand' where Brian Wilson saw a girl pull up in her father's Thunderbird and had the inspiration for Fun Fun Fun. Hawthorne High School, around the corner on El Segundo Boulevard, is where the Wilson boys and Jardine attended. The Beach Boys came back to play the 1969 prom and honoured the institution in their song Be True to Your School. The nearest surfing beach to Hawthorne is Manhattan, but the best is Huntington Beach, better known as Surf City USA. Here the sand is soft, the surf is year-round, and the broad beaches stretch for more than eight miles. The broad beaches of Huntington stretch for more than eight miles . Other than Dennis Wilson, The Beach Boys were famously non-surfers, but they were smart enough to observe the burgeoning oceanside culture and knew there was mileage in chronicling it. They mentioned Huntington Beach in Surfin' Safari. The city of Huntington Beach makes much of its surfers. There's a Walk of Fame, a Hall of Fame and a small International Surfing Museum. The sports shops sell everything from boards and wetsuits to sunglasses, caps and jeans. My hotel, the Waterfront Beach Resort had a surfboard in the foyer and doorknob signs that read Wiped Out rather than Do Not Disturb. Huntington Beach is better known as Surf City USA - where the fantastic surf is year-round . It was cold and overcast on my first morning but by 8.30am there were already more than 100 surfer bobbing about in the ocean. From the the pierI could watch them mounting their boards and waiting patiently to ride in on the most powerful of the tall, grey waves. As if on cue, a local surf music tribute band, The Breakaways, dressed in faded blue denims and short-sleeved Hawaiian shirts, began playing at the pier entrance. An even better insight into surf culture and music came a few days later when The Surfaris drummer David Raven took me to an outdoor gig in Irvine, Orange County, where he played with bassist Jay Truax (ex-Nomads), and guitarists Ron Eglit (Dick Dale and his Band) and Paul Johnson (The Bel-Airs). They called themselves The Legends Surf Band. We picked up Johnson from his apartment. He was wearing a baseball cap, blue jeans and sandals and had a black patch over his left eye. On the drive down he told me his story. As a 15-year old schoolboy in 1961 he'd composed a hit tune called Mr Moto for The Bel-Airs. Orange County, just south of LA, has its own strong surf culture such as at Newport Beach . That summer, when playing at the Knights of Columbus Hall in Redondo Beach, a leading surfer came over to him and said: 'Wow, man! Your music sounds just like it feels out on a wave. You should call it surf music.' So he did. When The Beach Boys adopted this sound the hard-core sports crowd initially shunned them. 'As long as they posed as surfers they were resented by those in the true beach culture,' Johnson told me. 