It was Billy Connolly who once joked that Ally Macleod thought tactics were a new kind of peppermint. And amusing though that might have been, it expressed a British suspicion that tactics somehow meant over-thinking the game. Some will say the game is all about having good players and that the manager only has so much control. Of course, you can’t legislate for everything that’s going to happen on the pitch. But, when Brendan Rodgers turns around a season by simply deploying players in different areas of the pitch, even the most hardened sceptic ought to be able to see just how important tactics are and that tweaking your system can be a game-changer. Brendan Rodgers addresses his players as they prepare for the Manchester United clash at Anfield . The Liverpool manager was under pressure earlier in the season after a poor start to the campaign . The Liverpool manager was on the back foot in December. His team were conceding goals, they could not score and they didn’t look anything like the side they had been the previous season. People were even suggesting he might be sacked. What a bold and clever move to go to three at back and push the wing-backs on. Ironically, he first did it at Old Trafford in December — and his reward was a 3-0 defeat. But they have not lost in the Premier League and FA Cup since then and even on that day you could see they were on to something. They had six one-on-one opportunities and should not have lost the game. It is a shrewd system. I played it with England when we won Le Tournoi in France in 1997, when I had Paul Merson and Paul Scholes behind Ian Wright and two holding midfield players behind them. Those two in the pocket — the Merson/Scholes pairing in my team or two of Adam Lallana, Philippe Coutinho and Raheem Sterling for Liverpool — have the freedom to get wide, to move in front of wing-backs or to go inside into positions that threaten in the box. Lallana and Coutinho have done it particularly well. That system has turned their results around. Liverpool manager Rodgers talks to midfielder Adam Lallana at training ahead of the visit of United . Rodgers issues instructions to his players before a training session at Melwood on Friday . Glenn Hoddle played three at the back when he was England manager . The shock factor: why Liverpool’s 3-4-3 works... The key is that no one else plays it. I watched the 2-2 draw against Arsenal in December and although Liverpool equalised in the last minute, it was clear that Arsenal didn’t have a clue how to play the system. Liverpool had 63 per cent of the possession. And I doubt that’s ever happened to a team of Arsene Wenger’s playing with 11 men. Liverpool can push the front three up to press the opposition high up the pitch. The wing-backs don’t have to get back and cover as much as a full-back does, so they can be right in behind and the side has five, six or even seven pressing up top. It has restored the energy to Liverpool’s game, enabled them to pin teams back and to dominate possession. Suddenly, they looked like the 2013-14 side. If you need to defend, you can drop deep and have a back five, so the system has flexibility. But Liverpool usually deploy it in a positive fashion and the way in which it uses space to ensure that everyone has an option means it is incredibly hard to play against. Martin Skrtel heads the equaliser in injury time during the 2-2 draw with Arsenal back in December . Arsene Wenger tries to organise his Arsenal side as they relinquished 63 per cent possession to Liverpool . ... but Louis van Gaal’s back three doesn’t work . Louis van Gaal has used a back three several times in his career — in his Ajax team that won the Champions League, at Barcelona and very successfully in the World Cup with Holland. But at Manchester United he hasn’t been able to deploy it with the success that Rodgers has at Liverpool. The key for me is that your back three need to be able to accept the ball and move it even under pressure. Liverpool are prepared to give their defenders the ball under pressure and they’ve been comfortable with that. That’s why Emre Can, initially signed as a midfielder, has been so important. His technique on the ball gives them a safety valve in possession at the back. United, with the likes of Chris Smalling, Phil Jones and Jonny Evans, have not succeeded because they are not comfortable in possession under pressure. Therefore the system hasn’t proved to be an attacking springboard and can slow down their game. Rodgers has deployed Emre Can, originally signed as a midfielder, as one of the back three . Louis van Gaal has also used three at the back with United but has not enjoyed success like Rodgers . The likes of Chris Smalling (above) and Jonny Evans are not accomplished enough on the ball . United have hit on a system to match Rodgers . Sunday’s match against Tottenham saw United produce an impressive performance when they looked to be back to where they should be for the first time this season. Admittedly Spurs were poor. After their best results earlier in the season — the 3-0 win over Liverpool, the 2-1 win at Arsenal or the 2-1 win at Southampton — they will have come away thinking: ‘How did we do that? Without David de Gea we would have been struggling!’ But after the Tottenham game, for the first time in a long time, they would have come off knowing that they dominated the game and that they had deserved their victory. That’s why I believe Van Gaal will stick with this format for a while, although it might need a tweak at Anfield. It looks very similar to the Ajax system of the early Nineties. Marouane Fellaini produced a smart finish to open the scoring against Tottenham last weekend . Carrick showed no hesitation in celebrating against his former club after finding the net last Sunday . They played one holding player against Tottenham — and having Michael Carrick back in that role really makes a difference — with Ander Herrera and Marouane Fellaini as the inside right and left. Juan Mata and Ashley Young played so wide it reminded me of Finidi George and Marc Overmars in Van Gaal’s Ajax days. And I can see Angel Di Maria doing that job as his confidence returns. Mata had to stay wide, which is not his natural game, but that gave space to inside forwards. Spurs could not deal with that and Felliani killed them off. They’ll try to do that against Liverpool’s wingbacks and pin them back. But United must ensure an extra player drops in deep alongside Carrick, especially in that opening 20 minutes. I would not want to get stretched. At the right time you can press with three players in attacking positions through Wayne Rooney, Herrera and Fellaini. But initially I would drop players deep and tell Rooney to save his energy for the times when United have the ball. Ashley Young and Juan Mata played so wide against Tottenham just like Marc Overmars and Finidi George did for Ajax under Van Gaal . But it’s Liverpool who now have the momentum . Liverpool’s win at Swansea on Monday was so important. If they had not won, they would have needed a win on Saturday to stay in touch. Now they can use this game as a springboard to the top four. Win and they’re in the driving seat. They have the momentum at the right time; their confidence is sky high. They are in the FA Cup with a replay at Blackburn to overcome. Suddenly the season looks like it could have the potential to match last year. Certainly a trophy and top-four finish was unthinkable when these teams last met. Not so now, largely thanks to Rodgers’s tactical rethink. On Sunday at the Nou Camp we have the privilege of watching two of the very best when Barca take on Real Madrid and Lionel Messi comes up against Cristiano Ronaldo. But what we saw on Wednesday night against Manchester City has confirmed my opinion that at his very best, Messi is the better player. His feet are so quick and his ability to manipulate the ball at speed is up there with Diego Maradona. What I would say is that, though Messi is better when both are at their best, if they’re in a relatively unsatisfactory run of form, then Cristiano Ronaldo is the better player. In those periods he gives you more than sheer skill. He still contributes in other areas, with his athleticism and strength. But for me, Messi is a better player. Lionel Messi has been in superb form for Barcelona since the turn of the year . Messi put in a man of the match display against Manchester City in the Champions League on Wednesday . Messi trains on Saturday ahead of Sunday's crunch Clasico against Real Madrid . Cristiano Ronaldo's form has dipped, compared to his own high standards since winning the Ballon d'Or . The greatest? Of the players I’ve seen and played against it’s Maradona. His ability to take players on with the ball seemingly stuck to his feet as he weaved around him was sublime. Only Messi really has come close to that. He was better than Messi at free-kicks. Maradona and Michel Platini and Zico were probably the best at free-kicks and all ahead of Messi in that particular discipline. But people who haven’t seen Maradona play should check out the DVDs and watch him on YouTube. Can you imagine Maradona today, on these pristine pitches, with the lighter, more malleable footballs, protected from the hard men by the much tougher rules of the game and in an era in which man-to-man marking has fallen out of fashion? I would love to see that. My word, what a sight that would be.
Liverpool play Manchester United at Anfield on Sunday in top-four clash .
Brendan Rodgers' side are just two points behind United in fifth place .
Liverpool haven't lost in the league since United beat them in December .
Rodgers switched to three at the back and has transformed the season .
