Scotland rugby fans are not, as a rule, the kind of folk who fling Mars bars at directors’ boxes or strike up furious chants demanding a change of leadership. It takes something hugely infuriating to prompt them out of their beery reverie and happily soused sense of match-day bonhomie, a state of mind where every stranger is regarded as just a friend they haven’t met, and where the pain of loss is tempered by the knowledge that their new best pals are enjoying victory. The actions of one poor demented soul at Murrayfield on Saturday evening offered a brief and revelatory glimpse, then, of how deeply the national mood has darkened at the end of an emotionally exhausting Six Nations Championship, a campaign that moved from promising to properly poor without bothering to shift through the gears. Scotland's dismal Six Nations campaign ended with a 40-10 thrashing by Ireland at Murrayfield . Scotland's huge loss on Saturday was their fifth in the tournament and they finished bottom of the table . Scotland's Finn Russell is tackled by Conor Murray and Rory Best during their Six Nations rugby match . Storming up the steps at the back of the main stand with about five minutes to go, Angry from Maryculter whistled sharply for the attention of Vern Cotter and his coaching team, safely ensconced behind reinforced glass in their secure box. Satisfied that he had caught their eye, the furious fan — a sensible enough looking chap — pointed and roared about the ‘disgrace’ and ‘joke’ of a performance he had been watching all afternoon. Give that man a hand. Or a blog on the BBC website, at least. None of the home fans among the 67,000 sell-out enjoyed seeing their team reduced to mere fodder — an absolute irrelevance — by an Ireland side involved in a run chase, a mathematical exercise in points accumulation. Considering the paucity of the Scotland performance, devoid of spark and littered with the kind of basic errors that would move a mini-rugby coach to break down in tears, the sound of patience snapping all over the stadium could hardly have come as a surprise to anyone. Still, at least the Irish had a right good day out, with head coach Joe Schmidt making a point of mentioning how welcoming the home crowd had been to his boys. Fortress Murrayfield, eh? Available for conferences, weddings, bar mitzvahs and even title celebrations — complete with fireworks — by anyone but the regular residents. Sean O'Brien of Ireland scores the second try in the Six Nations match between Scotland and Ireland . Ireland players celebrate at the end of the match at Murrayfield before being crowned Six Nations champions . Ireland's O'Brien and Devin Toner escape Scotland's Gray during the Six Nations match at Murrayfield . If everyone involved in the Scotland set-up, from the kit man to self-styled comedy guru and full-time director of rugby Scott Johnson, didn’t feel at least a little uncomfortable watching the Irish party on Saturday night, something is very wrong. Our home ground certainly lacks the intimidation factor that comes with a winning team, the best we can offer being a Billy Connolly lookalike wandering on to the field with a claymore and a monkey, with a microphone, yelling at people to support the team — or even giggling to himself as he makes his one joke about Geoff Cross’ beard again and again and again. Given the situation, Ireland — ranked third in the world and chasing a second successive Six Nations title — were never going to flinch from the task in hand. They ran in four tries, forced