'But when they went on to celebrate California youth culture at large by singing about cars and cruising, that broadened their appeal. After that, even surfers appreciated them.' When The Beach Boys started recording their focus shifted from Hawthorne to Hollywood. They signed with Capitol Records, whose 13-storey circular tower at 1750 Vine Street, built in 1956, has become an LA landmark. Legend has it that the architecture was based on the image of a bunch of singles stacked on the spindle of a record player. The night I visited, Arcade Fire were playing a promotional set on a specially built platform outside the tower. The Beach Boys' earliest albums were recorded at Capitol but by the time of Surfer Girl and Little Deuce Coupe, they were also recording around the corner at United and Western (6050 Sunset Boulevard). At the Petersen Automotive Museum there are plenty of cars from the era The Beach Boys celebrated . Now called Ocean Way Studios, this is where they recorded their 2012 comeback album That's Why God Made The Radio. In 1965, Brian Wilson bought the then modern 1448 Laurel Way in Beverly Hills with its great views over the LA basin. It was here that he notoriously built himself a huge sandbox in the living room to stimulate his creative juices. (The video for Sloop John B was filmed in the garden pool.) Two years later he moved to 10452 Bellagio Road in the more upmarket gated community of Bel Air. Several Beach Boys' albums, including Smiley Smile, Wild Honey, 20/20 and Surf's Up, were partially recorded here, while Charles Manson, a fringe figure on the LA music scene in 1969, visited to tape songs that he'd written. In songs such as Little Deuce Coupe, Shut Down, Little Honda, and Fun Fun Fun, The Beach Boys explored the parallel teenage subculture of cruising and hot-rodding. Illegal street racing still takes place but usually in the early hours of the morning, and it's a crime even to be a spectator. In 1967 Brian Wilsonmoved to a more upmarket gated community in the exclusive area of Bel Air . Custom car shows tend to happen out in the desert rather than in the city. But at the Petersen Automotive Museum (6060 Wilshire Boulevard) it's possible to see everything from hot rods and deuce coupes to Thunderbirds and Chevrolets. Spread over two spacious floors, there are plenty of cars from the era The Beach Boys celebrated - a peach-coloured 1957 Lincoln Premiere once owned by Jayne Mansfield, a black 1957 Chrysler, and a wonderful boat-sized 1959 red Cadillac Convertible. The hot rod section has a classic Deuce Coupe customised from a 1932 Ford. Appropriately the museum cafe, Johnny Rockets, is a 50s-style diner with red plastic seating, chrome surfaces and neon signs. On my final day I headed north on the Pacific Coast Highway to Malibu. There's probably no road that better embraces the geographical joys of LA - steep hills and canyons to one side, broad beaches and ocean to the other - and no drive is better suited to a Beach Boys' soundtrack. The group even recorded a song about it in 2012. Beyond Malibu lies Paradise Cove. A left-hand turn took me a mile down a hill to a private beach edged with cliffs where the group was photographed for the cover of 1962's