What will it take for Arsenal fans to really love Olivier Giroud? Yes, he is appreciated by the home faithful at the Emirates but not to the same degree as other top strikers. Sergio Aguero, Diego Costa and Harry Kane are worshipped at their clubs. But with similar goal- scoring exploits this season, Giroud doesn’t get anywhere near the same level of affection from his fans or the rest of the football world. He is valued as a player but not unconditionally loved. He deserves much more credit. Of the strikers mentioned, only Aguero has a better minutes per goal rate in all competitions this season than Giroud, who is a good link man and an important source of goals for Arsenal. Olivier Giroud has scored 11 Premier League goals - and 15 in all competitions - during an injury-hit season . Giroud rounds Monaco keeper Danijel Subasic during Arsenal's win in the Champions League . The Frenchman slots home past Brad Guzan during Arsenal's 5-0 rout of Aston Villa . He started the season in fine form and then was unlucky with injury but he hit the ground running as soon as he returned. After his performance in the Champions League first leg against Monaco, everyone rushed to criticise and dissect his game. If Costa or Aguero have a bad game, there is no discussion. With Giroud it is as if he always has to play well to win people over. He’s never allowed an off-day. What has been impressive is the way he has bounced back mentally from that, scoring in four of his last five games. The only match in which he didn’t score was against Manchester United in the FA Cup, when he started on the bench. The circumstances of his arrival are part of the problem for Giroud. Arsenal fans have been fed a diet of pace and movement ever since Arsene Wenger arrived. From Marc Overmars and Nicolas Anelka to Thierry Henry and Robin van Persie, Wenger’s forwards have always been about great mobility and raw speed. Sergio Aguero won Manchester City the title in 2012 and the Argentine is worshipped by the club's fans . Harry Kane has burst onto the scene this season and is already adored by the Tottenham faithful . Diego Costa hit the ground running in England and has become a terrace hero amongst Chelsea fans . Giroud is not as quick or graceful across the turf but he was bought as a replacement for Van Persie. He is an entirely different type of player, so that he has shaken off any unfair comparisons with the Dutchman is to his credit. It’s also interesting that Danny Welbeck and Alexis Sanchez were signed almost as Giroud’s replacements but the Frenchman is still the go-to man in the middle. His involvement shows how Wenger’s philosophy has almost come full circle. When he arrived he sold John Hartson and instead opted for pacy forwards. Now he has reverted to Giroud, who is in a similar mould — there’s not a great deal of difference between a Welsh battering ram and a French one. Not to say they are one-dimensional players, far from it. Hartson was technically sound, a giant in the air and provided a different attacking dimension. Giroud offers the same. But Wenger now seems to want physicality back at the top of the side. That means the team have had to play in a different way, though that is not a bad thing. Giroud’s link-up play is exceptional and Arsenal use him like a backboard, holding up play and waiting for others to run from deep and join the attack and he has been at the heart of many of Arsenal’s best team goals. After Robin van Persie's departure to Manchester United, Giroud was purchased to replace him . Alexis Sanchez was signed to replace Giroud, but the Frenchman continues to keep his place . Danny Welbeck has also been unable to dislodge the totemic striker from his role in the middle . Although he does not have the same movement as previous Arsenal greats, he is versatile and wholehearted, and that has endeared him to most of the fans. It goes without saying how powerful he is in the air and that has opened up a route to goal that has been for so long ignored by Arsene Wenger. Wenger has an outstanding track record of improving strikers — I witnessed how he transformed Emmanuel Adebayor — and he is doing the same with Giroud. His only focus is on what players can do. And you can see in Giroud the benefits of having a manager who believes in you. Giroud has talked about playing out of his comfort zone to try to improve. He has done that and hopefully Arsenal fans will come to love him more. But ultimately for any striker, it shouldn’t matter what you look like or how you play, as long as you offer goals. Luckily for Giroud, he does just that.
Giroud is appreciated by the home faithful at the Emirates but not to the same degree as other top strikers .
He has similar goal-scoring exploits this season as  Aguero, Costa and Kane, who are all adored at their clubs .
Giroud doesn’t get anywhere near the same level of affection from his fans or the rest of the football world .
Although he does not have the same movement as previous Arsenal greats, he is versatile and wholehearted, and that has endeared him to  fans .