Scotland to concede a dirty dozen penalties, won every contest that mattered … and genuinely seemed capable of taking the ball back from Scotland any time they damn well pleased. The visitors won a dozen turnovers and, if some of those were the result of excellent work in the breakdown, most were about the Scots simply dropping the ball, knocking it on, losing it when hanging on might, just might, have given them a chance of avoiding a 30-point demolition. Sure, Finn Russell scored a nice enough try for the home team, finishing with a bit of cheek for good measure. But dear oh dear, the majority of the fare served up was miserably thin. Vern Cotter (centre) has his position as Scotland head coach under scrutiny after a winless Six Nations . Russell (right) touches down for a Scotland try in the defeat against Ireland on Saturday . Scotland were outclassed by Ireland at Murrayfield as the visitors secured the Six Nations title . Take the passage of play leading up to Ireland’s third try as perhaps the ideal snapshot of the entire afternoon. It all started with a brilliant Tommy Seymour take on a high ball plummeting to earth inside the Irish half, the Scotland winger collecting and driving forward. When Greig Laidlaw’s low pass in front of Jonny Gray was knocked on by the stooping big man, though, it handed Ireland a scrum on halfway. A scrum that they converted into a penalty by simply pulverising the Scottish eight. A kick to touch, a line-out cleanly taken, an efficient working of the ball through the phases — and bang, Jared Payne scores under the posts. Absolutely maddening. Errors like that, of which there were far too many to document on Saturday, have left Cotter banging on about the same problems that confronted him on day one of his reign. He still talks with some degree of animation, by his standards, about possession, grabbing hold of teams and shaking them until they hurt, treating every second in every game as a moment of truth. Already he is looking forward to a long training camp ahead of the World Cup, promising that working and drilling them, going back to basics and forcing them to confront their own shortcomings will bear dividends. Improvement should be possible. Important players, leaders, will return from injury. We will duly skelp Japan and beat the USA in our opening two World Cup games, raising hopes just in time for the crucial group fixtures against South Africa and Samoa. If that is the limit of our ambitions, grand. If we are content to be bumping along the bottom of the Six Nations table, occasionally rousing ourselves for the odd Autumn test against undercooked southern hemisphere opposition, carry on. Cotter obviously hopes to achieve more than that in his time as Scotland head coach. But he can’t do it alone. Given the lack of strength in depth, even his most promising players must, absolutely must, take personal responsibility for carrying themselves and their team-mates to at least the middle ground of international respectability. Russell, celebrating his very first professional try a year into his career, said: ‘Vern keeps talking about detail. We need to improve as individuals, as well as improving as a team. Russell backed coach Cotter to inspire Scotland to turn their form around with the World Cup coming . Conor Murray (second right) makes a break for Ireland during the Six Nations game against Scotland . Jonny Gray (centre) of Scotland wins a line out ball during the Six Nations match against Ireland . ‘It’s up to individual players to go away to their clubs and work on these things. Then we should come back for pre-season, hopefully, with all the players tweaking things and returning as better rugby players. ‘Because we do know that we need to step up again for the World Cup. Personally, as a playmaker, I have to take a lot out of this campaign and look at what I can do better. It will come. We will go to the World Cup as a better team.’ As promises go, it’s not quite up there with a dazed David Denton seemingly suggesting that Scotland might contend for the Webb Ellis Trophy half a year down the line. Right now, we would settle for performances that keep the fans at bar’s length from open revolt — and the Mars bars tucked firmly in place between the hip flask and the tartan tammy.
Scotland were thrashed 40-10 by Six Nations winners Ireland on Saturday .
Vern Cotter's side lost all their Six Nations games and finished last .
Scotland's World Cup campaign starts in September against Japan .
אוהדי רוגבי סקוטלנד אינם, ככלל, מסוג האנשים שמשליכים ברים של מאדים לעבר תיבות הבמאים או משמיעים קריאות זועמות הדורשות שינוי מנהיגות. דרוש משהו מכעיס מאוד כדי להוציא אותם מהמריורי הבירה שלהם ומהתחושה המאושרת של יום המשחקים, מצב נפשי שבו כל זר נחשב רק לחבר שלא פגש, ושבו כאב האובדן מתמתן. בידיעה שהחברים הטובים החדשים שלהם נהנים מניצחון. מעשיה של נפש דמנטית מסכנה אחת ב-Murrayfield במוצאי שבת הציעו הצצה קצרה וחושפנית, אם כן, עד כמה מצב הרוח הלאומי התכהה בסיומה של אליפות ששת האומות המתישה רגשית, קמפיין שעבר ממבטיח לעני כהלכה בלי. טורחים להעביר דרך ההילוכים. קמפיין ששת האומות העגום של סקוטלנד הסתיים בנגיחה 40-10 של אירלנד ב-Murrayfield. ההפסד העצום של סקוטלנד בשבת היה החמישי שלה בטורניר והיא סיימה בתחתית הטבלה. פין ראסל הסקוטלנד מותמודד על ידי קונור מורי ורורי בסט במהלך משחק הרוגבי שלהם בשש האומות. בסערה במעלה המדרגות בחלק האחורי של היציע הראשי עם כחמש דקות לסיום, אנגרי ממריקולטר שרק בחדות לתשומת לבם של ורן קוטר וצוות האימון שלו, מרותקים בבטחה מאחורי זכוכית מחוזקת בתיבה המאובטחת שלהם. מרוצה מכך שתפס את עיניהם, המעריץ הזועם - בחור הגיוני מספיק למראה - הצביע ושאג על ה"חרפה" וה"בדיחה" של הופעה בה צפה כל אחר הצהריים. תן יד לאיש הזה. או בלוג באתר BBC, לפחות. אף אחד מהאוהדים הביתיים מבין 67,000 המוכרים לא נהנה לראות את קבוצתו מופחתת למספוא בלבד - חוסר רלוונטיות מוחלטת - על ידי צד אירלנד המעורב במרדף ריצה, תרגיל מתמטי בצבירת נקודות. בהתחשב במיעוט הביצועים של סקוטלנד, נטולי ניצוץ ועמוסים בסוג הטעויות הבסיסיות שיניעו מאמן מיני רוגבי לפרוץ בבכי, צליל הסבלנות המתנפץ בכל רחבי האצטדיון בקושי יכול היה להפתיע. כֹּל אֶחָד. ובכל זאת, לפחות לאירים היה יום טוב בחוץ, כשהמאמן הראשי ג'ו שמידט ציין עד כמה הקהל הביתי קיבל את פני הבנים שלו. מבצר מוריפילד, אה? זמין לכנסים, חתונות, בר מצווה ואפילו חגיגות כותרות - עם זיקוקים - על ידי כל אחד מלבד התושבים הקבועים. שון אובריאן מאירלנד מבקיע את הניסיון השני במשחק שש האומות בין סקוטלנד לאירלנד. שחקני אירלנד חוגגים בסיום המשחק במוריפילד לפני שהוכתרו לאלופי ששת האומות. אובריאן ודווין טונר מאירלנד בורחים מהגריי של סקוטלנד במהלך משחק ששת האומות במוריפילד. אם כל מי שמעורב במערך הסקוטלנד, מאיש הערכה ועד גורו קומדיות בעיצוב עצמי ובמאי במשרה מלאה של רוגבי סקוט ג'ונסון, לא הרגיש לפחות קצת לא בנוח לצפות במסיבה האירית במוצאי שבת, משהו מאוד לא בסדר. המגרש הביתי שלנו ללא ספק חסר את גורם ההפחדה שמגיע עם קבוצה מנצחת, הטוב ביותר שאנחנו יכולים להציע הוא דומה של בילי קונולי שמשוטט למגרש עם קליימור וקוף, עם מיקרופון, צועק על אנשים לתמוך בקבוצה - או אפילו מצחקק לעצמו כשהוא עושה את הבדיחה האחת שלו על זקנו של ג'ף קרוס שוב ושוב ושוב. בהתחשב במצב, אירלנד - המדורגת במקום השלישי בעולם ורודפת אחרי תואר שני ברציפות בשש האומות - לעולם