(CNN)After spending much of her 2008 campaign seemingly running away from the fact that she is a woman, Hillary Clinton is showing signs that 2016 is going to be a different story. It seems that Hillary has found her outer woman, which is to say, she's found the person that she wants to present on the campaign trail, and that person is resolutely female. This time she seems to have decided to fully embrace her womanhood as an asset in her quest for the White House and to trust that the voters will do the same. Of course, Hillary hasn't officially announced that she will be running for president -- and Universal Studios has not officially announced that there will be a sequel to the blockbuster "50 Shades of Grey." But it's hard to imagine 2016 happening without both of those things, seeing as how they both have such excellent prospects of success. Hillary recently spoke at a Silicon Valley conference for women in the tech field with the theme of "Lead On." That lent itself nicely to the professional goals of the members of the audience as well as to Hillary's own leadership goals. She spoke of the dearth of women not only in the tech field, but in the ranks of Fortune 500 CEO's. In fact, one recent diversity study found that the major S&P 1500 company boards had more men with the name John, Robert, William, or James on them than women of any name combined. Left unsaid in her speech was any reference to the complete lack of a female occupant of the Oval Office thus far, but the thought could not have been far from anyone's mind, let alone Hillary's. Clinton was comfortable talking at length about her own experiences being pregnant and giving birth while working as a partner in a law firm, and using that as a launching pad to discuss the importance of women in the workforce both here and around the world. And from there she highlighted her own work on behalf of the women of the world as secretary of state. She segued into the discussion of the plight of working middle-class families that will be so central to the 2016 race, and the centrality of women's economic issues to those struggles of the middle-class. From there it was a natural progression to talking about 21st century families and the importance of things such as paid leave. And all of that dovetailed perfectly into closing remarks about the future that revolved naturally around the birth in September of Clinton's first grandchild, Charlotte Clinton Mezvinsky. That brought up Hillary's new role as a grandmother, and the perspective it has given her on the future and what needs to be done to guarantee that it's the best possible future. The Silicon Valley address could serve as a template for how Clinton intends to approach her career goals from the vantage point of being a woman seeking her own place in the workforce. In the coming weeks, which serendipitously happen to be part of Women's History Month, Hillary's speaking schedule is heavy with events and gatherings that center around women. If she's not running for president, then she could be gearing up to get a talk show on the Lifetime network. All of which stands in stark contrast to Hillary's last presidential campaign. In 2008, she seemed to think that she had to reassure voters that a woman could be president, primarily by not accentuating the fact that she was a woman. This time around, there seems to be a shared assumption that, of course, a woman would make an excellent president, in part simply by virtue of being a woman. In that previous campaign, Hillary ran as the most experienced candidate, primarily to draw a distinction between herself and her relatively less experienced challenger, Barack Obama. But now, almost eight years later, Clinton can let her experience speak for itself. She has more of it -- almost too much, from one perspective: She'll be 69 by the time the 2016 election takes place. So this time instead of highlighting her experience, she's highlighting the experiences she has in common with the women, mothers and grandmothers out there. Of course, Hillary's message will have to resonate beyond female voters. Fortunately, the dynamics of the 21st century economy and the place of the family within it lend themselves to a family-friendly feminism. We live in a society where women are necessary breadwinners whose income is counted upon for families to make it. Gender pay equality and supportive work environments benefit spouses, children, extended families and entire communities. Today, feminism, family and economic issues intertwine like never before. Hillary's stressing of the importance of women's workplace issues both to the family and to the struggles of the middle-class puts the Republicans on the defensive as they try to co-opt middle-class economic issues. Potential GOP presidential candidates are already trying to position themselves to steal the thunder of the Democratic nominee when it comes to issues of wage inequality and middle-class stagnation. But how exactly do they propose to reinvigorate a middle-class that is overwhelmingly composed of families with two wage-earners if they don't fight for women's workplace issues? For instance, child care may be thought of as a woman's issue, but it's really a family issue, virtually by definition, and an economic issue on top of that. Among topics that are sometimes seen as more traditional women's issues such as family planning, access to birth control and the right to choose, Hillary has the advantage in that she can make her stance clear, based on her life experiences as a woman. It's the Republicans with extremist views on these issues who have to dance around their real beliefs and avoid making outrageous and absurd statements such as embarrassing pronouncements about rape and pregnancy. If Hillary seems more comfortable running as a woman, it's partly because society at large seems more comfortable with a populist-tinged feminism than it was in 2008. Patricia Arquette's Oscar night speech in support of equal pay for women -- although predictably dismissed by right-wing media such as Fox News -- was enthusiastically received by the public in general. In fact, far from being thought radical, Arquette's statements backstage were thoroughly deconstructed by the left for not being progressively correct enough. Women have been steadily making strides in the years since Hillary's 2008 campaign, and as they did, they smoothed the way for one of their own to run for the highest office in the land without having to play down her gender. Hillary is now wisely embracing her gender as a way of capturing the same "hope and change" historical quality of Obama's presidency. Voters always want change, and Hillary Clinton has been a constant on the political stage for decades now. She's certainly no stranger to Washington, or to the West Wing of the White House. But electing her president would still represent massive change on a fundamental level. Hillary Clinton wants 2016 to be the Year of the Woman. And she wants to be The Woman.