Surfin' Safari, and again two years later for All Summer Long. Paradise Cove is not really a top surf destination despite all the surfboard-shaped signs . Paradise Cove is now home to one of the world's most luxurious trailer parks. Film directors, screenwriters, models and Hollywood actors such as Minnie Driver and Matthew McConaughey have swapped bricks and mortar for transportable homes with a view. A surfboard-shaped sign ironically declared No Surfboards. The warning was somewhat redundant as beaches can be private but the sea is free and, anyway, the waves are so mild that no serious surfer would choose it. Maybe that's why The Beach Boys came here - and why they kept their shirts and jeans on during the shoot. Virgin Holidays (virginholidays.co.uk, 0844 557 3859) offers five nights at the Hilton Waterfront Resort Hotel in Huntington Beach from £915pp. This includes return flights from Heathrow, accommodation on a room-only basis and car hire. For further information on Los Angeles visit discoverlosangeles.com .
A trip though California to discover what inspired the blassic band .
There is no drive better suited to a Beach Boys soundtrack than  the Pacific Coast Highway, says the Daily Mail writer .
כמו שאני לא יכול לנסוע לליברפול בלי לחשוב על הביטלס, כך אני לא יכול לנסוע ללוס אנג'לס בלי לחשוב על הביץ' בויז. השירים של החופים, הבגדים, הקרשים והביקיני שלהם ציירו תמונה של גן עדן מנשק שמש, והקולות שלהם נשמעו בהירים ונינוחים כמו קליפורניה עצמה. הפעם נסעתי במיוחד כדי לגלות את האנשים והמקומות שהיוו השראה ללהקה. התחלתי בהות'ורן, שם גדלו שלושת האחים וילסון - בריאן, קארל ודניס - והצטרפתי עם הגיטריסט אל ג'רדין והסולן מייק לאב כדי להקים קבוצה. הביץ' בויז היו מפורסמים שאינם גולשים, אבל זה לא מנע מהם להתחבר לתרבות השמש, הים והחול של גולדן סטייט. בית משפחת וילסון ברחוב 119, שבו הבנים הקליטו את הסינגל הראשון שלהם Surfin' ב-1961, נהרס כדי לפנות מקום לכביש המהיר 105. שאר הרחוב נותר עם זאת, המדשאות המסודרות, המרפסות והדגלים המתנופפים מזכירים את הניקיון של הקבוצה -חתוך מוצא כל-אמריקאי. אנדרטת לבנים אדומות עומדת כעת באתר בית ווילסון, עם אפריז תבליט המראה את הקבוצה נושאת גלשן ולוח המציין שהמוזיקה שהוגה כאן 'משדרת לעולם תמונה של לוס אנג'לס כמקום של שמש, גולשים ורומנטיקה'. הות'ורן הוא אמנם מקום של שמש (263 ימים בשנה) אבל אין גלישה ומעט רומנטיקה. זוהי עיר חסרת קסם שהתרחבה על גב תעשיית התעופה שלאחר המלחמה (לוס אנג'לס הבינלאומית נמצאת רק חמישה קילומטרים משם). יכולתי להבין מדוע בני הנוער של שנות החמישים יסתבכו בנסיעה "מעלה ומטה באותה רצועה ישנה". שדרות הות'ורן, עם חנויות התכשיטים הנמוכות וחנויות הרהיטים שלה, אינה מקום לצעירים. מופע הפיצה (13344 הות'ורן) הוסיף כתם צבע כשהגיע ב-1956 והפך לבית מבית עבור הביץ' בויז הצעירים. כעת מנוהל על ידי בנו של הבעלים המקורי, הוא שומר על הפנים האיטלקי הקיטש מימי הביניים שלו, עם נברשות ברזל יצוק, סוככי אריחים וחלונות מדומה בגריל. ספארי גלישה: העיירה הנטינגטון ביץ', שבה הגלישה היא כל השנה, ידועה בשם Surf City USA. Foster's Freeze (11969 Hawthorne), מקום התכנסות נוסף, הוא חנות מזון מהיר עם גג כחול המציע אוכל מפתח שירות אחד וגלידה מאחרת. כשהגעתי לואי לואי, להיט משנת 1963 של The Kingsmen, התנגן