מה יידרש כדי שאוהדי ארסנל יאהבו באמת את אוליבייה ז'ירו? כן, הוא מוערך על ידי המאמינים הביתיים באמירויות אבל לא באותה מידה כמו חלוצים מובילים אחרים. סרחיו אגוארו, דייגו קוסטה והארי קיין זוכים להערצה במועדונים שלהם. אבל עם ניצול שערים דומים העונה, ז'ירו לא מתקרב לאותה רמת חיבה מצד האוהדים שלו או שאר עולם הכדורגל. הוא מוערך כשחקן אבל לא אהוב ללא תנאי. מגיע לו הרבה יותר קרדיט. מבין החלוצים שהוזכרו, רק לאגוארו יש דקות לשער טוב יותר בכל המסגרות העונה מג'ירו, שהוא איש קישור טוב ומקור שערים חשוב לארסנל. אוליבייה ז'ירו כבש 11 שערים בפרמיירליג - ו-15 בכל המסגרות - במהלך עונת פציעות. ז'ירו עוקף את שוער מונאקו, דניל סובאסיץ', במהלך הזכייה של ארסנל בליגת האלופות. הצרפתי משבץ את בראד גוזן במהלך ה-5:0 של ארסנל על אסטון וילה. הוא התחיל את העונה בכושר טוב ואז לא היה לו מזל עם פציעה אבל הוא פגע בקרקע ברגע שחזר. אחרי ההופעה שלו במשחק הראשון בליגת האלופות מול מונאקו, כולם מיהרו לבקר ולנתח את משחקו. אם לקוסטה או אגוארו יש משחק גרוע, אין דיון. עם ז'ירו זה כאילו הוא תמיד צריך לשחק טוב כדי לזכות באנשים. הוא אף פעם לא הרשה יום חופש. מה שהיה מרשים הוא הדרך שבה הוא חזר מנטלית מזה, כשהבקיע בארבעה מחמשת המשחקים האחרונים שלו. המשחק היחיד בו לא כבש היה מול מנצ'סטר יונייטד בגביע האנגלי, כשפתח על הספסל. נסיבות הגעתו הן חלק מהבעיה עבור ז'ירו. אוהדי ארסנל ניזונו מדיאטה של ​​קצב ותנועה מאז הגיע ארסן ונגר. ממארק אוברמארס וניקולס אנלקה ועד תיירי הנרי ורובין ואן פרסי, החלוצים של ונגר תמיד עסקו בניידות מצוינת ומהירות גולמית. סרחיו אגוארו זכה בתואר מנצ'סטר סיטי ב-2012 והארגנטינאי זוכה להערכה על ידי אוהדי המועדון. הארי קיין פרץ לתמונה העונה וכבר נערץ על ידי המאמינים של טוטנהאם. דייגו קוסטה עלה על הקרקע באנגליה והפך לגיבור טרסה בקרב אוהדי צ'לסי. ז'ירו אינו מהיר או חינני על פני הדשא, אבל הוא נקנה כמחליף של ואן פרסי. הוא סוג אחר לגמרי של שחקנים, כך שלזכותו הוא התנער מכל השוואות לא הוגנות עם ההולנדי. מעניין גם שדני וולבק ואלכסיס סאנצ'ס הוחתמו כמעט כמחליפים של ז'ירו, אבל הצרפתי הוא עדיין האיש שבאמצע. המעורבות שלו מראה כיצד הפילוסופיה של ונגר כמעט הגיעה למעגל. כשהגיע הוא מכר את ג'ון הרטסון ובמקום זאת בחר בפייס פורוורד. עכשיו הוא חזר לז'ירו, שנמצא בתבנית דומה - אין הרבה הבדל בין איל מכות וולשי לצרפתי. לא לומר שהם שחקנים חד מימדיים, רחוק מזה. הארטסון היה תקין מבחינה טכנית, ענק באוויר וסיפק מימד התקפי אחר. ז'ירו מציע את אותו הדבר. אבל כעת נראה שוונגר רוצה את הפיזיות בחזרה בחלק העליון של הצד. זה אומר שהקבוצה נאלצה לשחק בצורה אחרת, אם כי זה לא דבר רע. משחק הקישור של ז'ירו יוצא דופן וארסנל משתמשת בו כמו לוח אחורי, מחזיקה משחק ומחכה שאחרים ירוצו מהעומק ויצטרפו להתקפה והוא היה בלב רבים משערי הקבוצה הטובים ביותר של ארסנל. לאחר עזיבתו של רובין ואן פרסי למנצ'סטר יונייטד, ז'ירו נרכש במקומו. אלכסיס סאנצ'ס הוחתם במקום ז'ירו, אבל הצרפתי ממשיך לשמור על מקומו. דני וולבק גם לא הצליח לסלק את החלוץ הטוטמי מתפקידו באמצע. למרות שאין לו את אותה תנועה כמו גדולי ארסנל הקודמים, הוא רב תכליתי ומכל הלב, וזה חיבב אותו על רוב האוהדים. מובן מאליו כמה חזק הוא באוויר וזה פתח מסלול אל השער שממנו התעלם כל כך הרבה זמן על ידי ארסן ונגר. לוונגר יש רקורד יוצא מן הכלל של שיפור חלוצים - ראיתי איך הוא הפך את עמנואל אדבאיור - והוא עושה את אותו הדבר עם ז'ירו. ההתמקדות היחידה שלו היא במה ששחקנים יכולים לעשות. ואתה יכול לראות בג'ירו את היתרונות שיש במנהל שמאמין בך. ז'ירו דיבר על לשחק מחוץ לאזור הנוחות שלו כדי לנסות להשתפר. הוא עשה את זה ובתקווה שאוהדי ארסנל יאהבו אותו יותר. אבל בסופו של דבר עבור כל חלוץ, זה לא אמור לשנות איך אתה נראה או איך אתה משחק, כל עוד אתה מציע שערים. למזלו של ז'ירו, הוא עושה בדיוק את זה.
ז'ירו מוערך על ידי המאמינים הביתיים באמירויות אבל לא באותה מידה כמו חלוצים מובילים אחרים.
יש לו ניצול שערים דומים העונה לאגוארו, קוסטה וקיין, שכולם נערצים במועדונים שלהם.
ז'ירו לא מתקרב לאותה רמת חיבה מצד מעריציו או שאר עולם הכדורגל.
למרות שאין לו את אותה תנועה כמו גדולי ארסנל הקודמים, הוא רב תכליתי ומכל הלב, וזה חיבב אותו על האוהדים.