Donna Brazile: In 2008, Hillary Clinton de-emphasized gender and ran on her experience .
Now Clinton is positioning her potential campaign to focus on history-making election of a woman president .
(CNN) אחרי שבילתה חלק ניכר מקמפיין 2008 שלה, לכאורה, ברחה מהעובדה שהיא אישה, הילרי קלינטון מראה סימנים לכך ש-2016 הולכת להיות סיפור אחר. נראה שהילרי מצאה את האישה החיצונית שלה, כלומר, היא מצאה את האדם שהיא רוצה להציג במסלול הקמפיין, והאדם הזה הוא נקבה נחושה. נראה שהפעם היא החליטה לאמץ את נשיותה במלואה כנכס בחיפושיה לבית הלבן ולסמוך על כך שגם הבוחרים יעשו את אותו הדבר. כמובן, הילרי לא הודיעה רשמית שהיא תתמודד לנשיאות – ואולפני יוניברסל לא הכריזו רשמית שיהיה סרט המשך לשובר הקופות "50 גוונים של אפור". אבל קשה לדמיין את שנת 2016 מתרחשת בלי שני הדברים האלה, מכיוון שלשניהם יש סיכויי הצלחה כה מצוינים. הילרי דיברה לאחרונה בכנס עמק הסיליקון לנשים בתחום הטכנולוגיה בנושא "Lead On". זה התאים היטב למטרות המקצועיות של חברי הקהל, כמו גם למטרות המנהיגות של הילרי עצמה. היא דיברה על המחסור בנשים לא רק בתחום הטכנולוגיה, אלא גם בשורות מנכ"ל Fortune 500. למעשה, מחקר גיוון אחד שנערך לאחרונה מצא שבדירקטוריונים הגדולים של חברות S&P 1500 היו יותר גברים עם השם ג'ון, רוברט, וויליאם או ג'יימס מאשר נשים בכל שם ביחד. לא נאמר בנאומה כל התייחסות להיעדר מוחלט של דיירת אישה בחדר הסגלגל עד כה, אבל המחשבה לא הייתה יכולה להיות רחוקה מדעתו של אף אחד, שלא לדבר על זה של הילרי. לקלינטון היה נוח לדבר ארוכות על חוויותיה שלה בהריון ולידה תוך כדי עבודה כשותפה במשרד עורכי דין, ולהשתמש בזה כנקודת השקה כדי לדון בחשיבותן של נשים בכוח העבודה הן כאן והן ברחבי העולם. ומשם היא הדגישה את עבודתה שלה למען נשות העולם כמזכירת המדינה. היא השתתפה בדיון במצוקתן של משפחות עובדות ממעמד הביניים שיהיו כה מרכזיות במירוץ 2016, ובמרכזיות הסוגיות הכלכליות של נשים באותם מאבקים של מעמד הביניים. משם זה היה התקדמות טבעית לדבר על משפחות של המאה ה-21 ועל החשיבות של דברים כמו חופשה בתשלום. וכל זה השתלב בצורה מושלמת בהערות הסיום על העתיד שסובב באופן טבעי סביב לידתו בספטמבר של נכדה הראשון של קלינטון, שרלוט קלינטון מזווינסקי. זה העלה את התפקיד החדש של הילרי כסבתא, ואת הפרספקטיבה שהוא נתן לה על העתיד ומה צריך לעשות כדי להבטיח שזהו העתיד הטוב ביותר האפשרי. הכתובת של עמק הסיליקון יכולה לשמש תבנית לאופן שבו קלינטון מתכוונת לגשת למטרות הקריירה שלה מנקודת התצפית של היותה אישה המחפשת מקום משלה בכוח העבודה. בשבועות הקרובים, שלמקרה הם חלק מחודש ההיסטוריה של הנשים, לוח ההרצאות של הילרי עמוס באירועים ומפגשים שמתרכזים סביב נשים. אם היא לא תרוץ לנשיאות, אז היא עשויה להתכונן לקבל תוכנית אירוח ברשת Lifetime. כל אלה עומדים בניגוד מוחלט לקמפיין האחרון של הילרי לנשיאות. ב-2008 נראה היה שהיא חשבה שעליה להרגיע את הבוחרים שאישה יכולה להיות נשיאה, בעיקר על ידי אי הדגשת העובדה שהיא אישה. נראה שהפעם ישנה הנחה משותפת שאישה כמובן תהיה נשיאה מצוינת, בין השאר רק מעצם היותה אישה. באותו קמפיין קודם, הילרי התמודדה כמועמדת