ברמקולים במעבר. זה היה ממש 'דוכן ההמבורגרים' שבו בריאן ווילסון ראה ילדה עוצרת ב-Thunderbird של אביה וקיבלה את ההשראה ל- Fun Fun Fun. בית הספר התיכון הות'ורן, מעבר לפינה בשדרות אל סגונדו, הוא המקום בו למדו נערי ווילסון וג'רדין. הביץ' בויז חזרו לנגן את נשף 1969 וכיבדו את המוסד בשיר שלהם Be True to Your School. חוף הגלישה הקרוב ביותר להות'ורן הוא מנהטן, אך הטוב ביותר הוא חוף הנטינגטון, הידוע יותר בשם Surf City USA. כאן החול רך, הגלישה היא כל השנה, והחופים הרחבים משתרעים על פני יותר משמונה קילומטרים. החופים הרחבים של הנטינגטון משתרעים על פני יותר משמונה קילומטרים. מלבד דניס ווילסון, הביץ' בויז היו מפורסמים שאינם גולשים, אבל הם היו חכמים מספיק כדי לצפות בתרבות המתפתחת של שפת האוקיינוס ​​וידעו שיש קילומטראז' בתיאוריה. הם הזכירו את חוף הנטינגטון ב-Surfin' Safari. העיר הנטינגטון ביץ' עושה הרבה מהגולשים שלה. יש שדרת תהילה, היכל התהילה ומוזיאון גלישה בינלאומי קטן. חנויות הספורט מוכרות הכל, החל מלוחות וחליפות צלילה ועד משקפי שמש, כובעים וג'ינסים. למלון שלי, אתר הנופש ווטרפרונט ביץ', היה גלשן במבואה ושלטים על ידיות הדלת שעליהם נכתב "מחק" ולא "נא לא להפריע". הנטינגטון ביץ' ידוע יותר בתור Surf City USA - שם הגלישה הפנטסטית היא כל השנה. היה קר ומעונן בבוקר הראשון שלי, אבל בשעה 8:30 בבוקר כבר היו יותר מ-100 גולשים ששוטטו באוקיינוס. מהמזח יכולתי לצפות בהם עולים על הקרשים ומחכים בסבלנות לרכוב על הגלים האפורים והחזקים ביותר. כאילו בכוונה, להקת מחווה מקומית למוזיקת ​​גלישה, The Breakaways, לבושה בג'ינס כחולים דהויים וחולצות הוואי קצרות שרוולים, החלה לנגן בכניסה למזח. תובנה טובה עוד יותר לגבי תרבות הגלישה והמוזיקה הגיעה כמה ימים לאחר מכן, כשהמתופף של סורפריס דיוויד רייבן לקח אותי להופעה באוויר הפתוח באירווין, אורנג' קאונטי, שם ניגן עם הבסיסט ג'יי טרואקס (לשעבר נוודים), והגיטריסטים רון אגלית ( דיק דייל ולהקתו) ופול ג'ונסון (הבל-איירס). הם קראו לעצמם The Legends Surf Band. אספנו את ג'ונסון מדירתו. הוא לבש כובע בייסבול, מכנסי ג'ינס כחולים וסנדלים והיה לו טלאי שחור על עינו השמאלית. בנסיעה למטה הוא סיפר לי את הסיפור שלו. כתלמיד בן 15 ב-1961 הוא הלחין לחן להיט בשם Mr Moto עבור The Bel-Airs. למחוז אורנג', דרומית ללוס אנג'לס, יש תרבות גלישה חזקה משלה, כמו בניופורט ביץ'. באותו קיץ, כששיחק באולם אבירי קולומבוס ברדונדו ביץ', ניגש אליו גולש מוביל ואמר: 'וואו, בנאדם! המוזיקה שלך נשמעת בדיוק כמו שהיא מרגישה על גל. אתה צריך לקרוא לזה מוזיקת ​​גלישה״. אז הוא עשה זאת. כאשר הביץ' בויז אימצו את הסאונד הזה קהל הספורט הקשה התרחק מהם בתחילה. "כל עוד הם התחזו לגולשים הם התרעמו על ידי אלה בתרבות החופים האמיתית", אמר לי ג'ונסון. "אבל כשהם המשיכו לחגוג את תרבות הנוער בקליפורניה בכללותה בשירה על מכוניות ושייט, זה הרחיב את המשיכה שלהם. אחרי זה אפילו גולשים העריכו אותם״. כאשר הביץ' בויז התחילו להקליט הפוקוס שלהם עבר מהות'ורן להוליווד. הם חתמו עם Capitol Records, שהמגדל העגול בן 13 הקומות שלה ברחוב Vine 1750, שנבנה ב-1956, הפך לנקודת ציון של לוס אנג'לס. האגדה מספרת שהארכיטקטורה התבססה על תמונה של חבורת סינגלים מוערמים על הציר של נגן תקליטים. בלילה שבו ביקרתי, ארקייד פייר שיחק בסט קידום מכירות על פלטפורמה שנבנתה במיוחד מחוץ למגדל. האלבומים המוקדמים ביותר של הביץ' בויז הוקלטו בקפיטול, אבל בזמן של סרפר גירל ו-Little Deuce Coupe, הם גם הקליטו מעבר לפינה