I don't know how it happened, but suddenly my daughter Valentina is about to turn 18. I wanted to spend some time together - just the two of us - before she flies the nest. We've always lived in London, but Valentina has a keen interest in the animal world and longed to know more about the mysterious orca whale. We decided we would see these magnificent creatures in their natural habitat. Skimming the internet, I found a site called Sea Kayak Adventures, offering a five-day sea kayaking trip in the middle of August in northern British Columbia, Canada. Fins couldn't be better for Julietta in her kayak in the Johnstone Strait in Canada . We would kayak to base camp on the Johnstone Strait and from there take daily excursions, paddling among the pods of orcas that come back year after year during the months of July and August. The website said there would be a 97 per cent chance of seeing an orca during these two months. I booked immediately. The weekend before our departure, a kit list arrived by email. It was also clear from our itinerary that we would be without any showers, hot water, electrical power or wi-fi during our time in the wilderness. We were told to bring fast-drying synthetic clothes and whittle our possessions down to the essentials. Valentina insisted on bringing her camera equipment, which turned out to be a wise choice. We flew to Vancouver, took a small aircraft to Port Hardy, and then drove to Telegraph Cove. Even the experience of preparing for the expedition was exciting. Valentina, who normally expresses all the usual teenage behaviour and reactions, could not have been a more delightful and relaxed travel companion. We laughed out loud when we were given our two tiny watertight kitbags, which would contain our only belongings for the next five days and which we would carry in our kayak. When they 'breach', they jump fully out of the water; a 'spy hop' involves them having a quick look around to see what's going on; and at night they 'fin slap', which sounds like a gun going off . Our group also included a couple, a single man, Joe, and two excellent guides, Julia and Qui. We set off from Telegraph Cove after a briefing on safety, security and weather conditions. On that first day, we kayaked down the strait to a beautiful stony beach where we ate lunch - salad, eggs, ham, cheese and fruit - prepared by Julia and Qui. Afterwards, as we headed back towards camp, we found ourselves right in the path of a pod. They were moving quickly towards us, occasionally with their fins above the water and 'blowing' through their noses. Watching these animals glide majestically through the water was breathtaking. The guide had asked us to 'raft' our kayaks together so that we could make a larger body in the water above them. They submerged about 300ft in front of us, and I hardly dared breathe as they swam beneath us. I could have reached out and touched them. From that moment on we realised that humans really do not belong in a place like the Johnstone Strait. The animal kingdom was around us at all times: sea lions, humpback whales, bald eagles, jellyfish, dolphins, porpoises. Kayakers raft their vessels together as a killer whale approaches in the Johnstone Strait . This was their world, not ours. Our base camp was beautiful, our tent pitched just a few yards from the beach. Our bathroom, meanwhile, was a makeshift wooden cubicle some distance away in the woods. We quickly fell asleep on