(CNN)I can't remember exactly when my teenage fascination with computers collided with the federal government, but I will never forget the morning in 1983 when two FBI agents showed up on my parents' doorstep. I had gone to bed around 4 or 5 a.m. after spending hours on my computer, which was pretty common for me back then, at age 18. A few hours later, my mom woke me up telling me there were a couple of men here to see me and that they said something about it being official or federal business. I had a slight fear this day would come, because only a couple of days earlier, I had a strange call from a friend asking me what I would do if we were visited by the police or some type of investigation team. Two men sitting at my kitchen table pulled out badges and stated they were with the FBI. They said they needed to talk to me. Let me start with a little history: I got my first taste of computers in the mid-1970s in junior high school. We had a teletype terminal that had been brought to our school with an acoustic modem attached. We were shown how it worked and some of us had a chance to do some math testing. I did not get to use it the first time, but I stayed after school that evening to see if I could get a chance to try it out. The teacher dialed into the central office computer, logged in and started the math program. I felt like a new world opened for me. For the first time in my life, I saw something that made me imagine what I wanted to do when I grew up. That junior high school computer math program lead me to computer classes in high school. There, I learned of an Explorer Scout group sponsored by IBM. For the next couple of years I built a friendship with a group of people who had interests similar to mine -- some closer than others. We would play with computers at school, in Explorer Scouts, in stores like Radio Shack and at home. Finally in 1982, I bought my first computer. Some of my friends already had computers and now my time came and I finally got my own. I purchased a Heathkit H-89, which we built in a friend's basement. At the same time I also bought a Hayes 309 baud Smartmodem. I used my computer and modem to log onto electronic bulletin board systems, or BBS, and create more friendships and acquaintances. We were a curious group and we were eager to learn more and more about the different computers made and how they worked. We ended up getting into about a dozen computer systems -- from the Sloan Kettering Cancer Center in New York to a major international bank system in Los Angeles to the Los Alamos National Laboratory in New Mexico, one of only two U.S. laboratories dedicated to nuclear weapons research. We were really just looking around and playing games on these systems; we didn't want to harm anything. This was pretty easy because computers back then were built with a basic set of login information, all of it written in the manuals. We didn't see any harm in it. We would share information with each other about any particularly interesting system we connected to and, when we got together for Explorers, we'd talk about exploring, not harming systems. At some point, we started calling our group the "4-1-4s," a name we came up with after hanging out at a local park. We noticed etchings on the tables with numbers like 1-9 and 2-7, gang signatures that came from the streets where they operated. Since we all lived in the Milwaukee area, we more or less jokingly gave ourselves the gang name of 414s for the Milwaukee area code. As the months went on, we started to notice issues staying connected with our modems for any length of time. Then, the FBI showed up at my home. Remember, back then home computers were very new, so there were no computer hacking laws. After about a year of back and forth with the FBI, three of us were eventually charged under a federal provision against harassing phone calls, which carried a maximum of six months in prison and a $500 fine each. As I sat before the judge with my lawyer, he asked why he should not give me prison time. I had recently met the love of my life and we were expecting our first child. So I explained that I would like to be around to see the birth of my baby and live a happy and normal family life. The judge agreed to a plea deal with a stipulation that I could not own a modem during the time I remained on probation. Under the deal, we were charged with misdemeanors that carried two years' probation and a $500 fine. Our records would be expunged under the federal youth corrections act. Today, more than 30 years later, I'm still fascinated by computers: I'm employed as a network engineer and, at home, I tinker around on about half a dozen computers. Oh, and I'm still married to the love of my life. The things that we did set the stage for more than just our personal career paths: We helped create several federal laws that are still on the books for computer crime and password safety. It makes me proud as a network engineer working partially in security knowing that, in a way, what we did as a group made for safer computing today. There are still lots of issues with people using simple passwords, companies leaving too many doors open and just the massive amounts of computing power available to work on decoding and breaking into systems. We could have caused some damage to these companies and many were surprised that we just looked around and played games. Today, hacking is a whole different world.
As a teen, Timothy Winslow fell in love with exploring computer systems around the nation .
When the FBI showed up, that exploration caused some trouble .