ב-United ו-Western (6050 Sunset Boulevard). במוזיאון הרכב של פטרסן יש הרבה מכוניות מהתקופה שבה חגגו בני החוף. עכשיו נקראים Ocean Way Studios, זה המקום שבו הם הקליטו את אלבום הקאמבק שלהם משנת 2012 That's Why God Made The Radio. בשנת 1965, בריאן ווילסון קנה את 1448 לורל וויי המודרני דאז בבוורלי הילס עם הנופים הנהדרים שלו על אגן לוס אנג'לס. זה היה כאן כי ידוע לשמצה בנה לעצמו ארגז חול ענק בסלון כדי לעורר את המיצים היצירתיים שלו. (הסרטון של Sloop John B צולם בבריכת הגן.) שנתיים לאחר מכן הוא עבר ל-10452 Bellagio Road בקהילה הסגורה היוקרתית יותר בל אייר. כמה אלבומים של ביץ' בויז, כולל Smiley Smile, Wild Honey, 20/20 ו-Surf's Up, הוקלטו כאן בחלקם, בעוד צ'רלס מנסון, דמות שוליים בסצנת המוזיקה של לוס אנג'לס ב-1969, ביקר כדי להקליט שירים שכתב. בשירים כמו Little Deuce Coupe, Shut Down, Little Honda ו-Fun Fun Fun, The Beach Boys חקרו את תת-התרבות הנעורים המקבילה של שיוט וחם-רודינג. מירוצי רחוב לא חוקיים עדיין מתקיימים אבל בדרך כלל בשעות הבוקר המוקדמות, וזה פשע אפילו להיות צופה. בשנת 1967 עבר בריאן ווילסון לקהילה סגורה יוקרתית יותר באזור האקסקלוסיבי של בל אייר. מופעי מכוניות מותאמים אישית נוטים להתרחש במדבר ולא בעיר. אבל במוזיאון הרכב של פטרסן (6060 שדרות ווילשייר) אפשר לראות הכל, מ-hot rods ו-due coupes ועד Thunderbirds ושברולט. הפרוסות על שתי קומות מרווחות, יש המון מכוניות מהתקופה שבה חגגו בני החוף - פרמיירה של לינקולן בצבע אפרסק משנת 1957 שהייתה פעם בבעלות ג'יין מנספילד, קרייזלר שחורה משנת 1957, וקדילק קונברטיבל אדומה משנת 1959. בגזרת ה-hot rod יש מכונית Deuce קופה קלאסית בהתאמה אישית מפורד 1932. באופן הולם בית הקפה של המוזיאון, ג'וני רוקטס, הוא דיינר בסגנון שנות ה-50 עם מקומות ישיבה מפלסטיק אדום, משטחי כרום ושלטי ניאון. ביום האחרון שלי נסעתי צפונה על הכביש המהיר של חוף האוקיינוס ​​השקט למאליבו. כנראה שאין דרך שתאמץ טוב יותר את ההנאות הגיאוגרפיות של לוס אנג'לס - גבעות תלולות וקניונים מצד אחד, חופים רחבים ואוקיינוס ​​לצד השני - ואין נסיעה מתאימה יותר לפסקול של ביץ' בויז. הקבוצה אפילו הקליטה על זה שיר בשנת 2012. מעבר למאליבו שוכנת Paradise Cove. פנייה שמאלה לקחה אותי קילומטר במורד גבעה אל חוף פרטי עם צוקים, שם צולמה הקבוצה לשער של ספארי Surfin' מ-1962, ושוב שנתיים לאחר מכן ל-All Summer Long. Paradise Cove הוא לא ממש יעד גלישה מוביל למרות כל השלטים בצורת גלשן. Paradise Cove הוא כעת ביתו של אחד מפארקי הקרוואנים המפוארים בעולם. במאי סרטים, תסריטאים, דוגמנים ושחקנים הוליוודיים כמו מיני דרייבר ומת'יו מקונוהיי החליפו לבנים וטיט לבתים ניידים עם נוף. שלט בצורת גלשן הכריז באופן אירוני ללא גלשנים. האזהרה הייתה מעט מיותרת מכיוון שחופים יכולים להיות פרטיים אבל הים חופשי ובכל מקרה, הגלים כל כך מתונים שאף גולש רציני לא יבחר בו. אולי זו הסיבה שהביץ' בויז הגיעו לכאן - ומדוע הם שמרו על החולצות והג'ינס שלהם במהלך הצילומים. Virgin Holidays (virginholidays.co.uk, 0844 557 3859) מציע חמישה לילות במלון Hilton Waterfront Resort בהאנטינגטון ביץ' החל מ-915 פאונד. זה כולל טיסות הלוך ושוב מהית'רו, לינה על בסיס חדר בלבד והשכרת רכב. למידע נוסף על לוס אנג'לס בקר באתר discoverlosangeles.com.
טיול בקליפורניה כדי לגלות מה נתן השראה ללהקה הבלאסית.
אין כונן מתאים יותר לפסקול של ביץ' בויז מאשר הכביש המהיר של חוף האוקיינוס ​​השקט, אומר הכותב בדיילי מייל.