זה היה בילי קונולי שפעם התלוצץ שאלי מקלאוד חושב שטקטיקות הן סוג חדש של מנטה. ולמרות שזה היה משעשע, זה הביע חשד בריטי שהטקטיקה פירושה איכשהו חשיבה מוגזמת על המשחק. יש שיגידו שהמשחק עוסק בשחקנים טובים ושהמנג'ר יש לו רק כל כך הרבה שליטה. כמובן, אתה לא יכול לחוקק חוק על כל מה שהולך לקרות על המגרש. אבל, כשברנדן רודג'רס מסתובב עונה על ידי פריסת שחקנים באזורים שונים במגרש, אפילו הספקן הקשוח ביותר אמור להיות מסוגל לראות עד כמה חשובות הטקטיקה ושהתאמת המערכת שלך יכולה להיות משנה משחק. ברנדן רודג'רס פונה לשחקניו בזמן שהם מתכוננים לעימות של מנצ'סטר יונייטד באנפילד. מנג'ר ליברפול היה בלחץ מוקדם יותר העונה לאחר התחלה גרועה של הקמפיין. מנג'ר ליברפול עמד על הרגל האחורית בדצמבר. הקבוצה שלו ספגה שערים, היא לא הצליחה להבקיע והיא לא נראתה כמו הקבוצה בה היו בעונה הקודמת. אנשים אפילו טענו שהוא עלול להיות מפוטר. איזה מהלך נועז וחכם ללכת לשלוש מאחור ולדחוף את מגני הכנף. למרבה האירוניה, הוא עשה זאת לראשונה באולד טראפורד בדצמבר - והפרס שלו היה תבוסה 3-0. אבל הם לא הפסידו בפרמיירליג ובגביע האנגלי מאז ואפילו באותו יום אפשר היה לראות שהם עלו על משהו. היו להם שש הזדמנויות אחד על אחד ולא היו צריכים להפסיד את המשחק. זו מערכת ממולחת. שיחקתי את זה עם אנגליה כשניצחנו ב-Le Tournoi בצרפת ב-1997, כאשר היו לי פול מרסון ופול סקולס מאחורי איאן רייט ושני שחקני קשר מחזיקים מאחוריהם. לשניים האלה בכיס - הזוג מרסון/סקולס בקבוצה שלי או שניים של אדם לאלנה, פיליפ קוטיניו וראחים סטרלינג לליברפול - יש את החופש להרחיב, לנוע מול מגני הכנף או להיכנס פנימה למצבים ש לאיים בקופסה. לאלנה וקוטיניו עשו את זה טוב במיוחד. המערכת הזו הפכה את התוצאות שלהם. מנג'ר ליברפול רודג'רס מדבר עם הקשר אדם לאלנה באימון לקראת ביקור יונייטד. רודג'רס מוציא הוראות לשחקניו לפני אימון במלווד ביום שישי. גלן הודל שיחק שלושה מאחור כשהיה מנג'ר אנגליה. גורם ההלם: למה ה-3-4-3 של ליברפול עובד... המפתח הוא שאף אחד אחר לא משחק בו. צפיתי בתיקו 2-2 מול ארסנל בדצמבר ולמרות שליברפול השוותה בדקה האחרונה, היה ברור שלארסנל אין מושג איך לשחק בשיטה. לליברפול היו 63 אחוז מהחזקה. ואני בספק אם זה קרה אי פעם לקבוצה של ארסן ונגר ששיחקה עם 11 שחקנים. ליברפול יכולה לדחוף את השלשה הקדמית למעלה כדי ללחוץ על היריבה גבוה במעלה המגרש. מגני הכנף לא צריכים לחזור ולכסות כמו מגן מלא, כך שהם יכולים להיות ממש מאחור ולצד יש חמש, שש או אפילו שבע לחיצות למעלה. זה החזיר את האנרגיה למשחק של ליברפול, אפשר לה להצמיד קבוצות ולהשתלט על החזקה. פתאום, הם נראו כמו הצד של 2013-14. אם אתה צריך להגן, אתה יכול לרדת עמוק ולהיות עם חמישייה אחורית, כך שלמערכת יש גמישות. אבל ליברפול בדרך כלל פורסת את זה בצורה חיובית והדרך שבה היא משתמשת בחלל כדי להבטיח שלכל אחד תהיה אופציה פירושה שקשה להפליא לשחק נגדה. מרטין סקרטל עומד בראש