(CNN) אני לא זוכר בדיוק מתי התנגשות הקסם בגיל ההתבגרות שלי ממחשבים בממשל הפדרלי, אבל לעולם לא אשכח את הבוקר של 1983 שבו שני סוכני FBI הופיעו על מפתן הורי. הלכתי לישון בסביבות 4 או 5 בבוקר אחרי שביליתי שעות על המחשב שלי, מה שהיה די נפוץ אצלי אז, בגיל 18. כמה שעות לאחר מכן, אמא שלי העירה אותי ואמרה לי שיש כאן כמה גברים כדי לראות אותי ושהם אמרו משהו על זה שזה עסק רשמי או פדרלי. היה לי חשש קל שהיום הזה יגיע, כי רק כמה ימים קודם לכן, קיבלתי טלפון מוזר מחבר ששאל אותי מה אעשה אם יבקר אותנו המשטרה או סוג של צוות חקירה. שני גברים שישבו ליד שולחן המטבח שלי שלפו תגים והצהירו שהם ב-FBI. הם אמרו שהם צריכים לדבר איתי. תן לי להתחיל עם קצת היסטוריה: את הטעם הראשון שלי ממחשבים קיבלתי באמצע שנות ה-70 בחטיבת הביניים. היה לנו מסוף טלטייפ שהובא לבית הספר שלנו עם מודם אקוסטי מחובר. הראו לנו איך זה עובד ולחלקנו הייתה הזדמנות לעשות מבחנים במתמטיקה. לא יצא לי להשתמש בו בפעם הראשונה, אבל נשארתי אחרי הלימודים באותו ערב כדי לראות אם אוכל לקבל הזדמנות לנסות את זה. המורה חייג למחשב המשרד המרכזי, נכנס והחל את תוכנית המתמטיקה. הרגשתי כאילו עולם חדש נפתח עבורי. בפעם הראשונה בחיי, ראיתי משהו שגרם לי לדמיין מה אני רוצה לעשות כשאהיה גדול. אותה תוכנית מתמטיקה מחשבים בחטיבת הביניים הובילה אותי לשיעורי מחשבים בתיכון. שם, למדתי על קבוצת צופי אקספלורר בחסות IBM. במשך השנים הבאות בניתי ידידות עם קבוצה של אנשים שהיו להם תחומי עניין דומים לשלי - חלקם קרובים יותר מאחרים. היינו משחקים עם מחשבים בבית הספר, בצופים באקספלורר, בחנויות כמו רדיו שאק ובבית. לבסוף, בשנת 1982, קניתי את המחשב הראשון שלי. לחלק מהחברים שלי כבר היו מחשבים ועכשיו הגיע הזמן שלי וסוף סוף השגתי מחשב משלי. רכשתי Heathkit H-89, שבנינו במרתף של חבר. במקביל קניתי גם סמארטמודם של Hayes 309 baud. השתמשתי במחשב ובמודם שלי כדי להיכנס למערכות לוח מודעות אלקטרוניות, או BBS, וליצור עוד חברויות והיכרות. היינו קבוצה סקרנית והיינו להוטים ללמוד עוד ועוד על המחשבים השונים שיוצרו ואיך הם עובדים. בסופו של דבר נכנסנו לתריסר מערכות מחשב - ממרכז הסרטן סלואן קטרינג בניו יורק למערכת בנקים בינלאומית גדולה בלוס אנג'לס ועד למעבדה הלאומית של לוס אלמוס בניו מקסיקו, אחת משתי מעבדות ארה"ב היחידות המוקדשות לנשק גרעיני. מחקר. באמת רק הסתכלנו סביב ושיחקנו משחקים במערכות האלה; לא רצינו לפגוע בכלום. זה היה די קל מכיוון שמחשבים אז נבנו עם סט בסיסי של פרטי התחברות, הכל כתוב במדריכים. לא ראינו בזה שום נזק. היינו חולקים מידע זה עם זה על כל מערכת מעניינת במיוחד שהתחברנו אליה, וכשהתכנסנו לסיירים, היינו מדברים על חקר, לא על פגיעה במערכות. בשלב מסוים, התחלנו לקרוא לקבוצה שלנו "4-1-4s", שם שהמצאנו לאחר בילוי בפארק מקומי. הבחנו בתחריטים על השולחנות עם מספרים כמו 1-9 ו-2-7, חתימות כנופיות שהגיעו מהרחובות שבהם פעלו. מכיוון שכולנו גרנו באזור מילווקי, נתנו לעצמנו פחות או יותר בצחוק את שם הכנופיה של 414 עבור אזור החיוג של מילווקי. ככל שהחודשים חלפו, התחלנו להבחין בבעיות שנשארות מחוברות למודמים שלנו לאורך זמן. ואז, ה-FBI הופיע בביתי. זכרו, אז מחשבים ביתיים היו חדשים מאוד, אז לא היו חוקי פריצה למחשבים. לאחר כשנה של הלוך ושוב עם ה-FBI, שלושה מאיתנו הואשמו בסופו של דבר על פי הוראה פדרלית נגד שיחות טלפון מטרידות, שגרמו לכל היותר שישה חודשי מאסר וקנס של 500 דולר כל אחד. כשישבתי מול השופט עם עורך הדין שלי, הוא שאל למה הוא לא צריך לתת לי עונש מאסר. לאחרונה פגשתי את אהבת חיי וציפינו לילד ראשון. אז הסברתי שאני רוצה להיות בסביבה כדי לראות את לידת התינוק שלי ולחיות חיי משפחה מאושרים ונורמליים. השופט הסכים לעסקת טיעון עם קביעה שלא אוכל להחזיק מודם במהלך התקופה בה נשארתי על תנאי. במסגרת העסקה, הואשמו בעבירות שגררו שנתיים מאסר על תנאי וקנס של 500 דולר. הרישומים שלנו יימחקו במסגרת חוק תיקוני הנוער הפדרלי. היום, יותר מ-30 שנה אחרי, אני עדיין מוקסם מהמחשבים: אני מועסק כמהנדס רשת ובבית אני מתעסק עם כחצי תריסר מחשבים. אה, ואני עדיין נשוי לאהבת חיי. הדברים שעשינו הכינו את הבמה ליותר מסתם מסלולי הקריירה האישיים שלנו: עזרנו ליצור כמה חוקים פדרליים שעדיין נמצאים בספרים לפשעי מחשב ובטיחות סיסמאות. זה גורם לי להיות גאה כמהנדס רשת שעובד חלקית באבטחה בידיעה שבאופן מסוים מה שעשינו כקבוצה גרם למחשוב בטוח יותר היום. יש עדיין הרבה בעיות עם אנשים שמשתמשים בסיסמאות פשוטות, חברות שמותירות יותר מדי דלתות פתוחות ורק הכמויות העצומות של כוח מחשוב זמין לעבודה על פענוח ופריצה למערכות. יכולנו לגרום נזק מסוים לחברות האלה ורבים הופתעו שפשוט הסתכלנו מסביב ושיחקנו משחקים. כיום, האקינג הוא עולם אחר לגמרי.
כנער, טימותי ווינסלו התאהב בחקר מערכות מחשב ברחבי המדינה.
כשה-FBI הופיע, החקר הזה גרם לבעיות מסוימות.