our first night, but I awoke with a start to what sounded like a bear cracking through the undergrowth. A few minutes later I realised it was squirrels high up in the trees above throwing nuts and cones down on to our tent. Julia and Qui laughed at me, and assured me that bears and cougars are a very rare sight in Telegraph Cover. Valentina and I spent five extraordinary days in the Johnstone Strait. The water was calm and the sun shone brightly. We tracked pods every day. At times they would come and scratch their backs just yards from the beach at our base camp. In the morning the whales would gun down the Strait as if they were on the school run, then at dusk they would drift back slowly, as if they were heading home at the end of a busy day. We soon learned something of their habits. When they 'breach', they jump fully out of the water; a 'spy hop' involves them having a quick look around to see what's going on; and at night they 'fin slap', which sounds like a gun going off. Julietta and her group at the water's edge at Telegraph Cove near Port Hardy . Our guides told us not to be frightened as no one has ever been hurt, let alone killed, by a whale in the Johnstone Strait. Julia had a microphone that goes underwater and when the whales were close we could listen to them communicating with each other as any family would do. It was a deeply emotional experience to hear them conversing, especially knowing the terrible isolation they experience in confinement and captivity. The local whale-watching boats know the pods well. Each pod has a name and can be distinguished by the sound of their communication under the water - each family makes different sounds. Every day was more beautiful than the last. We became calm and relaxed among the whales, waiting for them to reappear, then easing back in our kayaks to take photographs. We grew accustomed to the quiet, and it was a relief to be far away from home, with no access to emails or phones. On our final night after dinner we added to the collected sculpture of pebbles left by previous kayakers - stones rendered heart-shaped by the lap of the waves. I asked Valentina if she had ever been in a situation where there was no wi-fi, no connectivity, and no communication with her friends - a time when she was simply a human being in the stillness of our planet. She said that while she missed talking to her friends and sharing her experiences, she actually found it deeply relaxing not to have to listen to the constant chatter. On the final night I was desperate for a shower. Without one, I opted for the next best thing - a dip in the freezing sea. It crossed my mind that I was swimming in Mother Nature's pool. Julietta and Valentina came face to face with a black bear during their trip . The next morning I walked alone down to the creek to take in the unbelievable beauty of our surroundings one last time. That's when I spotted a big black bear right in front of me, grunting through his huge nostrils. As soon as he saw me he started to lollop away into the undergrowth. I stood still, then shouted to Valentina that she should come outside with her camera. The bear hung around just long enough for her to take an out-offocus photograph. An adventure like this was made much more special for me because I shared it with my daughter. Travelling can be stressful, but we were almost always in good spirits, and in harmony with one another. We have memories that will never