השוויון בזמן פציעות במהלך ה-2-2 עם ארסנל בדצמבר. ארסן ונגר מנסה לארגן את הקבוצה שלו בארסנל כשהיא ויתרה על 63 אחוזים מהחזקה לליברפול. ... אבל השלשה האחורית של לואי ואן חאל לא עובדת. לואי ואן חאל השתמש בשלשה אחורית מספר פעמים בקריירה שלו - בקבוצת אייאקס שלו שזכתה בליגת האלופות, בברצלונה ובהצלחה רבה בגביע העולם עם הולנד. אבל במנצ'סטר יונייטד הוא לא הצליח לפרוס את זה עם ההצלחה שיש לרוג'רס בליברפול. המפתח עבורי הוא ששלושת הגב שלך צריכים להיות מסוגלים לקבל את הכדור ולהניע אותו גם בלחץ. ליברפול מוכנה לתת למגנים שלה את הכדור בלחץ והיה לה נוח עם זה. זו הסיבה שאמרה קאן, שחתם בתחילה כקשר, היה כל כך חשוב. הטכניקה שלו על הכדור נותנת להם שסתום בטיחות בחזקה מאחור. יונייטד, עם אנשים כמו כריס סמולינג, פיל ג'ונס וג'וני אוונס, לא הצליחו כי לא נוח להם בחזקה בלחץ. לכן המערכת לא הוכיחה את עצמה כמקפצה התקפית ויכולה להאט את המשחק שלה. רודג'רס פרס את אמרה קאן, שחתם במקור כקשר, כאחד מהשלושה האחוריים. לואי ואן חאל השתמש גם בשלושה מאחור עם יונייטד, אבל לא זכה להצלחה כמו רודג'רס. אנשים כמו כריס סמולינג (למעלה) וג'וני אוונס אינם מספיק הישגיים בכדור. יונייטד עלתה על שיטה שתתאים לרוג'רס. המשחק מול טוטנהאם ביום ראשון ראה את יונייטד מפיקה הופעה מרשימה כאשר נראתה לחזור למקום בו היא צריכה להיות בפעם הראשונה העונה. אמנם ספרס היו עניים. אחרי התוצאות הטובות ביותר שלהם מוקדם יותר העונה - הניצחון 3-0 על ליברפול, הניצחון 2-1 בארסנל או הניצחון 2-1 בסאות'המפטון - הם יגיעו וחשבו: 'איך עשינו את זה? בלי דויד דה חאה היינו נאבקים!’ אבל אחרי משחק טוטנהאם, לראשונה מזה זמן רב, הם היו יוצאים בידיעה שהם שולטים במשחק ושהם ראויים לניצחון שלהם. זו הסיבה שאני מאמין שוואן חאל יישאר עם הפורמט הזה לזמן מה, אם כי הוא עשוי להזדקק לשינוי באנפילד. זה נראה מאוד דומה לשיטת אייאקס של תחילת הניינטיז. מרואן פלאיני עשה פיניש חכם כדי לפתוח את השער מול טוטנהאם בסוף השבוע שעבר. קאריק לא הראה היסוס בחגיגות מול המועדון הקודם שלו לאחר שמצא את הרשת ביום ראשון שעבר. הם שיחקו שחקן מחזיק אחד מול טוטנהאם - והחזרה של מייקל קאריק לתפקיד הזה באמת עושה את ההבדל - עם אנדר הררה ומארואן פלאיני בתור הצד הפנימי של ימין ושמאל. חואן מאטה ואשלי יאנג שיחקו כל כך רחב עד שהזכיר לי את פינידי ג'ורג' ומארק אוברמארס בימי אייאקס של ואן חאל. ואני יכול לראות את אנג'ל די מריה עושה את העבודה הזו כשהביטחון שלו חוזר. מאטה היה צריך להישאר ברחבה, שזה לא המשחק הטבעי שלו, אבל זה נתן מקום לחלוצים מבפנים. ספרס לא הצליחו להתמודד עם זה ופליאני הרג אותם. הם ינסו לעשות את זה נגד שחקני הכנף של ליברפול ולהצמיד אותם בחזרה. אבל יונייטד חייבת להבטיח ששחקן נוסף ייכנס עמוק לצד קאריק, במיוחד ב-20 הדקות הפתיחה הללו. לא הייתי רוצה להימתח. בזמן הנכון אתה יכול ללחוץ עם שלושה שחקנים בעמדות התקפה דרך וויין רוני, הררה