לא הייתה עומדת להיחלץ מהמשימה שעליה עומדת. הם רצו בארבעה ניסיונות, אילצו את סקוטלנד לספוג תריסר פנדלים מלוכלכים, ניצחו בכל תחרות חשובה... ובאמת נראו מסוגלים לקחת את הכדור בחזרה מסקוטלנד בכל פעם שהם מרוצים. האורחים זכו בתריסר איבודים, ואם חלק מהם היו תוצאה של עבודה מצוינת בהתמוטטות, רובם היו על כך שהסקוטים פשוט הורידו את הכדור, דופקים אותו, מאבדים אותו כשהיא תלויה אולי, אולי, הייתה יכולה לתת להם סיכוי להימנע מהריסה של 30 נקודות. בטח, פין ראסל קלע ניסיון מספיק טוב עבור הקבוצה הביתית, וסיים עם קצת חוצפה למען האמת. אבל יקירי הו יקירי, רוב התעריף שהוגש היה דליל להחריד. לוורן קוטר (במרכז) יש את תפקידו כמאמן סקוטלנד בבדיקה לאחר ששת האומות ללא ניצחון. ראסל (מימין) נוגע לניסיון של סקוטלנד בתבוסה מול אירלנד בשבת. סקוטלנד הועלתה על ידי אירלנד ב- Murrayfield כשהאורחים הבטיחו את תואר ששת האומות. קחו את הקטע של המשחק לקראת הניסיון השלישי של אירלנד בתור אולי תמונת המצב האידיאלית של אחר הצהריים כולו. הכל התחיל עם טייק מבריק של טומי סימור על כדור גבוה שצונח ארצה בתוך המחצית האירית, שחקן הכנף של סקוטלנד אסף ונוסע קדימה. עם זאת, כשהמסירה הנמוכה של גריג ליידלאו מול ג'וני גריי נדפקה על ידי האיש הגדול הכפוף, היא העניקה לאירלנד פסקה במחצית הדרך. סקרום שהם המירו בפנדל פשוט על ידי ריסוק השמינייה הסקוטית. בעיטה לגעת, קו אאוט שנלקח בצורה נקייה, עבודה יעילה של הכדור דרך השלבים - ובנגיחה, ג'ארד פיין כובש מתחת לחיבורים. משגע לחלוטין. שגיאות כאלה, שהיו יותר מדי מהן לתעד בשבת, הותירו את קוטר דופק בערך את אותן הבעיות שעמדו בפניו ביום הראשון של שלטונו. הוא עדיין מדבר במידה מסוימת של אנימציה, על פי אמות המידה שלו, על החזקה, אחיזה בקבוצות וטלטול אותן עד שהן פוגעות, ומתייחס לכל שנייה בכל משחק כאל רגע של אמת. הוא כבר מצפה למחנה אימונים ארוך לקראת המונדיאל, ומבטיח שעבודה ותרגיל בהם, חזרה ליסודות ומכריח אותם להתמודד עם החסרונות שלהם ישאו דיבידנדים. שיפור צריך להיות אפשרי. שחקנים חשובים, מנהיגים, יחזרו מפציעה. אנחנו נחסך את יפן כראוי וננצח את ארה"ב בשני משחקי הפתיחה שלנו במונדיאל, ונעורר תקוות בדיוק בזמן למשחקי הקבוצה המכריעים מול דרום אפריקה וסמואה. אם זה גבול השאיפות שלנו, גדול. אם אנחנו מסתפקים בלהסתובב בתחתית טבלת ששת האומות, ומדי פעם לעורר את עצמנו למבחן הסתיו המוזר מול התנגדות לא מבושלת בחצי הכדור הדרומי, המשך. קוטר כמובן מקווה להשיג יותר מזה בתקופתו כמאמן סקוטלנד. אבל הוא לא יכול לעשות את זה לבד. בהתחשב בחוסר הכוח לעומק, אפילו השחקנים המבטיחים ביותר שלו חייבים, בהחלט חייבים, לקחת אחריות אישית על כך שהם נושאים את עצמם ואת חבריהם לקבוצה לפחות לאמצע של כבוד בינלאומי. ראסל, שחגג את הניסיון המקצועי הראשון שלו שנה בקריירה שלו, אמר: 'ורן ממשיך לדבר על פרטים. אנחנו צריכים להשתפר כיחידים, כמו גם להשתפר כצוות. ראסל תמך במאמן קוטר כדי לתת השראה לסקוטלנד להפוך את הצורה שלה עם המונדיאל בפתח. קונור מאריי (שני מימין) עושה הפסקה עבור אירלנד במהלך משחק שש האומות נגד סקוטלנד. ג'וני גריי (במרכז) מסקוטלנד זוכה בכדור קו אאוט במהלך משחק ששת האומות נגד אירלנד. "זה תלוי בשחקנים בודדים ללכת למועדונים שלהם ולעבוד על הדברים האלה. אז אנחנו צריכים לחזור לטרום עונה, בתקווה, כשכל השחקנים משנים דברים וחוזרים כשחקני רוגבי טובים יותר. "כי אנחנו כן יודעים שאנחנו צריכים לעלות שוב למונדיאל. באופן אישי, כפליימייקר, אני צריך להוציא הרבה מהקמפיין הזה ולבדוק מה אני יכול לעשות טוב יותר. זה יבוא. אנחנו נלך למונדיאל כנבחרת טובה יותר.' כפי שהבטחות, זה לא ממש שם עם דיוויד דנטון המבולבל שמרמז לכאורה שסקוטלנד עשויה להתמודד על גביע ווב אליס בעוד חצי שנה. כרגע, היינו מסתפקים בהופעות ששומרות על המעריצים באורך הבר מפני מרד גלוי - והברים של מאדים תחובים בחוזקה במקומם בין בקבוק הירך לטמי הטרטן.
סקוטלנד הובסה 40-10 על ידי זוכת ששת האומות אירלנד בשבת.
הקבוצה של ורן קוטר הפסידה את כל משחקי ששת האומות וסיימה אחרונה.
קמפיין המונדיאל של סקוטלנד מתחיל בספטמבר מול יפן.