leave us. To have an experience like that with my daughter who will soon embark on adult life was something I shall treasure for ever. I know she enjoyed every second of it too. GETTING THERE . Sea Kayak Adventures (seakayakadventures.com) offers a six-day Blackfish Waters Orca Kayak tour from US$1,545pp (about £1,025). This includes full board accommodation, equipment and excursions. British Airways (ba.com) offers return flights from Heathrow to Vancouver from £805pp. For information on Pacific Coastal Airlines, which flies to Port Hardy, visit pacificcoastal.com. Return fares from Vancouver cost around C$272 (about £142).
Sea Kayak Adventures offers five-day sea kayaking trip to British Colombia .
Daily excursions leave from base camp at Johnstone Strait .
Thers's a 97 per cent chance of seeing an orca during July and August here .
Whale pods can be distinguished by the sound they make under the water .
אני לא יודע איך זה קרה, אבל פתאום הבת שלי ולנטינה עומדת להגיע לגיל 18. רציתי לבלות קצת זמן ביחד - רק שנינו - לפני שהיא תעוף על הקן. תמיד גרנו בלונדון, אבל לוולנטינה יש עניין רב בעולם החי והיא השתוקקה לדעת יותר על לוויתן האורקה המסתורי. החלטנו שנראה את היצורים המפוארים הללו בסביבתם הטבעית. כשגלשתי באינטרנט, מצאתי אתר בשם Sea Kayak Adventures, המציע טיול קיאקים בן חמישה ימים באמצע אוגוסט בצפון קולומביה הבריטית, קנדה. סנפירים לא יכולים להיות טובים יותר עבור ג'ולייטה בקיאק שלה במצר ג'ונסטון בקנדה. היינו עושים קיאקים למחנה הבסיס על מיצר ג'ונסטון ומשם יוצאים לטיולים יומיים, שוטרים בין תרמילי האורקות שחוזרות שנה אחר שנה במהלך החודשים יולי ואוגוסט. האתר אמר כי יהיה סיכוי של 97 אחוז לראות אורקה במהלך החודשיים הללו. הזמנתי מיד. בסוף השבוע שלפני יציאתנו הגיעה רשימת ערכות למייל. היה ברור גם ממסלול הטיול שלנו שנהיה בלי מקלחות, מים חמים, חשמל או Wi-Fi במהלך שהותנו במדבר. נאמר לנו להביא בגדים סינתטיים המתייבשים במהירות ולצמצם את רכושנו לחיוניות. ולנטינה התעקשה להביא לה ציוד מצלמה, מה שהתברר כבחירה נבונה. טסנו לוונקובר, לקחנו מטוס קטן לפורט הארדי, ואז נסענו לטלגרף קוב. אפילו חווית ההכנה למשלחת הייתה מרגשת. ולנטינה, שבדרך כלל מבטאת את כל ההתנהגות והתגובות הרגילות של בני נוער, לא הייתה יכולה להיות חברה מענגת ורגועה יותר לטיולים. צחקנו בקול כשקיבלנו את שני הקיטבגים הקטנטנים האטומים שלנו, שיכילו את החפצים היחידים שלנו בחמשת הימים הקרובים ואותם נישא בקיאק שלנו. כשהם 'פורצים', הם קופצים לגמרי מהמים; 'הופ ריגול' כרוך בהסתכלות מהירה סביבם כדי לראות מה קורה; ובלילה הם 'סטירות סנפיר', מה שנשמע כמו אקדח מתפוצץ. הקבוצה שלנו כללה גם זוג, גבר רווק, ג'ו, ושני מדריכים מצוינים, ג'וליה וקווי. יצאנו לדרך מ-Telegraph Cove לאחר תדרוך על בטיחות, אבטחה ותנאי מזג האוויר. באותו היום הראשון, טיילנו בקיאקים במורד המצר אל חוף אבן יפהפה שבו אכלנו ארוחת צהריים - סלט, ביצים, חזיר, גבינה ופירות - שהוכנו על ידי ג'וליה וקווי. לאחר מכן, כשחזרנו לכיוון המחנה, מצאנו את עצמנו ממש בנתיב של תרמיל. הם נעו לעברנו במהירות, מדי פעם כשהסנפירים מעל המים ו'נושבים' דרך האף. לראות את החיות האלה גולשות בצורה מלכותית במים היה עוצר נשימה. המדריך ביקש מאיתנו 'לרפס' את הקיאקים שלנו יחד כדי שנוכל ליצור גוף גדול יותר במים שמעליהם. הם שקעו בערך 300 רגל לפנינו, ובקושי העזתי לנשום כשהם שחו מתחתינו. יכולתי להושיט יד ולגעת בהם. מאותו רגע הבנו שבני אדם באמת לא שייכים למקום כמו מיצר ג'ונסטון. ממלכת החיות הייתה סביבנו בכל עת: אריות ים, לווייתני גבן, נשרים קירחים, מדוזות, דולפינים, צבונים. שוטרים בקיאק שוטפים את כלי השיט שלהם יחד כאשר לויתן קטלן מתקרב במצר ג'ונסטון. זה היה העולם שלהם, לא שלנו. מחנה הבסיס שלנו היה יפהפה, האוהל שלנו עמד במרחק של כמה מטרים מהחוף. חדר האמבטיה