המנוסה ביותר, בעיקר כדי להבדיל בינה לבין המתמודד הפחות מנוסה יחסית שלה, ברק אובמה. אבל עכשיו, כמעט שמונה שנים מאוחר יותר, קלינטון יכולה לתת לניסיון שלה לדבר בעד עצמו. יש לה יותר מזה - כמעט יותר מדי, מנקודת מבט אחת: היא תהיה בת 69 עד שיתקיימו בחירות 2016. אז הפעם במקום להדגיש את החוויה שלה, היא מדגישה את החוויות המשותפות לה עם הנשים, האמהות והסבתות בחוץ. כמובן שהמסר של הילרי יצטרך להדהד מעבר למצביעות. למרבה המזל, הדינמיקה של כלכלת המאה ה-21 ומקומה של המשפחה בתוכה מתאימים לפמיניזם ידידותי למשפחה. אנו חיים בחברה שבה נשים הן מפרנסות הכרחיות, שמשפחותיהן נסמכות על הכנסתן. שוויון שכר בין המינים וסביבות עבודה תומכות מועילות לבני זוג, ילדים, משפחות מורחבות וקהילות שלמות. כיום, פמיניזם, נושאים משפחתיים וכלכליים משתלבים זה בזה כמו שלא היה מעולם. ההדגשה של הילרי על חשיבותן של בעיות במקום העבודה של נשים הן למשפחה והן למאבקי המעמד הבינוני מעמידה את הרפובליקנים במגננה כשהם מנסים לאמץ סוגיות כלכליות של מעמד הביניים. מועמדים פוטנציאליים לנשיאות הרפובליקה הדמוקרטית כבר מנסים למצב את עצמם כדי לגנוב את הרעם של המועמד הדמוקרטי בכל הנוגע לנושאים של אי שוויון בשכר וקיפאון של מעמד הביניים. אבל איך בדיוק הם מציעים להמריץ מחדש את מעמד הביניים המורכב ברובו ממשפחות עם שני משתכרים אם הם לא נלחמים למען בעיות במקום העבודה של נשים? למשל, טיפול בילדים עשוי להיחשב כעניין של אישה, אבל זה באמת נושא משפחתי, למעשה בהגדרה, ובנוסף לכך נושא כלכלי. בין נושאים שלעיתים נתפסים כנושאים מסורתיים יותר של נשים כמו תכנון משפחה, גישה למניעת הריון וזכות הבחירה, להילרי יש יתרון בכך שהיא יכולה להבהיר את עמדתה, על סמך חוויות חייה כאישה. אלו הרפובליקנים בעלי דעות קיצוניות בנושאים אלו שצריכים לרקוד סביב האמונות האמיתיות שלהם ולהימנע מהצהרות שערורייתיות ומופרכות כמו הצהרות מביכות על אונס והריון. אם הילרי נראית נוחה יותר לרוץ כאישה, זה בין היתר בגלל שהחברה בכללותה נראית נוחה יותר עם פמיניזם בעל גוון פופוליסטי מאשר ב-2008. נאום ליל האוסקר של פטרישה ארקט לתמיכה בשכר שווה לנשים - אם כי כצפוי נדחה על ידי הימין תקשורת כנפיים כמו פוקס ניוז - התקבלה בהתלהבות על ידי הציבור בכלל. למעשה, הרחק מלהיות רדיקלי, ההצהרות של ארקט מאחורי הקלעים פורקו ביסודיות על ידי השמאל משום שאינן נכונות מספיק בהדרגה. נשים התקדמו בהתמדה בשנים שחלפו מאז מסע הפרסום של הילרי ב-2008, וכפי שעשו, הן חלקו את הדרך לאחת משלהן להתמודד על המשרה הגבוהה ביותר בארץ מבלי להמעיט במגדר שלה. הילרי מאמצת כעת בחוכמה את המגדר שלה כדרך ללכוד את אותה איכות היסטורית של "תקווה ושינוי" של נשיאותו של אובמה. הבוחרים תמיד רוצים שינוי, והילרי קלינטון הייתה קבועה על הבמה הפוליטית כבר עשרות שנים. היא בהחלט לא זרה לוושינגטון, או לאגף המערבי של הבית הלבן. אבל בחירת הנשיא שלה עדיין תייצג שינוי מסיבי ברמה היסודית. הילרי קלינטון רוצה ש-2016 תהיה שנת האישה. והיא רוצה להיות האישה.
דונה ברזיל: בשנת 2008, הילרי קלינטון לא הדגישה את המגדר ורצה על הניסיון שלה.
כעת קלינטון ממצבת את הקמפיין הפוטנציאלי שלה להתמקד בבחירתה של אישה לנשיאה יצירת היסטוריה.