ופלאיני. אבל בהתחלה הייתי מפיל שחקנים עמוק ואומר לרוני לשמור את האנרגיה שלו לזמנים שבהם ליונייטד יש את הכדור. אשלי יאנג וחואן מאטה שיחקו כל כך רחב מול טוטנהאם בדיוק כמו שעשו מארק אוברמארס ופינידי ג'ורג' עבור אייאקס תחת ואן חאל. אבל ליברפול היא שעכשיו יש את המומנטום. הניצחון של ליברפול בסוונסי ביום שני היה כל כך חשוב. אם הם לא היו מנצחים, הם היו צריכים ניצחון בשבת כדי לשמור על קשר. עכשיו הם יכולים להשתמש במשחק הזה כקרש קפיצה לארבעה הראשונים. נצח והם יושבים במושב הנהיגה. יש להם את המומנטום בזמן הנכון; הביטחון העצמי שלהם בשמיים. הם בגביע האנגלי עם שידור חוזר בבלקבורן כדי להתגבר. פתאום העונה נראית כאילו יש לה פוטנציאל להשתוות בשנה שעברה. אין ספק שגביע וסיומת ארבע הראשונות לא היה מתקבל על הדעת כאשר הקבוצות הללו נפגשו בפעם האחרונה. לא כך עכשיו, בעיקר הודות לחשיבה הטקטית המחודשת של רודג'רס. ביום ראשון במחנה נואו יש לנו את הזכות לראות שניים מהטובים ביותר כאשר בארסה תתמודד עם ריאל מדריד וליונל מסי יתמודד מול כריסטיאנו רונאלדו. אבל מה שראינו ביום רביעי בערב נגד מנצ'סטר סיטי אישר את דעתי שבמיטבו, מסי הוא השחקן הטוב יותר. הרגליים שלו כל כך מהירות והיכולת שלו לתמרן את הכדור במהירות נמצאת שם עם דייגו מראדונה. מה שהייתי אומר הוא שלמרות שמסי טוב יותר כששניהם במיטבם, אם הם נמצאים במצב לא מספק יחסית, אז כריסטיאנו רונאלדו הוא השחקן הטוב יותר. בתקופות האלה הוא נותן לך יותר ממיומנות גרידא. הוא עדיין תורם בתחומים אחרים, באתלטיות ובכוח שלו. אבל בשבילי, מסי הוא שחקן טוב יותר. ליונל מסי נמצא בכושר מעולה בברצלונה מאז תחילת השנה. מסי הציג ביום רביעי תצוגת איש המשחק מול מנצ'סטר סיטי בליגת האלופות. מסי מתאמן בשבת לקראת הקלאסיקו המאומץ ביום ראשון מול ריאל מדריד. הכושר של כריסטיאנו רונאלדו ירד, בהשוואה לסטנדרטים הגבוהים שלו מאז הזכייה בכדור הזהב. הגדול ביותר? מהשחקנים שראיתי ושיחקתי נגד זה מראדונה. היכולת שלו לקחת שחקנים עם הכדור נדבקה לכאורה לרגליו כשהוא שוזר סביבו הייתה נשגבת. רק מסי באמת התקרב לזה. הוא היה טוב יותר ממסי בבעיטות חופשיות. מראדונה ומישל פלאטיני וזיקו היו כנראה הטובים ביותר בבעיטות חופשיות וכולם הקדימו את מסי בדיסציפלינה המסוימת הזו. אבל אנשים שלא ראו את מראדונה מנגן צריכים לבדוק את תקליטורי ה-DVD ולצפות בו ביוטיוב. האם אתה יכול לדמיין את מראדונה היום, על המגרשים הבתוליים האלה, עם כדורי הכדורגל הקלים והניתנים יותר, מוגנים מהגברים הקשים על ידי חוקי המשחק הקשוחים הרבה יותר ובעידן שבו הסימון בין אדם לאדם יצא מהאופנה? אני אשמח לראות את זה. מילה שלי, איזה מראה זה יהיה.
ליברפול משחקת מול מנצ'סטר יונייטד באנפילד ביום ראשון במפגש בין ארבע הראשונות.
הקבוצה של ברנדן רודג'רס נמצאת רק שתי נקודות מאחורי יונייטד במקום החמישי.
ליברפול לא הפסידה בליגה מאז יונייטד ניצחה אותה בדצמבר.
רודג'רס עבר לשלושה מאחור ושינה את העונה.