שלנו, בינתיים, היה תא עץ מאולתר במרחק מה ביער. נרדמנו במהירות בלילה הראשון שלנו, אבל התעוררתי עם התחלה למה שנשמע כמו דוב שפורץ דרך הסבך. כמה דקות לאחר מכן הבנתי שמדובר בסנאים גבוהים על העצים שמעל זורקים אגוזים וחרוטים אל האוהל שלנו. ג'וליה וקווי צחקו עלי, והבטיחו לי שדובים ופומות הם מחזה נדיר מאוד ב-Telegraph Cover. ולנטינה ואני בילינו חמישה ימים יוצאי דופן במצר ג'ונסטון. המים היו שקטים והשמש זרחה בעוצמה. עקבנו אחר תרמילים כל יום. לפעמים הם היו באים ומגרדים את הגב כמה מטרים מהחוף במחנה הבסיס שלנו. בבוקר היו הלווייתנים יורים במורד המצר כאילו הם בריצה של בית הספר, ואז בשעת בין ערביים הם היו נסחפים לאט לאט, כאילו הם הולכים הביתה בסוף יום עמוס. עד מהרה למדנו משהו מההרגלים שלהם. כשהם 'פורצים', הם קופצים לגמרי מהמים; 'הופ ריגול' כרוך בהסתכלות מהירה סביבם כדי לראות מה קורה; ובלילה הם 'סטירות סנפיר', מה שנשמע כמו אקדח מתפוצץ. ג'ולייטה והקבוצה שלה על שפת המים ב טלגרף קוב ליד פורט הארדי. המדריכים שלנו אמרו לנו לא להיבהל מכיוון שאיש מעולם לא נפגע, שלא לדבר על נהרג, מלווייתן במצר ג'ונסטון. לג'וליה היה מיקרופון שהולך מתחת למים וכשהלווייתנים היו קרובים יכולנו להקשיב להם מתקשרים זה עם זה כמו שכל משפחה הייתה עושה. זו הייתה חוויה רגשית עמוקה לשמוע אותם משוחחים, במיוחד לדעת את הבידוד הנורא שהם חווים במעצר ובשבי. הסירות המקומיות לצפייה בלווייתנים מכירות היטב את התרמילים. לכל תרמיל יש שם וניתן להבחין בקול התקשורת שלהם מתחת למים – כל משפחה משמיעה צלילים שונים. כל יום היה יפה יותר מקודמו. הפכנו רגועים ונינוחים בין הלווייתנים, מחכים שהם יופיעו שוב, ואז נרגענו בחזרה בקיאקים שלנו כדי לצלם. התרגלנו לשקט, והייתה הקלה להיות רחוק מהבית, בלי גישה למיילים או לטלפונים. בערב האחרון שלנו לאחר ארוחת הערב הוספנו לפסל אסוף של חלוקי נחל שהותירו שוטרים קודמים בקיאק - אבנים שנעשו בצורת לב בחיק הגלים. שאלתי את ולנטינה אם היא הייתה אי פעם במצב שבו לא הייתה אינטרנט אלחוטי, אין קישוריות ואין תקשורת עם חבריה - תקופה שבה היא פשוט הייתה בן אדם בשקט של הפלנטה שלנו. היא אמרה שאמנם התגעגעה לדבר עם חבריה ולחלוק את חוויותיה, אבל היא דווקא מצאה את זה מרגיע מאוד לא להקשיב לפטפוטים הקבועים. בלילה האחרון הייתי נואשת למקלחת. בלי אחד, בחרתי בדבר הטוב הבא - טבילה בים הקפוא. חלף בראשי ששחיתי בבריכה של אמא טבע. ג'ולייטה ולנטינה עמדו פנים אל פנים עם דוב שחור במהלך הטיול שלהם. למחרת בבוקר הלכתי לבדי אל הנחל כדי לספוג את היופי הבלתי ייאמן של הסביבה שלנו בפעם האחרונה. אז הבחנתי בדוב שחור גדול ממש מולי, נוהם דרך נחיריו הענקיים. ברגע שהוא ראה אותי הוא התחיל להתרחק אל תוך הסבך. עמדתי במקום, ואז צעקתי לוולנטינה שהיא צריכה לצאת החוצה עם המצלמה שלה. הדובה הסתובבה בדיוק זמן רב כדי שהיא תוכל לצלם תמונה לא מהפוקוס. הרפתקה כזו נעשתה לי הרבה יותר מיוחדת כי חלקתי אותה עם בתי. טיולים יכולים להיות מלחיצים, אבל כמעט תמיד היינו במצב רוח טוב, ובהרמוניה אחד עם השני. יש לנו זיכרונות שלעולם לא יעזבו אותנו. לחוות חוויה כזו עם הבת שלי שתצא בקרוב לחיים בוגרים היה משהו שאשמור לנצח. אני יודע שגם היא נהנתה מכל שנייה. להגיע לשם . Sea Kayak Adventures (seakayakadventures.com) מציע סיור קיאקי Blackfish Waters Orca של שישה ימים החל מ-1,545 דולר ארה"ב לאדם (כ-1,025 פאונד). זה כולל אירוח על בסיס פנסיון מלא, ציוד וטיולים. British Airways (ba.com) מציעה טיסות הלוך ושוב מהית'רו לוונקובר החל מ-805 פאונד. למידע על Pacific Coastal Airlines, שטסה לפורט הארדי, בקר בכתובת pacificcoastal.com. מחירי הנסיעה הלוך ושוב מוונקובר עולים בסביבות 272 דולר קנדי ​​(כ-142 פאונד).
Sea Kayak Adventures מציע טיול קיאקים של חמישה ימים לקולומביה הבריטית.
טיולים יומיים יוצאים ממחנה הבסיס במצר ג'ונסטון.
ל-Thers יש סיכוי של 97 אחוז לראות אורקה במהלך יולי ואוגוסט כאן.
ניתן להבחין בין תרמילי לווייתנים לפי הקול שהם משמיעים מתחת למים.